Справа № 464/1611/20
пр.№ 2/464/850/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2020 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

секретар судового засідання Кравс С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання (зобов`язання) до виконання мирової угоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про спонукання (зобов`язання) до виконання мирової угоди, визнаної (затвердженої) ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 12.09.2016 у справі №464/3419/16-ц, шляхом погашення відповідачем ОСОБА_2 на корить позивача ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 17.07.2008, а також судових витрати. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 17.07.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 57 000 дол. США. Однак взяті на себе зобов`язання за вказаним договором останній не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики. 12.06.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено мирову угоду, що визнана (затверджена) ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 12.06.2016, зокрема, умовами такої передбачено повернення боржником грошових коштів в сумі 50 000 дол. США та 6 890 грн., відповідно до погодженого сторонами графіку. Проте, відповідач взяті на себе мировою угодою зобов`язання протягом встановленого строку та порядку не виконав. Вказав, що у день підписання мирової угоди останній повернув 1000 дол. США, а 07.02.2017 2 808 грн. Станом на день звернення з позовом заборгованість відповідача складає 49 000 дол. США, що еквівалентно 1 255 576 грн. Окрім цього, за умовами мирової угоди виконанню останньої підлягає також і стягнення судового збору в сумі 4 082 грн., що є залишком витрат на оплату судового збору у сумі 6 890 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив, позов підтримав у повному обсязі та просив суд такий задовольнити.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що 17.07.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 57 000 дол. США.

В подальшому, 12.09.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено мирову угоду про виконання зобов`язань за договором позики, укладеним 17.07.2008.

Відповідно до п. 4 мирової угоди сторони погодили, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем з урахуванням судових витрат позивача, становить суму, еквівалентну 50 000,00 (п`ятдесятьом тисячам) доларів США, та 6 890,00 (шість тисяч вісімсот дев`яносто) гривень.

Відповідач зобов`язується погашати заборгованість перед позивачем у такому порядку: щоквартально (кожні три календарні місяці) особисто або через третіх осіб перераховувати позивачеві (чи передавати під розписку позивачеві або вказаній ним особі) до 20 (двадцятого) числа останнього місяця кварталу, в якому здійснюється платіж, суму у розмірі, еквівалентному 3 000 (трьом тисячам) доларів США, повною сумою або частинами до повного погашення заборгованості (п. 6 мирової угоди).

З огляду на те, що місяць, в якому укладається мирова угода, є останнім місяцем третього кварталу поточного року, сторони дійшли згоди, що до моменту підписання мирової угоди відповідач повертає позивачу суму, еквівалентну 1000 (одній тисячі) доларів США, яка розглядається сторонами як погашення заборгованості за третій квартал 2016 року (п. 8 мирової угоди).

Першим кварталом, в якому відповідач зобов`язується розпочати повернення позивачу заборгованості згідно з визначеним у п. 6 мирової угоди порядком, є четвертий квартал 2016 року, який розпочинається наступного місяця за місяцем укладення мирової угоди (п.9 мирової угоди).

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 12.09.2016 визнано мирову угоду, укладену між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Відповідно до п. 15 мирової угоди, сторони домовились, що ухвала Сихівського районного суду м. Львова про визнання мирової угоди у справі №464/3419/16-ц підлягає виконанню у добровільному порядку, а у разі, якщо відповідач упродовж 2 (двох) кварталів порушуватиме термін погашення заборгованості, визначений у пункті 6 мирової угоди, позивач має право спонукати відповідача до примусового виконання умов мирової угоди у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Проте, станом на день розгляду справи мирова угода відповідачем не виконано, заборгованість за договором позики не погашена.

Згідно з ст. 175 ЦПК України (у редакції, чинній на момент затвердження мирової угоди) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент винесення ухвали від 12.06.2016) виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних справах у випадках, передбачених законом.

Вимоги до виконавчого документа закріплено у статті 18 цього Закону. Однією з підстав відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» (п.6 ч.1 ст.26 цього Закону).

Ухвала суду про визнання мирової угоди є виконавчим документом і підлягає виконанню державною виконавчою службою лише в разі, якщо ця ухвала відповідає вимогам, передбаченим статтею 18 указаного Закону.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку про те, що в разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди, інша сторона угоди може звернутися до державної виконавчої служби для примусового виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, якщо ця ухвала відповідає вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», але інша сторона угоди також не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови мирової угоди, в добровільному порядку ухиляється від її виконання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, враховуючи тривалість судового розгляду, при задоволенні такої позовної вимоги як зобов`язання відповідача виконати умови мирової угоди шляхом здійснення оплати відповідачем згідно з графіком, визначеним у вищевказаній мировій угоді, необхідно зазначити про зобов`язання здійснити оплату за другий, третій та четвертий квартали 2020 року у термін до 31.12.2020, тобто одномоментно, у загальному розмірі заборгованості, якого стосується така позовна вимога, а саме 7000 доларів США.

Крім цього, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 подано ордер про надання правої допомоги серії ВС №1018531 від 03.02.2020, договір про надання правової допомоги №03/02-20 від 03.02.2020, графік виконання робіт за договором №03/02-20 від 03.02.2020 про надання правової допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг від 06.03.2020, рахунки від 03.03.2020 та 08.09.2020, розписку про отримання гонорару від 08.09.2020 у розмірі 20 000 грн., у зв`язку з чим, за відсутності будь-яких заперечень чи пояснень відповідача, такі витрати необхідно стягнути на користь позивача ОСОБА_1 .

Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 10 510 грн.

Керуючись статтями 2, 81, 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,

ухвалив :

Позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) виконати умови мирової угоди, визнаної ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 12.09.2016 у справі №464/3419/16-ц, шляхом погашення відповідачем ОСОБА_2 на корить позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ) заборгованості у розмірі 42 000 (сорок дві тисячі) доларів США, що еквівалентно сумі 1 076 208 (одного мільйона сімдесят шість тисяч двісті вісім) гривень, та 4 082 (чотири тисячі вісімдесят дві) гривні.

Зобов`язати ОСОБА_2 виконати умови мирової угоди, визнаної ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 12.09.2016 у справі №464/3419/16-ц, шляхом здійснення оплати відповідачем ОСОБА_2 згідно з графіком, визначеним у вищевказаній мировій угоді у розмірі 7 (семи тисяч) доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент проведення оплати за другий, третій та четвертий квартали 2020 року у термін до 31 грудня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ) судові витрати, а саме: витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору, у розмірі 10 510 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн., в всього 30 510 (тридцять тисяч п`ятсот десять) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Дулебко Н.І.