Постанова

Іменем України

19 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 333/3246/14-ц

провадження № 61-41311св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Таскомбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

тертя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Акварт-Україна»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2016 року в складі судді Боровікової А. І. та постанову апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2018 року в складі колегії суддів: Дашковської А. В., Кримської О. М., Подліянової Г. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - ПАТ «Таскомбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило:

- звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: об`єкт нерухомості (реєстраційний номер 6168034), трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 69,57 кв. м, житловою площею 39,4 кв. м, що належить ОСОБА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Грошові кошти, отримані від реалізації предмета іпотеки, а саме: об`єкта нерухомості (реєстраційний номер 6168034), трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 69,57 кв. м, житловою площею 39,4 кв. м, що належить ОСОБА_1 , спрямувати на погашення заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ «Акварт Україна») перед ПАТ «ТАСКОМБАНК» за кредитним договором від 24 вересня 2007 року № KP 64-2007 в сумі 1 257 464 грн 65 коп.;

- звернути стягнення на предмет іпотеки: об`єкт нерухомості (реєстраційний номер 19753324), нежитлове приміщення, № 1 літ. Ж, з, загальною площею 124,5 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах в межах виконавчого проваджена за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Грошові кошти, отримані від реалізації предмета іпотеки, а саме: об`єкта нерухомості (реєстраційний номер 19753324), нежитлового приміщення, № 1, літ. Ж, з, загальною площею 124,5 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 124,5 кв. м, що належить ОСОБА_1 , спрямувати на погашення заборгованості ТОВ «Акварт Україна» перед ПАТ «ТАСКОМБАНК» за кредитним договором від 24 вересня 2007 року № KP 64-2007 в сумі 1 257 464 грн 65 коп.

- звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: об`єкт нерухомості що належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер 19753789), нежитлове приміщення, № 2, літ. з2-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 39,2 кв. м, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Грошові кошти, отримані від реалізації предмету іпотеки, а саме: об`єкта нерухомості нежитлового приміщення, № 2, літ. з2-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 39,2 кв. м, що належить ОСОБА_1 спрямувати на погашення заборгованості ТОВ «Акварт Україна» перед ПАТ «ТАСКОМБАНК» за кредитним договором від 24 вересня 2007 року № KP 64-2007 в сумі 1 257 464 грн 65 коп.

Позов мотивований тим, що 24 вересня 2007 року між акціонерним банком «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «ТАСКОМБАНК», та ТОВ «Акварт-Україна» укладений кредитний договір № КР 64-2007 із змінами та доповненнями відповідно до додаткової угоди № 1 від 16 листопада 2007 року та договору № 2 від 01 липня 2008 року про внесення змін та доповнень до кредитного договору.

За умовами кредитного договору банк зобов`язався надати ТОВ «Акварт-Україна» кредит шляхом відкриття кредитної лінії в розмірі 830 900 грн строком до 23 вересня 2009 року зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 21 % річних.

Того ж дня в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Акварт-Україна» за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір № 108-07 та договір № 1 про внесення змін до нотаріально посвідченого іпотечного договору ДЗ № 108-07 від 24 вересня 2007 року, за умовами якого предметом іпотеки є: об`єкт нерухомості, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме: нежитлове приміщення № 1, літ. Ж, з, загальною площею 124,5 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та нежитлове приміщення № 2, літ. з2-2, що розташоване за тією ж адресою, загальною площею 39,2 кв. м., що належать ОСОБА_1 ,

Також 21 листопада 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Акварт-Україна» за кредитним договором між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір № 128-07, за умовами якого предметом іпотеки є об`єкт нерухомості (реєстраційний номер 6168034), а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 69,57 кв. м, житловою площею 39,4 кв. м.

У зв`язку з неналежним виконання ТОВ «Акварт-Україна» кредитних зобов`язань станом на 05 березня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 1 257 484 грн 32 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту 830 875 грн, заборгованість по відсоткам 238 996 грн 71 коп., пеня на суму простроченої заборгованості в розмірі 187 592 грн 38 коп.

Посилаючись на вищевикладене, ПАТ «Таскомбанк» просило задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2016 року позов задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: об`єкт нерухомості (реєстраційний номер 6168034), трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 69,57 кв. м, житловою площею 39,4 кв. м, що належить ОСОБА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Грошові кошти, отримані від реалізації предмета іпотеки, а саме: об`єкта нерухомості (реєстраційний номер 6168034), трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 69,57 кв. м, житловою площею 39,4 кв. м, що належить ОСОБА_1 , спрямувано на погашення заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ «Акварт Україна») перед ПАТ «ТАСКОМБАНК» за кредитним договором від 24 вересня 2007 року № KP 64-2007 в сумі 1 257 464 грн 65 коп. Звернуто стягнення на предмет іпотеки: об`єкт нерухомості (реєстраційний номер 19753324), нежитлове приміщення, № 1 літ. Ж, з, загальною площею 124,5 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах в межах виконавчого проваджена за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Грошові кошти, отримані від реалізації предмета іпотеки, а саме: об`єкта нерухомості (реєстраційний номер 19753324), нежитлового приміщення, № 1, літ. Ж, з, загальною площею 124,5 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 124,5 кв. м, що належить ОСОБА_1 , спрямовано на погашення заборгованості ТОВ «Акварт Україна» перед ПАТ «ТАСКОМБАНК» за кредитним договором від 24 вересня 2007 року № KP 64-2007 в сумі 1 257 464 грн 65 коп. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: об`єкт нерухомості що належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер 19753789), нежитлове приміщення, № 2, літ. з2-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 39,2 кв. м, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Грошові кошти, отримані від реалізації предмету іпотеки, а саме: об`єкта нерухомості нежитлового приміщення, № 2, літ. з2-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 39,2 кв. м, що належить ОСОБА_1 спрямувано на погашення заборгованості ТОВ «Акварт Україна» перед ПАТ «ТАСКОМБАНК» за кредитним договором від 24 вересня 2007 року № KP 64-2007 в сумі 1 257 464 грн 65 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що умови кредитного договору від 24 вересня 2007 № КР 64-2007 ТОВ «Акварт-Україна» та ОСОБА_1 не виконано, а тому наявні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому суд виходив з того, що, звернувшись у квітні 2014 року до суду з цим позовом, ПАТ «Таскомбанк» не пропустило встановлений кредитним договором та договорами іпотеки п`ятирічний строк позовної давності. Крім того, відповідач, сплачуючи в 2009 році кожного місяця кошти на часткове погашення заборгованості, своїми діями відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перервав строк позовної давності.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2016 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2018 року, в якій, посилаючись на недотримання судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій розглянули справу без участі ТОВ «Акварат-Україна», внаслідок чого не досліджувалась правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором. Суд першої інстанції безпідставно об`єднали в одне провадження позовні вимоги за різними іпотечними договорами, чим порушив правило виключної підсудності. Строк позовної давності про стягнення пені позивачем пропущений, оскільки відповідно до статті 258 ЦК України для стягнення неустойки встановлена спеціальна позовна давність один рік. Судами попередніх інстанцій неправильно встановлено розмір відсоткової ставки. Позивач був обізнаний про порушення його права з 19 вересня 2008 року, про що свідчить його звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 24 вересня 2007 № КР 64-2007. В іншій частині судові рішення не оскаржувались.

Відзив на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не поданий.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та витребувано її з суду першої інстанції.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У вересні 2018 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2019 року справу за позовом ПАТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , ТОВ «Акварт-Україна» про звернення стягнення на майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною першою статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 24 вересня 2007 року між акціонерним банком «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «ТАСКОМБАНК», та ТОВ «Акварт-Україна» укладений кредитний договір № КР 64-2007 (із змінами та доповненнями відповідно до додаткової угоди № 1 від 16 листопада 2007 року та договору № 2 від 01 липня 2008 року про внесення змін та доповнень до кредитного договору), за умовами яких ТОВ «Акварт-Україна» отримало кредитні кошти шляхом відкриття кредитної лінії у розмірі 830 900 грн на термін до 23 вересня 2009 року на умовах, передбачених цим кредитним договором, з оплатою відсотків та комісій, обумовлених ним.

Відповідно до пункту 2 договору № 2 від 01 липня 2008 року про внесення змін та доповнень до кредитного договору сторони узгодили пункт 4.2 кредитного договору викладено в наступній редакції: відсотки за користування нараховуються банком на суму фактичного залишку заборгованості за отриманими коштами та сплачуються позичальником виходячи із встановленої Банком відсоткової ставки у розмірі 21% річних.

Згідно з пунктом 5.2. кредитного договору у випадку порушення позичальником термінів погашення кредиту та/або відсотків зі користування кредитом, комісій за надання та управління кредитом, передбачених цим договором, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

За умовами пункту 6.6 вказаного кредитного договору термін позовної давності по будь-яких грошових вимогах банку до позичальника, що випливає з цього договору, встановлено тривалістю 5 років.

Того ж дня в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Акварт-Україна» за кредитним договором між банком, з однієї сторони, та майновим поручителем ОСОБА_1 , з другої сторони, укладений іпотечний договір від 24 вересня 2007 року № 108-07 та Договір № 1 про внесення змін до нотаріально посвідченого іпотечного договору ДЗ від 24 вересня 2007 р № 108-07.

Відповідно до пункту 1.1 іпотечного договору від 24 вересня 2007 року № 108-07 ОСОБА_1 забезпечує іпотекою вимоги банку до ТОВ «Акварт-Україна», що випливають з кредитного договору. Згідно з пунктами 1.2.1, 1.2.2 вказаного іпотечного предметом іпотеки є: об`єкт нерухомості, що належить на праві власності ОСОБА_1 , нежитлове приміщення № 1, літ. Ж, з, загальною площею 124,5 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 124,5 кв. м; об`єкт нерухомості, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме: нежитлове приміщення № 2, літ. з 2-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 39,2 кв. м.

Також в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Акварт-Україна» за кредитним договором від 24 вересня 2007 року № КР 64-2007 між акціонерним банком «ТАСКОМБАНК», з однієї сторони, та майновим поручителем ОСОБА_1 , з другої сторони, укладений іпотечний договір № 128-07 від 21 листопада 2007 року.

Відповідно до пункту 1.1.2. іпотечного договору від 21 листопада 2007 року № 128-07 ОСОБА_1 забезпечує іпотекою вимоги банку до ТОВ «Акварт-Україна», що випливають з кредитного договору від 24 вересня 2007 року № КР 64-2007 та додаткових угод. Пунктом 1.2. вказаного договору передбачено, що предметом іпотеки є об`єкт нерухомості (реєстраційний номер 6168034), а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 69,57 кв. м, житловою площею 39,4 кв. м.

В пунктах 6.3. іпотечного договору від 24 вересня 2007 року № 108-07 та іпотечного договору від 21 листопада 2007 року № 128-07 встановлено, що строк позовної давності з будь-яких вимог іпотекодержателя до іпотекодавця, що випливають з договорів, встановлюється тривалістю 5 років.

У травні 2011 року ПАТ «Таскомбанк» зверталось до суд з позовом до нього про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 06 серпня 2020 року позов ПАТ «Таскомбанк» задоволено. В рахунок погашення рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КР 64-2007 від 24 вересня 2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , та об`єкти нерухомості: нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмету іпотеки від свого імені третій особі.

В порушення умов договору ТОВ «Акварт-Україна» взяті на себе зобов`язання не виконувало, передбачені умовами договору платежі вносило несвоєчасно і не в повному розмірі, внаслідок чого станом на 05 березня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 1 257 484 грн 32 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 830 875 грн, заборгованість по відсоткам - 238 996 грн 71 коп., пеня на суму простроченої заборгованості 187 592 грн 38 коп.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У справі, що переглядається, ПАТ «Таскомбанк» звернулось до суду з позовом до іпотекодавця ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 24 вересня 2007 року № КР 64-2007, яка станом на 05 березня 2014 року становить 1 257 484 грн 32 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 830 875 грн, заборгованість по відсоткам - 238 996 грн 71 коп., пеня на суму простроченої заборгованості 187 592 грн 38 коп.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що умови кредитного договору від 24 вересня 2007 № КР 64-2007 ТОВ «Акварт-Україна» та ОСОБА_1 не виконано, а тому наявні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів касаційної скарги, вважає висновок судів попередніх інстанцій щодо визначення розміру заборгованості в розмірі 1 257 484 грн 32 коп., яка утворилась станом на 05 березня 2014 року, та у рахунок якого звернуто стягнення на предмет іпотеки, таким, що зроблений внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» визначені у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами частини першої цієї статті, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ураховуючи наведене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком дії договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Відповідно до умов кредитного договору, кінцевий термін повернення кредиту - 23 вересня 2009 року, а тому саме з цієї дати сплив строк кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 19 травня 2020 року в справі № 910/23028/17 (провадження № 12-286гс18).

Переглядаючи справу, суди попередніх інстанцій належним чином не перевірили наданий банком розрахунок заборгованості та не врахували, що право позивача нараховувати проценти за користування кредитом та неустойку припинилось зі спливом строку кредитування 23 вересня 2009 року.

Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з`ясувати дійсні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2016 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов

Судді : В. С. Жданова

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук

М. Ю. Тітов