Справа № 165/201/19 Головуючий у 1 інстанції: Василюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/851/20 Категорія: 76 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Концевич Я.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Гринчука І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) "Нововолинський госпрозрахунковий ринок" про визнання незаконним та скасування наказу та розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнення недорахованої та недоплаченої заробітної плати у формі винагороди за підсумками роботи товариства в 2018 року, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 23 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТзОВ "Нововолинський госпрозрахунковий ринок" з вказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 19 липня 2005 року працювала у ТзОВ "Нововолинський госпрозрахунковий ринок" на посаді головного бухгалтера. Протоколом зборів учасників ТОВ "Нововолинський госпрозрахунковий ринок" №9 від 14 вересня 2018 року за порушення трудової дисципліни, порушення вимог податкового законодавства директорові товариства ОСОБА_2 було оголошено догану.

Наказом підприємства №51-Р від 27 вересня 2018 року, за підписом директора, їй також була оголошена догана з підстав порушення трудової дисципліни, несвоєчасного подання податкової декларації та сплати податку на нерухоме майно, допущення протермінованої дебіторської заборгованості. У своєму поясненні від 14 вересня 2018 року позивач зазначила, що податок на нерухоме майно в 2018 році вона не перерахувала, оскільки правовстановлюючих документів на земельну ділянку немає, а це обов`язкова умова при такому виді податкового зобов`язання.

При застосуванні до неї дисциплінарного стягнення керівник підприємства не врахував об`єктивних обставин що позбавив її можливості вчасно виконати посадові обов`язки, а також не врахував обсяг та кількість виконаної роботи раніше. З наказом вона була ознайомлена значно пізніше, у ньому відсутня відповідна відмітка, а тому вважає, що порядок застосування дисциплінарного стягнення був порушений.

Розпорядженням №59 від 23 жовтня 2018 року вона була притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, про який довідалася лише 27 листопада 2018 року коли ознайомлювалася з Актом обстеження бухгалтерського обліку ТОВ «Нововолинський госпрозрахунковий ринок».

Не погоджуючись з наказом та розпорядженням, вона звернулася до керівника підприємства з заявою в якій вимагала їх скасувати. У відповіді адміністрація підприємства не навела конкретних фактів невиконання або неналежного виконання нею трудових обов`язків та посадової інструкції, а обстеження бухгалтерського обліку, проведене головним бухгалтером Облспоживспілки не виявило жодних порушень, оскільки несвоєчасна сплата податку на нерухомість була здійснена не з її вини.

Також, позивач зазначила, що протоколом зборів учасників ТзОВ «Нововолинський госпрозрахунковий ринок» №17 від 27 грудня 2018 року було прийняте рішення про проведення виплати премії працівникам товариства.

У зв`язку з отриманням догани їй було виплачено премію у розмірі 10% від посадового окладу, натомість всі решта працівники отримали 100% від посадового окладу. З огляду на безпідставність догани вона була позбавлена значної частини заробітної плати у формі винагороди за підсумками роботи за 2018 рік, більше того, вважає, що керівництво підприємства намагається всілякими шляхами звільнити її з займаної посади, про що свідчить та обставина, що 09 січня 2019 року директор звернувся до учасників товариства з клопотанням про надання згоди на скорочення посади головного бухгалтера.

Просить визнати незаконним та скасувати наказ ТзОВ «Нововолинський госпрозрахунковий ринок» №51-Р від 27 вересня 2018 року та розпорядження від 23 жовтня 2018 року, про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у виді оголошення доган, стягнути з відповідача недораховану та недоплачену заробітну плату у формі винагороди за підсумками роботи підприємства за 2018 рік в розмірі 5400 грн. та стягнути судові витрати у справі.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 23 червня 2020 року в задоволені позову в даній справі відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити в повному обсязі.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ТзОВ «Нововолинський госпрозрахунковий ринок» просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ та розпорядження містять посилання на підтверджені факти неналежного виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків. На думку суду притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача було здійснено правомірно та без порушення відповідного порядку та норм чинного законодавства, а тому вимога позивача, щодо визнання незаконними та скасування наказу №51-Р від 27 вересня 2018 року, розпорядження від 23 жовтня 2018 року, не підлягає до задоволення. Крім того відповідно до ч.3 ст.151 КЗпП України передбачено, що протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються, а порядку оскарження розміру преміювання у суді не передбачено, тому суд вважає безпідставною вимогу позивача про стягнення з відповідача недорахованої та недоплаченої заробітної плати у формі винагороди за підсумками роботи підприємства у 2018 році в розмірі 5400 грн.

З такими висновками суду погодитись не можна скільки такі зроблені з порушенням норм матеріального права та при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 19 липня 2005 року перебувала у трудових відносин з ТзОВ «Нововолинський госпрозрахунковий ринок» та обіймала посаду головного бухгалтера (а.с.6, 20-21).

Згідно з п. 2.1 посадової інструкції, з якими ОСОБА_1 ознайомилася 27 вересня 2018 року, до обов`язків головного бухгалтера входить зокрема: організація роботи відділу відповідно до чинних законодавчих актів, контроль за правильністю та своєчасністю проведення розрахунків із бюджетом і діловими партнерами.

Протоколом № 9 від 14 вересня 2018 року, учасники ТзОВ «Нововолинський госпрозрахунковий ринок» за порушення трудової дисципліни, порушення вимог податкового законодавства вирішили в десятиденний термін прийняти рішення щодо подальшого перебування ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера (а.с.19).

Наказом ТзОВ «Нововолинський госпрозрахунковий ринок» №51-Р від 27 вересня 2018 року за порушення трудової дисципліни, несвоєчасне подання податкової декларації та сплати податку на нерухоме майно, допущення протермінованої дебіторської заборгованості головному бухгалтеру ОСОБА_1 оголошено догану (а.с.17).

В пояснювальній записці від 14 вересня 2018 року позивач зазначила, що не перераховувала податок на нерухоме майно в 2018 році. Просила надати можливість виправити помилки, а саме подати декларацію на нерухоме майно, а в разі нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податку зобов`язалася сплатити їх самотужки. Зазначила, що нею було враховано наявність державного акту на право постійного користування землею №8 від 22 травня 1995 року, витягу з державного реєстру земель про присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці з зазначенням в ньому цільового призначення землі «ринкова інфраструктура» (а.с.18).

19 жовтня 2018 року відбулися збори учасників ТзОВ «Нововолинський госпрозрахунковий ринок» на яких рекомендовано директору ТзОВ «Нововолинський госпрозрахунковий ринок» ОСОБА_3 за порушення трудової дисципліни, грубі порушення в організації і веденні бухгалтерського обліку притягнути до дисциплінарної відповідальності головного бухгалтера ОСОБА_1 (а.с.13).

Розпорядженням №59 від 23 жовтня 2018 року головному бухгалтеру ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни, грубі порушення в організації і веденні бухгалтерського обліку було оголошено догану. З розпорядженням остання ознайомилася та підписалася (а.с.12).

Відповідно до протоколу зборів учасників ТзОВ «Нововолинський госпрозрахунковий ринок» від 27 грудня 2018 року (а.с.4) за результатами роботи Товариства в 2018 році ОСОБА_1 була премійована у розмірі 10% від посадового окладу, а решта працівників - в розмірі 100 % від посадового окладу.

Не погоджуючись з оголошеними доганами та з розміром встановлено преміювання за наслідками роботи підприємства в 2018 році, вважаючи дії підприємства неправомірними та такими, що протирічать чинному законодавству позивач оскаржила їх в судовому порядку.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наказ та розпорядження про оголошення догани містять посилання на підтверджені факти неналежного виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків, відтак, на думку суду притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача було здійснено правомірно та без порушення відповідного порядку та норм чинного законодавства.

Проте з таким висновком погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що з наказом від 27 вересня 2018 року № 51-р та розпорядженням від 23.10.2018 року № 59 позивач була ознайомлена про що поставила свій особистий підпис. При цьому ні тексти наказу та розпорядження, ні матеріали справи не містять належного підтвердження дати ознайомлення ОСОБА_1 з даними документами. В судовому засіданні представник відповідача також не вказав конкретної дати ознайомлення позивача з оспорюваним наказом та розпорядженням, вважаючи, що наявний на вказаних документах підпис позивача свідчить про своєчасність ознайомлення особи з даними документами.

Таким чином колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 слід поновити встановлений ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду з вимогою про оскарження наказу та розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності, беручи до уваги саме її пояснення та твердження про ознайомлення з даними документами лише в листопаді 2018 року. Поновлюючи дані строки, колегія суддів виходить з того, що саме роботодавець зобов`язаний так організувати роботу та діловодство, щоб у будь якої особи, в тому числі і суду, не виникало сумнівів у датах та строках повідомлення працівника з документами, що стосуються його законних прав та інтересів. Відповідач не довів належними та допустимими доказами факту ознайомлення ОСОБА_1 з оспорюваним наказом та розпорядженням у строки , встановлені законом.

Аналізуючи зміст наказу від 27 вересня 2018 року № 51-р, про оголошення догани, колегія суддів приходить до висновку, що такий не відповідає вимогам наведених норм закону, щодо його змісту, зокрема: у ньому не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов`язків, не зазначено, який саме пункт Інструкції порушила позивач. В наказі відсутні фактичні обставини невиконання або неналежного виконання ОСОБА_1 службових обов`язків, не зазначено щодо якого саме об`єкту оподаткування не подано податкову декларацію та не сплачено податок, відсутнє посилання на норми податкового законодавства, які встановлюють обов`язок нарахування і сплати податку щодо конкретного об`єкту оподаткування і які зобов`язують саме позивача виконувати певний обов`язок.

Крім того, як встановлено судом податкова декларація та сплата податку за нерухоме майно, про які зазначено в оспорюваному наказі, мала бути подана ( сплачений) по лютий 2018 року. Дисциплінарне стягнення за вказане порушення було застосовано до ОСОБА_1 у вересні 2018 року тобто з порушенням строків, визначених ч. 2 ст. 147-1 КЗпП України, що є неприпустимим. Таке дисциплінарне стягнення не може вважатись законним.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача не зміг пояснити, про яку саме протерміновану дебіторську заборгованість вказано в наказі від 27.09.2018 року. Жодного доказу, який би підтвердив наявність будь якої дебіторської заборгованість, що виникла з вини ОСОБА_1 станом на вересень 2018 року і яка могла б бути перевірена судом відповідач не подав.

Аналогічно розпорядження ТзОВ «Нововолинського госпрозрахункового ринку» від 23.10.2018 року № 59 про оголошено догани ОСОБА_1 , містить лише посилання, що догана оголошена за грубі порушення в організації і введенні бухгалтерського обліку.

В розпорядженні не зазначено в чому саме проявилось грубе порушення організації і ведення бухгалтерського обліку головним бухгалтером ОСОБА_1 ..

Підставою для прийняття розпорядження зазначено протокол зборів учасників ТзОВ «Нововолинський госпрозрахунковий ринок» від 19.10.2018 року у якому наявне покликання на акт обстеження бухгалтерського обліку ТзОВ "Нововолинський госпрозрахунковий ринок "станом на 01.10.2018 р.

При досліджені згаданого акту, колегією суддів встановлено, що вся дебіторська заборгованість датується починаючи з 2012, 2016 років, 2017 років. При цьому, як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1 вказані суми дебіторської заборгованості нею щоквартально відображались у відповідних звітах, які доводились до відому, як керівництва ТзОВ «Нововолинський госпрозрахунковий ринок», так і Волинської обласної спілки споживчих товариств.

Беручи до уваги час з якого виникла дебіторська заборгованість, про яку йдеться мова в акті, який слугував підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, необґрунтованими є мотиви роботодавця щодо строків притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказувала, що при складені даного акту у неї не вимагалось жодних первинних бухгалтерських документів, не відбирались відповідні пояснення.

Крім того, зважаючи на зміст посадової інструкції головного бухгалтера (а.с 11) в частині посадових обов`язків, вважається проблемним визначити , чи входило в коло обов`язків ОСОБА_1 виконання того обсягу роботи, за невиконання якої на позивача було накладено дисциплінарне стягнення. Крім того, як вбачається з долученої до матеріалів справи копії посадової інструкції позивач з нею була ознайомлена лише 27 вересня 2018 року.

З врахуванням наведеного, оскаржуваний наказ та розпорядження не відповідають вимогам трудового законодавства, що є підставою для визнання їх незаконними та скасування.

Щодо позовних вимог про стягнення невиплачених преміальних виплат.

Згідно із частинами другою, третьою статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а в разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до змісту статті 2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Отже, при вирішенні спорів про виплату премій необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

На підприємствах можуть затверджуватися положення про преміювання.

Частина третя статті 97 КЗпП України тільки зобов`язує власника встановлювати конкретні розміри премій з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого повинен відповідати законодавству та угодам.

Законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри премій, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження повністю або частково позбавляти конкретного працівника премій обов`язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором).

Частина четверта статті 97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства на основі положення про преміювання і в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру премій, позбавлення працівників премій повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року № 6-2790 цс16.

Протоколом зборів учасників ТзОВ «Нововолинський госпрозрахунковий ринок» від 27 грудня 2018 року було прийнято рішення провести виплату премії працівникам Товариства, згідно списку. Працівники Нововолинського госпрозрахункового ринку були премійовані за результатами роботи товариства в 2018 року в розмірі 100% від посадового окладу, а ОСОБА_1 було премійовано в розмірі 10 % від посадового окладу, у зв`язку з оголошенням догани.

Посадовий оклад ОСОБА_1 становив 6000 гривень.

З огляду на те, що колегія суддів дійшла до висновку про скасування наказу та розпорядження щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, несплачені позивачеві суми в загальному розмірі 5400 грн, які входять до структури заробітної плати, не нараховані позивачеві незаконно, а тому підлягають до стягнення.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, викладених у позовній заяві, а тому такі вимоги підлягають до задоволення.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову .

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1152,60 гривень судового збору за подання апеляційної скарги.

В дохід держави з ТзОВ «Нововолинський госпрозрахунковий ринок» слід стягнути 4610, 40 гривень, з яких: 2305,20 гривень за подання позовної заяви (768,40 грн*2 (дві вимоги немайнового характеру, які неоплачені ОСОБА_1 при зверненні до суду+768,40 грн (вимога майнового характеру, стягнення недоплаченої заробітної плати, за яку позивач відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору) +2305, 20 гривень судового збору за подання апеляційної скарги (2305,20*150%-1152,60 гривень (судовий збір сплачений ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги).

ОСОБА_1 крім судових витрат просила також стягнути судові витрати на правничу допомогу.

Частиною першою, пунктів 1, 4 частиною третьої статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями частини першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Зазначені витрати мають бути документально підтвердженні та доведені.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги адвокатом від 22 січня 2019 р., укладеним між ОСОБА_1 та адвокатом Дунець О.Ф., адвокат взяла на себе зобов`язання щодо підготовки позовної заяви до суду ( а.с. 24). Відповідно до розрахунку від 22.01.2019 року витрати на правничу допомогу відповідно до договору за підготовку позовної заяви становить 900 гривень ( а.с.23), квитанцією прибуткового касового ордеру № 4 від 22 січня 2019 року стверджується той факт, що ОСОБА_1 сплатила 1000 гривень, відповідно до умов договору (а.с. 22) .

22 березня 2019 року між позивачем та адвокатом Дунець О.Ф. був укладений договір про надання професійної правничої допомоги, відповідно до умов якого Дунець О.Ф. уповноважена представляти інтереси ОСОБА_1 в суді. Відповідно до розрахунку витрат на правничу допомогу від 15 січня 2020 року за представництво в суді становить 1000 гривень, які оплатила ОСОБА_1 відповідно до квитанції прибуткового касового ордеру № 3 від 15 січня 2020 року( а.с. 85,86).

15 липня 2020 року між позивачем та Дунець О.Ф. було укладено договір про надання правничої допомоги, за умовами якого Дунець О.Ф. надає професійну правничу допомогу ОСОБА_1 з приводу оскарження рішення Нововолинського міського суду від 23 червня 2020 року в даній цивільній справі ( а.с. 117), відповідно до розрахунку витрат на надання професійної правничої допомоги адвокатом від 21 липня 2020 року, оформлення апеляційної скарги становить 2000 гривень, які ОСОБА_1 оплатила відповідно квитанції прибутково касового ордеру № 22 від 15 липня 2020 року (а.с. 116,118).

З урахуванням наведених доказів, а також відсутності заперечень відповідача щодо сплаченої позивачем суми гонорару адвокату, апеляційний суд вважає доведеною та обґрунтованою ОСОБА_1 для відшкодування суму витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 3900 гривень.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 382,384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 23 червня 2020 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Визнати незаконним та скасувати наказ від 27.09.2018 року № 51-Р та розпорядження від 23.10.2018 року №59 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Нововолинський госпрозрахунковий ринок" в користь ОСОБА_1 5400 гривень недорахованої та недоплаченої заробітної плати у формі винагороди за підсумками роботи підприємства за 2018 рік.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Нововолинський госпрозрахунковий ринок" в користь ОСОБА_1 3900 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Нововолинський госпрозрахунковий ринок" в дохід держави 4610 гривень судового збору.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Нововолинський госпрозрахунковий ринок" в користь ОСОБА_1 1152 гривні 60 копійок, сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: