УХВАЛА

Іменем України

"22" січня 2020 р. м. Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Шалоти К.В.,

за участю секретаря судового засідання Сингаївської Т.В.,

державного виконавця Михальової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспортного документа,-

В С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ ПОДАННЯ

1.1. Головний державний виконавець Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (далі також Корольовський ВДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області) за погодженням з начальником Корольовський ВДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира із заявою про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без вилучення паспортного документа, в рамках зведеного виконавчого провадження №55949953 від 24.09.2019.

1.2. Подання обґрунтовувалась тим, що на виконанні у Корольовському відділу ДВС м.Житомира ГТУЮ у Житомирській області перебуває зведене виконавче провадження №55949953 від 24.09.2019 з приводу стягнення коштів з ОСОБА_1 :

(1) на користь Комунального вищого навчального закладу «Житомирський базовий фармацевтичний коледж ім. Г.С. Протасевича» боргу згідно наказу №906/1100/16 від 12.06.2017 у розмірі 5584 грн. 73 коп. заборгованості за договором оренди індивідуального визначеного рухомого майна№ від 23.12.2014, 37432 грн. 97 коп. заборгованості за договором від 03.11.2014, 5190 грн. 88 коп. заборгованості з відшкодування плати за землю за довго ром оренди нерухомого майна №834 від 03.11.2014, 10009 грн. 25 коп. пені, 804 грн. 44 коп. 3% річних, 489 грн. 44 коп. втрат від інфляції та 1295 грн. 81 коп. судового збору;

(2) за вимогою ГУ ДПС у Житомирській області №Ф-3846-23 від 08.07.2019 по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на користь ГУ ДПС в Житомирській області у розмірі 57727 грн. 55 коп.

1.3. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішень судів, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, неодноразово повідомлявся про необхідність явки до відділу ДВС для надання пояснень, однак боржник на виклики не з`явився, про причини не явки не повідомив виконавця, державний виконавець звернулась до суду з даним поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспортного документа.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2.1. 22.05.2017 наказом Господарського суду Житомирської області №906/1100/16 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального вищого навчального закладу «Житомирський базовий фармацевтичний коледж ім. Г.С. Протасевича» боргу згідно наказу №906/1100/16 від 12.06.2017 у розмірі 5584 грн. 73 коп. заборгованості за договором оренди індивідуального визначеного рухомого майна№ від 23.12.2014, 37432 грн. 97 коп. заборгованості за договором від 03.11.2014, 5190 грн. 88 коп. заборгованості з відшкодування плати за землю за довго ром оренди нерухомого майна №834 від 03.11.2014, 10009 грн. 25 коп. пені, 804 грн. 44 коп. 3% річних, 489 грн. 44 коп. втрат від інфляції та 1295 грн. 81 коп. судового збору (а.с. 4).

2.2. 08.07.2019 ГУ ДПС у Житомирській області винесено вимогу №Ф-3846-23 щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на користь ГУ ДПС в Житомирській області у розмірі 57727 грн. 55 коп. (а.с. 5).

2.3. 12.03.2018 головним державним виконавцем Корольовського ВДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області Михальовою О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС в Житомирській області боргу у розмірі 57727 грн. 55 коп. Вказану постанову направлено простим листом та повернуто за закінченням терміну зберігання (а.с.10-12).

2.4. 09.10.2019 головним державним виконавцем Корольовського ВДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області Михальовою О.В. винесено постанову при примусовому виконанні вимоги №Ф-3846-23 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального вищого навчального закладу «Житомирський базовий фармацевтичний коледж ім. Г.С. Протасевича» боргу у розмірі 5584 грн. 73 коп. заборгованості за договором оренди індивідуального визначеного рухомого майна№ від 23.12.2014, 37432 грн. 97 коп. заборгованості за договором від 03.11.2014, 5190 грн. 88 коп. заборгованості з відшкодування плати за землю за довго ром оренди нерухомого майна №834 від 03.11.2014, 10009 грн. 25 коп. пені, 804 грн. 44 коп. 3% річних, 489 грн. 44 коп. втрат від інфляції та 1295 грн. 81 коп. судового збору (а.с. 6-9).

ІІІ. ПОЗИЦІЯ СТОРІН

3.1. Державний виконавець Михальова О.В. у судовому засіданні 22.01.2020 подання підтримала та просила вимоги подання задовольнити у повному обсязі.

IV. ЗАКОНОДАСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

4.1. Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

4.2. Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

4.3. Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

4.4. Выдповыдно до статті 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

4.5. Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.

4.6. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

4.7. Положеннями статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду.

4.8. Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

4.9. Згідно пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

(а) Загальні принципи

5.1. Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

5.2. Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

5.3. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

5.4. Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених частиною 5 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

5.5. При цьому, саме державний виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

5.6. Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

(б) Застосування загальних принципів у даній справі

5.7. З матеріалів справи вбачається, що на виконанні Корольовського ВДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області перебуває зведене виконавче провадження №601130556 від 24.09.2019 щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на виконання наказу Господарського суду Житомирської області №906/1100/16 від 12.06.2017 та вимоги ГУ ДПС у Житомирській області №Ф-3846-23 від 08.07.2019.

5.8. В обгрунтування доводів подання щодо ухилення боржника від виконання рішень суду, державним виконавцем додано копії викликів від 16.01.2019, 13.06.2019, від 27.11.2019.

Проте, долучені до матеріалів подання копії викликів державного виконавця подані без доказів їх відправлення на адресу боржника ОСОБА_1 та отримання викликів останнім.

5.9. При цьому, суд не приймає до уваги, долучену до матеріалів подання копію рекомендованого поштового відправлення №644 як належний доказ повідомлення боржника ОСОБА_1 , оскільки, по-перше, як слідує зі штампу на вказаному відправленні, останнє датоване ще 17.03.2018, тобто з моменту здійснення відправлення минуло майже 2 роки, а, по-друге, вказане поштове відправлення було повернуто відділенням поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання», тобто фактично не було отримано адресатом.

5.10. Також до подання державного виконавця додано акт від січня 2019 року про здійснення виходу державного виконавця Михайльової О.В. за адресою боржника ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , відповідно до якого, зі слів тещі ОСОБА_2 боржник за адресою вказаною у виконавчому документі не проживає, місцезнаходження його невідоме.

Разом з тим, згідно із частиною першою статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Натомість доказів вжиття державним виконавцем Корольовського ВДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області заходів з розшуку боржника ОСОБА_1 матеріали подання не містять.

5.11. За вказаних обставин, державним виконавцем не доведено факту умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

5.12. З огляду на викладене, суд вважає, що подання Корольовському ВДВС міста Житомира ГТУЮ у Житомирській області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспортного документа не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 77-81, 89, 260, 441 Цивільного процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні подання Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспортного документа відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя К. В. Шалота