Справа №751/3975/20
Провадження №2/751/857/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Філатової Л. Б.

при секретарі Сащенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовною заявою Чернігівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, -

з участю представника позивача - Курила О.Б. , відповідача - ОСОБА_1 ,

І. Стислий виклад позиції позивача і відповідача.

Чернігівський міський центр зайнятості звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 6350,01 гривень виплаченої допомоги по безробіттю з 06.07.2011 року по 14.03.2012 року, судових витрат у розмірі 2102 гривні. Підстави позову - Закони України «Про зайнятість населення», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст.1166 ЦК України.

Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що 30.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою про надання статусу безробітного. Під час внесення персональних даних ОСОБА_1 до Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості та здійснення перевірки встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку як безробітний в Чернігівському міському центрі зайнятості з 07.04.2011 року по 15.03.2012 року та отримував соціальні послуги і забезпечення. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 21.04.2003 року по 07.08.2014 року. ОСОБА_1 не повідомив центр зайнятості про те, що був зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебував на обліку як безробітний та отримував допомогу по безробіттю, чим порушив ч. 2, ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Своїми неправомірними діями ОСОБА_1 завдав позивачу майнову шкоду у розмірі 6350,01 грн. Станом на день подання позовної заяви кошти не відшкодовані.

Відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, відзив не подавав.

ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02.07.2020 року провадження у даній справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.70-71).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і виклав пояснення вказані в позовній заяві, зазначив, що на 3 аркуші позовної заяви помилково зазначено іншого відповідача.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю і пояснив, що звертався із заявою про реєстрацію припинення підприємницької діяльності, після чого вважав, що його реєстрація як підприємця припинена, але підтверджуючих документів не отримував. Вважає, що Чернігівський міський центр зайнятості є неналежним позивачем, оскільки кошти отримував від Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що з 21.04.2003 року по 07.08.2014 року ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с.16).

Наказом Чернігівського міського центру зайнятості ОСОБА_1 було надано статус безробітного та в період з 06.07.2011 року по 14.03.2012 року отримував допомогу по безробіттю (а.с.7-13,18-63).

Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 158 від 05.05.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 21.04.2003 року по 07.08.2014 року, про що не повідомив центр зайнятості, чим порушив ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с.15).

За період з 06.07.2011 року по 14.03.2012 року Чернігівським міським центром зайнятості виплачено ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в загальній сумі 6350,01 гривень, що підтверджується довідкою-розрахунком Чернігівського міського центру зайнятості від 05.05.2020 року №06/1126 (а.с.17).

06.05.2020 року Чернігівський міський центр зайнятості прийняв наказ № 70 про повернення ОСОБА_1 отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 6350,01 гривень (а.с.65).

06.05.2020 року ОСОБА_1 отримав листа Чернігівського міського центру зайнятості №05/1132 з пропозицією добровільно повернути виплачені кошти (а.с.64), але кошти не повернув.

ІV. Норми права які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана в задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій форм і, а також діяльність членів однієї сім`ї які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Статусу безробітного може набути зокрема особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи (пункт 1 частини першої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення»).

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (частина друга статті 43 Закону України «Про зайнятість населення»).

Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції; даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного(частина третя статті 44 Закону України «Про зайнятість населення»).

Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, цю реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції; припиняється зокрема у разі: встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання ш статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг; встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг) (пункти 8 та 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення»).

Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (частина третя статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до частини восьмої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії; відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Оскільки ОСОБА_1 у 2003 році набув у встановленому законом порядку статус суб`єкта підприємницької діяльності, державна реєстрація цього статусу на момент реєстрації у Чернігівському міському центрі зайнятості як безробітного не була припинена, отже відповідач діяв недобросовісно, тому отримана ним допомога по безробіттю у розмірі 6350,01 гривень підлягає поверненню.

Доводи відповідача про припинення підприємницької діяльності не заслуговують на увагу, оскільки запис про припинення ОСОБА_1 діяльності як фізичної особи-підприємця внесено до ЄРД 07 серпня 2014 року.

Проаналізувавши і дослідивши всі надані сторонами докази у їх сукупності з правовими нормами, виходячи із засад розумності та справедливості суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсягу.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102 гривні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Чернігівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Чернігівського міського центру зайнятості виплачену допомогу по безробіттю у розмірі 6350 (шість тисяч триста п`ятдесят) гривень 01 копійку та судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок, а всього 8452 (вісім тисяч чотириста п`ятдесят дві) гривні 01 копійку.

Учасник справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до або через Новозаводський районний суд міста Чернігова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Чернігівський міський центр зайнятості (юридична адреса: 14000, м. Чернігів, вул. Попудренка, буд. 14, , р/р UA0706361, Держказначейська служба України м. Київ, МФО 820172).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Повний текст судового рішення виготовлено 30.07.2020 року.

Головуючий - суддя Л. Б. Філатова