Справа № 603/125/20
Провадження №2/603/124/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2020 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Гудкової Ю.Г.,

секретар судового засідання Смолінчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 32050 грн.

У обґрунтування позову зазначає, що вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 21.03.2019 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Згідно вироку відповідач 15.06.2018 року приблизно о 01 год 30 хв неподалік житлового будинку по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи значення своїх дій та розуміючи, що перед ним знаходяться працівники поліції, які прибули у зв`язку із виконання своїх службових обов`язків, не бажаючи виконувати законні вимоги поліцейських, умисно наносив удари кулаками в обличчя інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Монастириського відділення поліції майора поліції ОСОБА_1 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на обличчі в ділянці носа. Вирок набрав законної сили. У результаті таких дій відповідача, не зважаючи на проведене лікування, йому спричинено пошкодження цілісності носа (деформація зовні) з утрудненням носового дихання, а також частими кров`яними виділеннями з нього, що потребує періодичного лікування. Окрім цього, посилається на те, що у нього порушився звичний ритм життя, що призвело до значних психоемоційних перевантажень, надмірної знервованості та пригніченого стану, розладу у сім`ї. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 30000 грн. Зазначив, що вчиненим кримінальним правопорушенням йому завдано матеріальних збитків на суму 1800 грн за пошкоджений формений одяг, що був придбаний особисто, а також 250 грн, затрачених на лікування. На підставі викладеного просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав, просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився.

У відзиві на позов відповідач просить у задоволенні позову щодо відшкодування матеріальної шкоди відмовити повністю за недоведеністю вимог, а позов в частині відшкодування моральної шкоди визнав частково, а саме в розмірі 1000 грн, у решті просить відмовити.

У обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що потерпілому заподіяно тільки легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я. Окрім цього, зазначив, що вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 21.03.2019 року, яким визнано його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, не встановлено пошкодження ним майна потерпілого ОСОБА_1 , в тому числі форменого одягу, вартість якого на суму 1800 грн не підтверджена жодними доказами. Також вважає безпідставними заявлені вимоги про стягнення витрат на лікування в розмірі 250 грн, оскільки до позовної заяви не додано квитанцій про вартість медичних препаратів, виписки з історії хвороби з їх призначенням.

Судом встановлено такі обставини.

Вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 21.03.2019 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, і призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Згідно вироку ОСОБА_2 15.06.2018 року приблизно о 01 год 30 хв, перебуваючи неподалік житлового будинку по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи значення своїх дій, розуміючи, що перед ним знаходяться працівники поліції в однострої, які прибули у зв`язку із виконанням службових обов`язків, не бажаючи виконувати законні вимоги поліцейських, умисно наніс один удар лівою рукою в обличчя зліва та один удар кулаком правої руки в ділянку носа інспектору сектору реагування патрульної поліції №2 Монастириського відділення поліції майору поліції Шуї В.С., внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на обличчі, які за ступенем тяжкості, як в їх сукупності, так і кожне зокрема, відносяться до легких.

23.04.2019 року вирок суду набрав законної сили.

Зі змісту вироку суду вбачається, що при розгляді зазначеного кримінального провадження потерпілий не скористався своїм правом на подання цивільного позову.

Отже, вироком суду встановлено факт умисного заподіяння відповідачем працівникові правоохоронного органу - позивачу ОСОБА_1 - легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Згідно долученої позивачем копії амбулаторної карти №1253 у зв`язку з вчиненням протиправних дій ОСОБА_2 . ОСОБА_3 того ж дня (15.06.2018 року) звернувся по медичну допомогу.

У подальшому позивач ще декілька разів звертався в медичному установу із скаргами на забій носа, біль голови, гематоми нижніх повік, зокрема 20.06.2018 року, 25.06.2018 року, 2.07.2018 року, кожного разу йому було призначено лікування.

Далі позивач звернувся в медичному установу у червні 2019 року із скаргою на кровотечу з правої половини носа та в лютому 2020 року із скаргами на періодичне закладення носа та періодичні носові кровотечі.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.15 ЦК кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

У ч.2 ст.16 ЦК визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної шкоди тощо.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

При вирішенні позовних вимог в частині відшкодування спричиненої моральної шкоди суд бере до уваги, що відносно позивача вчинено кримінальне правопорушення, йому спричинено фізичний біль у результаті нанесення тілесних ушкоджень, що викликало у нього психоемоційні переживання, а відтак він має право на відшкодування моральної шкоди. На думку суду, позивачем доведено перенесення моральних страждань.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи обставини справи, суд вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково.

Позивач просить стягнути на його користь 30 000 грн. моральної шкоди, проте, на думку суду, ним достатньо не обґрунтовано, з яких міркувань він виходив, визначаючи шкоду саме в такому розмірі.

З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд ураховує конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, зокрема тяжкість вимушених змін у його життєвих відносинах, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тяжкість спричинених останньому тілесних ушкоджень, що відносяться до легких. Тому суд уважає справедливим визначити суму компенсації в розмірі 10000 грн.

Що ж стосується вимог про відшкодування спричиненої майнової шкоди, то суд дійшов до переконання, що позов в цій частині не підлягає до задоволення у зв`язку з недоведеністю.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як слідує з положень ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У обґрунтування заявлених вимог позивач долучив до матеріалів справи копію амбулаторної карти №1253, з якої убачається, що у зв`язку з спричиненням тілесних ушкодженьйому призначено лікування, однак позивач не долучив до матеріалів справи доказів понесених витрат на лікування та придбання медикаментів на сумі 250 грн, як і доказів придбання форменного одягу на суму 1800 грн та його пошкодження в результаті протиправних дій ОСОБА_2 .

Доводи позивача про спричинення йому кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди на суму 1800 грн за пошкоджений формений одяг, що придбаний за власні кошти, та 250 грн, понесених на лікування після отримання тілесних ушкоджень, не підтверджені належними та допустимим доказам, а тому позов у цій частині до задоволення не підлягає.

У силу вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь держави слід стягнути 840,80 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 23, 1167, 1177 ЦК України,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч) грн спричиненої моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 840,80 грн судового збору в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 ).

Повне судове рішення складено 7.09.2020 року.

Головуюча суддя Ю.Г.Гудкова

Суддя Ю. Г. Гудкова