Справа № 159/6420/19 Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П. Ю.
Провадження № 22-ц/802/887/20 Категорія: 36 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Підприємства теплових мереж "Ковельтепло" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за комунальні послуги за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 липня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року Підприємство теплових мереж "Ковельтепло" (надалі - ПТМ "Ковельтепло") звернулося до суду з даним позовом, посилаючись на те, що підприємство надає послуги з централізованого опалення, в тому числі в квартиру АДРЕСА_1 , квартиронаймачем якої є ОСОБА_1 .

Між ПТМ "Ковельтепло" та ОСОБА_1 29.10.2009 укладено Договір № №1/6537 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно до умов якого ПТМ "Ковельтепло" надавало послуги з централізованого опалення квартири, а споживач зобов`язувався своєчасно здійснювати оплату за надані послуги.

Позивачем зобов`язання по теплопостачанню виконано, а відповідач своїх зобов`язань не виконує, внаслідок чого станом на 01.11.2019 утворилась заборгованість перед підприємством за період з жовтня 2017 року по жовтень 2019 року включно в сумі 18730,83 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.07.2020 позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПТМ "Ковельтепло" заборгованість по оплаті за комунальні послуги - теплопостачання квартири в сумі 18730 гривень 83 копійки та судові витрати по справі в сумі 1921 гривню 00 копійок

Не погоджуючись із рішенням суду відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позивачем не надано жодного доказу надання послуг на вказану суму. Доданий до позовної заяви розрахунковий лист містить лише загальні, не розшифровані суми нарахувань невідомого походження. Відповідач вказує, що квартиру АДРЕСА_1 було створено в 2010 році внаслідок перепланування першого поверху (холу) будівлі гуртожитку та вказана квартира ніколи не була підключена до мережі централізованого опалення, оскільки опалюється автономно з моменту її створення.

Працівниками позивача 30.11.2016 у присутності відповідача було складено акт обстеження системи опалення, в якому зазначено, що квартира не підключена до мережі централізованого опалення, а через приміщення квартири проходить три транзитні труби внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення, які облаштовані теплоізоляцією. Вказаний акт, на думку відповідача, прямо вказує на факт ненадання послуг з централізованого опалення квартири та, як наслідок, вказані послуги не були і не могли бути надані.

Позивач ПТМ "Ковельтепло" 17.08.2020 подало відзив на апеляційну скаргу, в якому вказала, що вважає рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що відповідно до договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 29.10.2009 № 1/6537, ОСОБА_1 уклала договір з ПТМ "Ковельтепло" про надання відповідних послуг. Вказаний договір є діючим, в установленому законом порядку не розривався, недійсним не визнавався. Відповідачем не надано доказів про його розірвання в установленому законодавством порядку. У договорі № 1/6537 від 29.10.2009 року передбачено проведення нарахування за централізоване опалення квартири АДРЕСА_1 на підставі показів теплового лічильника будинку, згідно затверджених тарифів на теплову енергію для населення в опалювальний період, виходячи з вартості 1 Гкал та площі квартири 50 кв.м.

Відповідачем не надано доказів, які вказують, що квартира АДРЕСА_1 у встановленому законодавством порядку відключена від системи централізованого опалення. Заборгованість, яку позивач просить стягнути, виникла в межах позовної давності, зокрема у період з 01.10.2017 року по 31.10.2019 року.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справ.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 07.09.2020, тобто, дата складення повного судового рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг (ст.6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Статтями 7 та 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Обов`язком виконавця - забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлові комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Судом встановлено, що ПТМ "Ковельтепло" надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру АДРЕСА_1 .

Послуги надаються відповідно до укладеного між ОСОБА_1 та ПТМ "Ковельтепло» договору № 1/6537 від 29.10.2009 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, за умовами якого ПТМ «Ковельтепло» зобов`язувалось надавати відповідної якості послуги з централізованого опалення вищевказаної квартири та централізованого постачання гарячої води, а ОСОБА_1 - оплачувати їх щомісячно, не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (а.с. 11-12).

Даний договір не визнавався судом недійсним, не був розірваний та припинений у встановленому законом порядку, а отже по даний час є чинним та обов`язковим до виконання для обох сторін.

Як вбачається з розрахункового листа по абоненту ОСОБА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1) та тарифів ПТМ "Ковельтепло", заборгованість відповідача перед підприємством за період з жовтня 2017 року по жовтень 2019 року включно становить 18730,83 грн. (а.с. 13).

Нарахування заборгованості за період з жовтня 2017 року по жовтень 2019 року за послуги з централізованого опалення квартири проводилось на підставі показів теплового лічильника, встановленого в будинку АДРЕСА_1 , виходячи з вартості 1 Гкал пропорційно опалювальній площі приміщення 50 кв. м (п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005).

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто, в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своїх вимог і заперечень, дійшов обґрунтованого висновку про неналежне виконання відповідачем умов договору про надання послуг з централізованого опалення та підставність вимог ПТМ "Ковельтепло" щодо стягнення заборгованості.

Доводи відповідача ОСОБА_1 щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості, оскільки спірна квартира не підключена до мережі центрального опалення, що підтверджується Актом обстеження системи опалення від 30.11.2016, суд відхиляє з огляду на таке.

Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Частиною шостою статті 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 "Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4").

При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 "Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4).

Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.

Матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідача від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання йому послуг з постачання тепла.

Доказів того, що відповідач у встановленому законом порядку, звертався до відповідних органів для отримання дозволу на відключення від централізованої системи опалення та отримання ним такого дозволу відповідачем не подано.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про теплопостачання" місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно з пунктом 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.

З акту обстеження системи опалення від 30.11.2016 вбачається, що в квартира АДРЕСА_1 від`єднана від мереж централізованого опалення. В квартирі проходить три транзитні стояки, які на момент обстеження ізольовані.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах приміщення, належного відповідачу свідчить про надання послуг ПТМ "Ковельтепло".

Таким чином, ПТМ "Ковельтепло" виконало свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення приміщення від мережі теплопостачання.

Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.

Аргументи апеляційної скарги про те, що позивач заявивши позовну вимогу про стягнення заборгованості за період з жовтня 2017 року по жовтень 2019 року вийшов за межі строку позовної давності є безпідставними, з огляду на таке.

Згідно з поданим позивачем розрахунковим листом по абоненту ОСОБА_1 , заборгованість нарахована за період з жовтня 2017 року по жовтень 2019 року, тобто за 2 року, доказів протилежного відповідач суду не подав.

Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що відповідач не спростував наявної заборгованості перед ПТМ "Ковельтепло", не довів, що послуги з централізованого опалення не надавалися або ж надавалися у неповному обсязі.

Посилання відповідача про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права безпідставні, носять суб`єктивний характер, зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд, розглядаючи справу, оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 липня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: