Номер провадження: 22-ц/813/3511/20
Номер справи місцевого суду: 491/1184/14-ц
Головуючий у першій інстанції Дорош В.В
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2020 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ),

відповідач Публічне акціонерне товариство «Національна страхова компанія «Оранта»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» на заочне рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 14 вересня 2015 року у складі судді Дорош В.В.,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВАТ «НАСК «Оранта» про (з урахуванням уточнення) стягнення пені за несвоєчасне виконання умов договору у сумі 8952 грн, не отриманої вигоди у сумі 9000 грн, оплати послуг банку у сумі 20 грн та за надання правової допомоги у сумі 2000 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 15 січня 2009 року між позивачем та відповідачем був укладений договір страхування будівель та рухомого майна ВМ № 0851207, що належить громадянам. Строк дії договору з 16.01.2009 по 15.01.2010. Відповідно до п.1.4 договору були застраховані господарські будівлі та споруди вартістю 10000 грн. 21.04.2009 стався страховий випадок - згоріла літня кухня, дах прибудований до літньої кухні, курятник, складські приміщення, навіс та рухоме майно. Рішенням Котовського міськрайсуду Одеської області від 17.10.2012, яке набрало законної сили 12.02.2013, з ВАТ «НАСК «Оранта» на користь позивача було стягнуто страхове відшкодування у розмірі 12000 грн, пеня у сумі 14952,00 грн, а всього 26952 грн. Відповідач, не зважаючи на те, що рішення суду вступило у силу та відкрито виконавче провадження по стягненню коштів, свої обов`язки не виконав та не сплатив вказані кошти.

Заочним рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 02 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 23 липня 2015 року заочне рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 02 лютого 2015 року скасовано.

Заочним рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 14 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у позові.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що строк позовної давності для стягнення пені вже сплинув, оскільки минув 1 рік та 11 місяців, тобто підстави для стягнення пені відсутні. Посилання, що відповідач не виконує рішення суду не відповідає дійсності, оскільки 14.10.2014 на рахунок позивача було перераховано суму страхового відшкодування в розмірі 26952,00 грн. Позовні вимоги не можуть ґрунтуватися на рекламній листівці Імексбанку, оскільки вказана в ній інформація є лише рекламою, містить приблизні розрахунки та не підтверджує, що позивач стовідсотково отримав би ці кошти. Крім того, позивач не заявляв клопотання про залучення до розгляду справи фахівця у галузі права, розрахунок часу, що було витрачено юристом також наданий не був, тобто позивач не має права на відшкодування витрат на надання правової допомоги.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «НСК «Оранта» задоволено, заочне рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 14 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

14 вересня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2016 скасовано в частині позовних вимог про стягнення пені та судових витрат і передано в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції; в іншій частині рішення апеляційного суду залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2017 року заочне рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 14 вересня 2015 року змінено; абзац перший і другий резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: «Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Національна страхова компанія Оранта» пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 4380 грн., суму інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 27426,35 грн., 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 1617,12 грн.». В абзаці третьому резолютивної частини рішення цифри та слова: «2000 гривень (дві тисячі гривень)» замінено цифрами та словами: «500 гривень (п`ятсот гривень)». Абзац четвертий резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: «Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Національна страхова компанія Оранта» на користь держави судовий збір у розмірі 334,23 грн». В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.03.2017 виправлено допущені описки та арифметичні помилки у вступній та резолютивній частині рішення апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2017 року; замінено назву відповідача та замість: «Відкрите акціонерне товариство «Національна страхова компанія «Оранта» правильно вказано: «Публічне акціонерне товариство «Національна страхова компанія «Оранта»; в абзаці п`ятому резолютивної частини вступної та резолютивної частини рішення слова та цифри: «у розмірі 27426,35 грн» замінено словами та цифрами наступного змісту: «у розмірі 4123,66 грн (чотири тисячі сто двадцять три гривні 66 копійок)»; слова та цифри: «у розмірі 1617,12 грн.» замінено словами та цифрами: «у розмірі 1608,26 грн. (одна тисяча шістсот вісім гривень 26 копійок)»; виключено із резолютивної частини вступної та резолютивної частини рішення абзац 7-й, наступного змісту: «Абзац четвертий резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції: «Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Національна страхова компанія Оранта» на користь держави судовий збір у розмірі 334,23 грн. (триста тридцять чотири гривні 23 копійки)».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 листопада 2017 року рішення апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2017 року скасовано та передано справу в частині стягнення пені та судових витрат на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Отже, предметом апеляційного перегляду є питання щодо правомірності стягнення з відповідача та користь позивача пені та витрат на правову допомогу.

11.06.2018 скаржником до суду апеляційної інстанції були надані додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких апелянт просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 14 вересня 2015 року скасувати та прийняти нове про відмову у позові.

21.11.2018 ОСОБА_1 помер, із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.05.2020 залучено до участі в якості правонаступника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В судове засідання 07.07.2020 учасники справи не з`явилися повідомлялися у встановленому порядку, від відповідача 06.07.2020 надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника. Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Котовського міськрайсуду Одеської області від 17.10.2012, яке набрало законної сили 12.02.2013, з ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», правонаступником якого є ПАТ «НСК «Оранта», на користь ОСОБА_1 стягнуто страхове відшкодування у розмірі 12000 грн та пеню у розмірі 14952 грн.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом вказав на те, що відповідач вказане рішення суду не виконує, страхове відшкодування не сплачує, а тому на підставі п. 2.4.4.3 договору страхування просив стягнути пеню за невиконання умов договору, а також витрати на правову допомогу.

Задовольняючи позов та стягуючи пеню у розмірі 0,1%, суд виходив з того, що умовами договору страхування сторони визначили вказаний розмір пені у випадку несвоєчасної сплати страхового відшкодування.

Проте погодитися з такими висновками суду неможна.

Встановлено, що пеня через невиплату страхового відшкодування вже була предметом вирішення у відповідності до умов договору.

Зі змісту рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17.10.2012 видно, що договір страхування був укладений з 16 січня 2009 року по 15 січня 2010 року.

Суд першої інстанції стягнув пеню за період з 01.10.2012, тобто за межами дії договору, початок періоду стягнення жодним чином не обґрунтував, при цьому рішення набрало законної сили 12.02.2013, страхове відшкодування фактично виплачено 14.10.2014.

Договір, на який послався суд у оскаржуваному рішенні, в матеріалах справи відсутній, відтак правомірність нарахування пені поза межами договору доказами не підтверджена, що свідчить про неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 0,1%, визначеному договором страхування, однак як встановлено, договір у справі відсутній, а несвоєчасне виконання судового рішення, за яким було стягнуто на підставі договору страхування страхове відшкодування, підставою для нарахування відповідачу пені у визначеному договором розмірі бути не може.

Несвоєчасне виконання рішення суду, яке фактично виконане 14.10.2014 надає право на застосування правил ст.625 ЦК України, однак, незважаючи на посилання на факт невиконання рішення, таких вимог ОСОБА_1 не заявляв, саме з таких підстав Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 листопада 2017 року скасоване рішення апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2017 року і справу в цій частині направлено на новий розгляд.

Інших правових підстав, які б слугували для нарахування відповідачу пені у позивачем у позові не зазначено.

В свою чергу, правом зміни предмету та підстав позову наділений позивач, такі повноваження у суду відсутні.

Відповідно до ч.6ст.367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 0,1%, визначеному договором страхування, рішення суду не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, підлягає скасуванню із відмовою у задоволенні вимог з мотивів та підстав, викладених вище.

Не підлягають задоволенню вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, виходячи з наступного.

У рішенні суду відсутні обґрунтовані висновки про розрахунок витрат із посиланням на докази на їх підтвердження, що свідчить про невідповідність рішення вимогам закону.

У позовній заяві ОСОБА_1 посилався на те, що 2000 грн є оплатою послуг адвокату, які були надані йому раніше в іншій справі, але в зв`язку з важким матеріальним станом він не міг оплатити їх вчасно.

Вбачається, що 27.09.2012 та 25.07.2014 ОСОБА_1 уклав з адвокатом договір про надання правової допомоги, 12.09.2014 оплатив 2000 грн за надані послуги.

З журналів судових засідань, а також заяв про судові засідання видно, що адвокат участі в судових засіданнях не брав, відтак компенсації можуть підлягати лише витрати поза межами судових засідань.

Розрахунок витрат на правову допомогу у справі відсутній.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18.01.2016 скасоване рішення Ананьївського районного суду Одеської області віл 14.09.2015, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю. Ухвалою ВССУ від 14.09.2016 рішення апеляційного суду про відмову у задоволенні вимог про стягнення упущеної вигоди залишено без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні вимог у позові, підстави для стягнення витрат на правову допомогу відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» задовольнити частково.

Заочне рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 14 вересня 2015 року в частині задоволення вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» про стягнення пені та витрат на правову допомогу скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» про стягнення пені та витрат на правову допомогу відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст підписаний 23.07.2020.

Головуючий:

Судді: