Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючий - суддя Нікандрова С.О., секретар судового засідання Дудка Н.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Кара Р.Т., відповідача ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що з 2007 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у цивільному шлюбі. Від шлюбу мають дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 припинив спільне проживання з позивачем та сином з 2011 року. Дитина проживає з позивачкою ОСОБА_1 , спорів стосовно місця проживання дитини не було. Відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні. На сьогоднішній день дитині вже 10 років, він не має до батька ніяких почуттів, у спілкуванні з позивачкою ніколи про нього не питає та не цікавиться. З серпня 2016 року позивачка ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 проживають однією сім`єю з чоловіком ОСОБА_3 , з яким позивачка уклала шлюб 20.08.2016 року. Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_4 забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. В сім`ї склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, його повноцінному світосприйняттю життя та оточуючих людей. ОСОБА_3 займається вихованням сина позивачки, повністю замінює йому батька. ОСОБА_2 долею дитини та його станом здоров`я не цікавиться, участі у його вихованні не приймає, з сином не спілкується, про що свідчить його нотаріально посвідчена заява на згоду на усиновлення сина чоловіком ОСОБА_3 . Нехтування батьківськими обов`язками з боку батька, на думку позивача, принижує гідність дитини, та наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. У зв`язку з чим позивачка просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 23 березня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

В підготовчому судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та

представник позивача Кара Р.Т. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що розуміє наслідки визнання ним позову.

Третя особа ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні пояснив, що проживає у зареєстрованому шлюбі з позивачкою ОСОБА_1 , з ними разом проживають син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спільна донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сина ОСОБА_4 він сприймає як рідного, піклується про нього, та забезпечує фінансово і бажає усиновити його.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області в підготовче судове засідання не з`явився, але надав суду висновок органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації від 20.08.2020 року №01-12/460, просив розглядати справу без їх участі.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 16.10.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.12). Батьком записаний ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_10 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 20.08.2016 року виданого Василівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклала шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_3 » (а.с.11).

Відповідно до висновку Василівської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається з 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали разом однією родиною. Від спільного проживання у них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактично сімейні відносини було припинено з 2011 року. За інформацією позивачки батько ОСОБА_2 з сином не спілкується, не цікавиться ним, не займається його вихованням, матеріально сина не утримує. ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . за місцем мешкання характеризується позитивно, скарг та заяв на ОСОБА_2 до міської ради не надходило. Зі слів відповідача, він офіційно працює в Василівському ЕЦВВ КП «Облводоканал» ЗОР на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за

адресою: АДРЕСА_2 (зареєстрована: АДРЕСА_3 ) з чоловіком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та дітьми: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Для розгляду даного питання, надання обґрунтованого та всебічного дослідженого письмового висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , вказане питання було винесено на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини при голові райдержадміністрації 19.08.2020 року. Позивачка була запрошена на засідання Комісії. За її інформацією батько дитини не виховує сина, не цікавиться ним, не відвідує, матеріально не утримує. В письмовій заяві ОСОБА_2 пояснив, що він повідомлений про позбавлення його батьківських прав, але з`явитися на Комісію не зможе. З його слів з`ясовано, що він намагався бачитися з сином, але йому перешкоджали, тому він заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Під час обговорення питання члени Комісії зазначили, що ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується позитивно, проти позбавлення його батьківських прав та в позовній заяві відсутні документи, які б підтверджували злісне невиконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 . Після з`ясування всіх обставин даного питання, вивчивши матеріали справи, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім засобом впливу правового характеру, члени Комісії з питань захисту прав дитини шляхом голосування прийняли колегіальне рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_6 . Виходячи з вищевикладеного, орган опіки та піклування Василівської райдержадміністрації Запорізької області, діючи виключно в інтересах дитини, вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.1 ст.155 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ч.1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і

піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року (справа 522/541/18) та 16 жовтня 2019 року (справа № 199/2143/17).

Отже, при вирішенні питань, які стосуються дитини, зокрема, щодо позбавлення батьківських прав її батьків, першочерговими є інтереси дитини.

Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (ЄСПЛ) було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини». При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно до довідки про склад сім`ї №5745 від 07.11.2019 року виданої виконавчим комітетом Василівської міської ради, про те, що за адресою АДРЕСА_3 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

Відповідно до довідки №196 від 17.02.2020 року виданої Підгірненською сільською радою, про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в теперішній час фактично мешкають без реєстрації місця проживання, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.18).

Судом встановлено, що малолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , остання піклується про дитину та утримує її. Батько дитини жодних доказів зворотного суду не надав.

Також встановлено, що Василівським районним судом Запорізької області було видано виконавчий лист №2-во/311/24/2017 від 24.05.2017 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків

прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27.03.2017 року до досягнення сином повноліття. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаним головний державним виконавцем Василівського РВДВС Тішиною І.В., вбачається, що заборгованість за виконавчим провадженням 54071693, станом на 31.01.2020 року становить 73619,94 грн.

Як вбачається з заяви, засвідченої 02 серпня 2019 року приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Кириченко В.В., зареєстрованої в реєстрі за №635, ОСОБА_2 , батько малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , діючи добровільно, розуміючи українську мову, перебуваючи при здоровому розумі та ясній памяті, повністю усвідомлюючи значення своїх дій, в дієздатності не обмежений, під опікою, піклуванням, а також патронажем не перебуває, не знаходиться у алкогольному, токсичному, наркотичному стані, дав згоду на всиновлення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з присвоєнням йому прізвища усиновлювача - « ІНФОРМАЦІЯ_9 » та по батькові - « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (а.15).

Протягом усього часу після припинення сімейних відносин між сторонами будь-яких доказів піклування відповідача про дитину, намагання спілкування з дитиною або перешкоджанні позивачкою у такому спілкуванні матеріали справи не містять.

Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками по вихованню дитини, оскільки протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно дитини належної турботи та уваги, не приймає участі у його вихованні та утриманні, не піклується про стан його здоров`я та розвитку, має заборгованість зі сплати аліментів, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, хоча зобов`язаний це робити та має таку можливість. Сам відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, пояснив, що усиновлення його ОСОБА_3 , з яким проживає дитина, буде відповідати інтересам дитини.

Оскільки у висновку органу опіки та піклування відсутні жодні обгрунтування, він не відповідає інтересам дитини, тому суд не погоджується з наданими висновком, так як зібрані у справі докази вказують на свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Отже, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження та з урахуванням якнайкращих інтересів дитини є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_3 )батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник

справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений і підписаний 04.09.2020 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова