Справа № 645/6032/16-ц
Провадження № 2/645/17/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Іващенко С.О.,

секретаря судових засідань - Гурської С.Ю.

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідачів - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа ОСОБА_7 про виділ долі житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, -

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа ОСОБА_7 про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому позивач уточнила свої позовні вимоги.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що вона та відповідачі є власниками житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 : їй належить 21/48 частки на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 червня 2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 серпня 2013 року, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 травня 2014 року та Договору дарування 6/48 часток житлового будинку з надвірними спорудами, посвідченого 09 грудня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Троян Я.М. за реєстровим № 1730.

Відповідачам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 належить по 7/48 частин кожному на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 червня 2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 серпня 2013 року, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 травня 2014 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 серпня 2013 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відмовлено у відкритті касаційного провадження з підстав, передбачених пунктом 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України. Ухвалою Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 серпня 2013 року.

Посилаючись на те, що вона з відповідачами не може у мирний спосіб дійти згоди щодо користування даним житлом, просила виділити їй 27/48 частин будинку АДРЕСА_1 з урахуванням фактичного порядку користування, який склався з 1978 року, загальною площею 116,6 кв. м., а саме - частину домоволодіння площею 65,59 кв. м., квартиру літ. А2.1 приміщення 1-7 квартири літ. А1.1; виключити з числа господарських приміщень гараж М; виділити їй в натурі інвентарну одиницю нерухомого майна (27/48 частки домоволодіння площею 65,59 кв. м.), що складається з приміщень квартири А2.1 - приміщення 2-1 площею 2,9 кв. м., 2-2 площею 8,2 кв. м., 2-3 площею 14,3 кв. м., 2-4 площею 15,4 кв. м. квартири А1.1 приміщення 1-7 площею 26,4 кв. м.; визначити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 829 кв. м. та господарськими спорудами згідно з її долею 27/48 в домоволодінні; припинити право спільної часткової власності.

Позивач в судовому засіданні свої уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідачі до судового засідання не з`явились.

Інтереси відповідачів на підставі довіреностей представляла їх представник ОСОБА_2 , яка позов не визнала, надала заперечення на позовну заяву. Не погоджуючись з вимогами позову, представник відповідачів зазначила, що сума судового збору не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки ціна позову в розмірі 16 876 грн. 00 коп. - це лише інвентаризаційна вартість будинку, господарських будівель і споруд з урахуванням відсотку зносу на 2014 рік відповідно до відомостей технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 ; вимога щодо виділення 27/48 частин спірного домоволодіння не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки позивач є власником у праві спільної часткової лише 21/48 частин; відомості щодо фактичної площі земельної ділянки в матеріалах справи відсутні; виділення в натурі позивачу приміщення 1-7 порушує права відповідачів, які в 1996, 2004, 2010-2012 роках зробили за власні кошти покращення в приміщенні 1-1-1-7; гараж, який ОСОБА_1 просить виключити з числа господарських приміщень, був збудований в 1986 році колишнім власником ОСОБА_8 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заходів щодо мирного врегулювання спору позивач не уживала.

Третя особа ОСОБА_7 до судового засідання не з`явився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи - ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Допитана у судовому засіданні експерт ОСОБА_12 пояснила, щоспірний житловий будинок розділити рівно до ідеальних часток співвласників не можливо, тому був запропонований єдиний варіант розподілу житлового будинку за умови об`єднання відповідачами своїх часток. При проведенні експертизи не враховувались самочинно збудовані споруди, та розподіл проводився на підставі технічного паспорту, що мається в матеріалах справи та методичних рекомендацій, щодо проведення досліджень з розподілу та порядку користування нерухомим майном.

Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4).

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Об`єктом цивільно-правового спору є житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка, що розташована за цією ж адресою, який належить сторонам на праві спільної часткової власності на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 червня 2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 серпня 2013 року, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 травня 2014 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 серпня 2013 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відмовлено у відкритті касаційного провадження з підстав, передбачених пунктом 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України. Ухвалою Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 серпня 2013 року.

Відповідно до рішення за ОСОБА_1 визнано право власності на 7/16 частин житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ. А-1-1, загальною площею 115,4 кв.м., житловою площею 75,9 кв.м., з надвірними будівлями, які складаються з літньої кухні Б, сараїв В, Д, З, Є, Ж, І, К, вбиральні Г, огорож № 1-2, замощення 1, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За ОСОБА_7 визнано право власності на 1/8 частину житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ. А-1-1, загальною площею 115,4 кв.м., житловою площею 75,9 кв.м., з надвірними будівлями, які складаються з літньої кухні Б, сараїв В, Д, З, Є, Ж, І, К, вбиральні Г, огорож № 1-2, замощення 1, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За ОСОБА_4 визнано право власності на 7/48 частин житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ. А-1-1, загальною площею 115,4 кв.м., житловою площею 75,9 кв.м., з надвірними будівлями, які складаються з літньої кухні Б, сараїв В, Д, З, Є, Ж, І, К, вбиральні Г, огорож № 1-2, замощення 1, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За ОСОБА_6 визнано право власності на 7/48 частин житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ. А-1-1, загальною площею 115,4 кв.м., житловою площею 75,9 кв.м., з надвірними будівлями, які складаються з літньої кухні Б, сараїв В, Д, З, Є, Ж, І, К, вбиральні Г, огорож № 1-2, замощення 1, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За ОСОБА_5 визнано право власності на 7/48 частин житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ. А-1-1, загальною площею 115,4 кв.м., житловою площею 75,9 кв.м., з надвірними будівлями, які складаються з літньої кухні Б, сараїв В, Д, З, Є, Ж, І, К, вбиральні Г, огорож № 1-2, замощення 1, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою того ж суду від 19 травня 2014 р. роз`яснено, що при приведенні до загального знаменника долей сторін у праві власності на домоволодіння АДРЕСА_1 ці долі будуть складатися із наступного: ОСОБА_1 - 21/48 частини, ОСОБА_7 - 6/48 частини, ОСОБА_4 - 7/48 частини, ОСОБА_6 - 7/48 частини, ОСОБА_5 - 7/48 частини.

Крім того позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування належить 6/48 часток житлового будинку з надвірними спорудами, посвідченого 09 грудня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Троян Я.М. за реєстровим № 1730.

Право власності сторін на житловий будинок з надвірними будівлями зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За вказаним житловим будинком та господарськими будівлями обліковується земельна ділянка.

Після отримання правовстановлюючих документів на частки житлового будинку між сторонами не може скластися певний порядок щодо володіння і користування житловим будинком з господарськими спорудами та земельною ділянкою, в зв`язку чим постійно виникають різноманітні конфліктні ситуації.

Відповідно до технічного паспорту від 30.01.2014 житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в цілому складається з:

-житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 73,0 кв.м., що складається з наступних приміщень: коридору 1-5, площею 9,3 кв.м.; житлової кімнати 1-6, площею 7,6 кв.м.; житлової кімнати 1-7, площею 26,4 кв.м.; житлової кімнати 2-3, площею 14,3 кв.м.; житлової кімнати 2-4, площею 15,4 кв. м.;

-прибудови літ. «А1-1» загальною площею 19,9 кв.м., що складається з наступних приміщень: коридору 1-3, площею 7,7 кв.м; житлової кімнати 1-4, площею 12,2 кв.м;

-прибудови літ. «а», що складається з приміщення кухні 2-2, площею 8,2 кв.м;

-прибудови літ. «а1» загальною площею 12,6 кв.м, що складається з приміщень: коридору 1-1, площею 4,9 кв.м; кухні 1-2, площею 7,7 кв.м.

Згідно висновку експерта № 15379/6069 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, складеного 28.03.2019 року, експертом запропоновано один варіант виділу частини домоволодіння позивача за умови об`єднання відповідачами своїх часток.

При такому варіанті 1-му співвласнику ОСОБА_1 на 27/48 ідеальних часток домоволодіння припадає:

В житловому будинку літ. «А-1»: житлова кімната 1-7, площею 26,4 кв. м.; житлова кімната 2-3, площею 14,3 кв.м; житлова кімната 2-4, площею15,4 кв. м.; літ. «а» кухня, 2-2, площею 8,2 кв. м., загальною площею 64,3 кв.м., вартістю 56977,00 грн. ,що на 0,4 кв.м. більше и на 5187,5 грн. менше від ідеальної частки.

По надвірним будівлям і спорудам:

-літ. «а2» тамбур;

-літ. «б» прибудова;

-літ. «б1» тамбур;

-літ. «Б» літня кухня;

-літ. «М» гараж;

-літ. «Н» вбиральня;

-№3 хвіртка;

-№8 огорожа;

-№9 огорожа,

Всього на суму: 36155,5 грн.

Даному 1-ому співвласнику ОСОБА_1 пропонується будівель та споруд на суму 93132,5 грн., що складає 55/100 частини та на 1797,0 грн. менше ніж їй положено на її ідеальну частку 27/48 частки домоволодіння.

2-му співвласнику, відповідачам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на 21/48 ідеальних часток в домоволодінні припадає:

В житловому будинку літ. «А-1»: коридор 1-5, площею 9,3 кв.м, житлова кімната 1-6, площею 7,6 кв.м; літ. «А1-1»: коридор 1-3, площею 7,7 кв.м, житлова кімната 1-4, площею 12,2 кв.м; літ. «а1»: коридор 1-1, площею 4,9 кв.м, кухня 7,7 кв. м.

Загальна площа приміщень складає 49,4 кв.м., вартістю 53539,0 грн., що на 0,4 кв.м. менше і на 5187,5 грн. більше.

По надвірним будівлям і спорудам:

- літ. «В» сарай, вартістю 682,0 грн.

- літ. «Л», сарай, вартістю 10785,0 грн.

- літ. «О» льох, вартістю 4261,0 грн.

- літ. «Г» вбиральня, вартістю 856,0 грн.

- №5 огорожа, вартістю 1057,0 грн.

- №6 хвіртка, вартістю 323,0 грн.

- №7 ворота, вартістю 3636,0 грн.

- літ. «І» частина замощення, 492,5 грн.

2-му співвласнику відповідачам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 пропонується будівель та споруд на загальну суму 75631,5 грн, що складає 45/100 частин, що на 1797,0 грн. більше, ніж їм належно на їх ідеальну частку 21/48 ідеальних частин домоволодіння.

Відповідно до запропонованого варіанту виділу часток в натурі частки співвласників будуть мати вигляд: 1 співвласнику ОСОБА_1 - 55/100 (93132,5/168764), 2 співвласнику відповідачам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - 45/100 (75931,5/168764).

Оскільки виділити частину домоволодіння позивача ОСОБА_1 можливо лише за умови об`єднання часток відповідачів, експертом запропоновано три варіанти порядку користування земельною ділянкою також з урахуванням об`єднання часток відповідачів.

Так, на 27/48 ідеальних частин 1 співвласнику позивачу ОСОБА_1 покладається земельна ділянка площею 466,3 кв.м (829*27/48). На 21/48 ідеальних частин (7/48+7/48+7/48) 2 співвласнику відповідачам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 покладається земельна ділянка площею 362,7 кв. м (829*21/48).

Згідно І варіанту порядку користування земельною ділянкою, позивачу ОСОБА_1 пропоновано надати у користування земельну ділянку площею 466,3 кв.м.; відповідачам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 пропоновано виділити земельну ділянку площею 362,7 кв.м.. Границя по І варіанту порядку користування земельною ділянкою зазначена у додатку №2.

Згідно ІІ варіанту порядку користування земельною ділянкою, земельну ділянку площею 9,8 кв. м. пропонується надати у спільне користування співвласників, тобто позивачу ОСОБА_1 пропоновано надати у користування земельну ділянку площею 461,4 кв.м, з якої: земельна ділянка площею 461,4 кв.м та Ѕ площі загального користування співвласників - 4,9 (9,8/2) кв.м.; відповідачам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 пропоновано виділити земельну ділянку площею362,7 кв.м, з якої: земельна ділянка площею 357,8 кв.м та Ѕ площі загального користування співвласників - 4,9 (9,8/2)кв.м.. Границя по І варіанту порядку користування земельною ділянкою зазначена у додатку №3.

Згідно ІІІ варіанту порядку користування земельною ділянкою позивачу ОСОБА_1 пропоновано надати у користування земельну ділянку площею 466,3 кв.м; відповідачам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 пропоновано виділити земельну ділянку площею 362,7 кв.. Для обслуговування частини зовнішньої стіни житлового будинку діт. «А-1» пропоновано встановити земельний сервітут площею 9,8 кв.м. Земельну ділянку біля частини зовнішньої стіни житлового будинку пропонується надати в користування відповідачам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 при цьому позивач ОСОБА_1 має право використовувати цю земельну ділянку для обслуговування частини зовнішньої стіни. Границя по ІІІ варіанту порядку користування земельною ділянкою зазначена у додатку №4.

Таким чином, можливо провести розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 , виділив позивачу в кв. «А1.2» приміщення 1-7, площею 26,4 кв.м, невистачаючої площі у відповідності з її долею в праві власності, ізолювавши від приміщення кв. «А1.1», виходячи з долі позивача.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник, володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії,які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною 3 ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Частиною 1 ст. 367 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» встановлено, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого приміщення - квартири, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину квартири із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання жилого приміщення в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Такий самий висновок мається в Постанові Верховного суду України від 03.04.2013 року у справі № 6-12цс13.

Так, після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється. Таким чином, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них».

Крім того, порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією, затвердженої наказом №55 Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 року №774/14041

Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції, поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Відповідно до ст. 88 Земельного кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а уразі недосягнення згоди -у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками,які вимагають виділення, а уразі неможливості виділення частки-вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки,що відповідає розміру належної йому частки. Учасник спільної часткової власності відповідно до розміру своєї частки має право на доходи від використання спільної земельної ділянки, відповідає перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільною земельною ділянкою, і повинен брати участь у сплаті податків, зборів і платежів,а також у витратах по утриманню і зберіганню спільної земельної ділянки. При продажу учасником належної йому частки у спільній частковій власності на земельну ділянку інші учасники мають переважне право купівлі частки відповідно до закону.

У відповідності до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ст. 183 ЦК України, виділ в натурі житлового будинку є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК).

Суд зазначає, що відповідно до висновку експерта № 15379/6069 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, складеного 28.03.2019 об`ємно-планувальні рішення житлового будинку не дозволяє з технічної точки зору виділ в натурі у відповідності з розміром долі позивача в домоволодінні АДРЕСА_1 , та запропоновано один вищезазначений варіант виділу з відступом від ідеальної частки позивача і об`єднанням часток відповідачів.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 4-5,10-13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 183, 319,321,355,356,358,364,367,379,380,382 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа ОСОБА_7 про виділ долі житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою - задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Виключити з числа надвірних будівель, які підлягають розподілу, надвірну будівлю гараж літ.М.

Виділити в натурі частину майна, що є у спільній частковій власності, в окрему одиницю належне ОСОБА_1 майно на праві власності 27/48 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності, як на самостійний об`єкт нерухомого майна, а саме:

В житловому будинку літ. «А-1»: житлова кімната 1-7, площею 26,4 кв. м.; житлова кімната 2-3, площею 14,3 кв.м; житлова кімната 2-4, площею15,4 кв. м.; літ. «а» кухня, 2-2, площею 8,2 кв. м., загальною площею 64,3 кв.м., вартістю 56977,00 грн. ,що на 0,4 кв.м. більше и на 5187,5 грн. менше від ідеальної частки.

По надвірним будівлям і спорудам: літ. «а2» тамбур; літ. «б» прибудова; літ. «б1» тамбур; літ. «Б» літня кухня; літ. «Н» вбиральня; №3 хвіртка; №8 огорожа; №9 огорожа.

Провести розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 в кв. А1.2 приміщення 1-7, площею 26,4 кв.м., невистачаючої площі у відповідності з її долею в праві власності, ізолювавши від приміщення кв. А1.1, виходячи з долі позивача за рахунок позивача.

Встановити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 згідно варіанту в Додатку № 2 до висновку експерта № 13579/6069 від 28 березня 2019 року, виділивши в користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 466,3 кв. м. із розташованими на ній господарськими будівлями і спорудами, границя якої між ділянками проходить у такий спосіб:

-На відстані 2,0 м від житлового будинку літ. «А-1» відрізок, довжиною 4,90 м;

-Поворот ліворуч відрізок довжиною 2,0 м;

-По лінії розподілу житлового будинку;

-Від кута прибудови літ. «а1» під кутом 45° відрізок довжиною 1,41 м;

-Паралельно на відстані 1,0 м від прибудови літ «а1» відрізок довжиною 1,6 м;

-Поворот ліворуч відрізок довжиною 2,22 м на відстані 1,0 м від кута сараю літ. «Л»;

-Паралельно на відстані 1,0 м. від сараю літ. «Л» відрізок довжиною 5,77 м.;

-Поворот праворуч відрізок довжиною 6,54 м;

-Поворот до тильної сторони земельної ділянки на відрізки 13,68 м та 7,72 м.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір по 289,13 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_4 ), місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ), місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_3 ), місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Повний текст рішення виготовлений 27.01.2020.

Суддя С.О. Іващенко