Справа № 2-4862/10
УХВАЛА

іменем України

"25" серпня 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

при секретарі судових засідань Рабчинській Я.В.,

стягувача ОСОБА_1 ,

представника заявника (боржника) Нестерчук С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі №2-4862/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просив:

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-4862/10, виданий 22.12.2010р. Корольовським районним судом м.Житомира;

- визнати таким, що не підлягає виконанню частково на суму 280896,00 грн. виконавчий лист №296/11276/13-ц, виданий 14.08.2014р. Корольовським районним судом м.Житомира.

Заява обґрунтована тим, що протягом 2010-2018р. ним в добровільному порядку сплачувалися кошти ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу, що підтверджується розписками. Також, як зазначає ОСОБА_2 , в межах виконавчого провадження №24073936 державним виконавцем 26.07.2013р. було звернуто стягнення на його майно на загальну суму 16000 грн. Крім того, з травня 2016р. проводилось щомісячне утримання із заробітної плати ОСОБА_2 . Заявник вказує, що 16.01.2017р. на користь ОСОБА_1 ДВС було перераховано кошти в сумі 41008,33 грн. Також, в рахунок виконання рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25.11.2010р. у справі №2-4862/10 ОСОБА_1 зараховано 1052000 грн. за рахунок сплати боргу за нього поручителем ОСОБА_3 .

Як свідчать матеріали справи, 02.03.2020р. від представника заявника адвоката Нестерчук С.С. надійшла заява, в якій остання просила залишити без розгляду вимоги ОСОБА_2 про визнання таким, що не підлягає виконанню частково на суму 280896,00 грн. виконавчий лист №296/11276/13-ц, виданий 14.08.2014р. Корольовським районним судом м.Житомира (а.с.159).

Ухвалою суду від 24.03.2020р. заяву ОСОБА_2 в частині визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №296/11276/13-ц, виданий 14.08.2014р. Корольовським районним судом м.Житомира, залишено без розгляду (а.с.167-168).

В уточненій заяві представник заявника адвокат Нестерчук С.С. просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-4862/10, виданий 22.12.2010р. Корольовським районним судом м.Житомира (а.с.160-161).

В засіданні суду представник заявника адвокат Нестерчук С.С. вимоги заяви підтримала та просила її задовольнити, в зв`язку з добровільним виконанням боржником рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25.11.2010р. у справі №2-4862/10, стягненя майна та коштів в межах виконавчого провадження №24073936, а також в зв`язку з його виконанням іншою особою ОСОБА_3

ОСОБА_1 заперечив щодо доводів заяви ОСОБА_2 та просив відмовити у її задоволенні.

На запитання головуючого судді Тимошенко О.М. вказав, що розписки, наявні в матеріалах виконавчого провадження, не можуть бути прийняті до уваги суду, оскільки грошові кошти згідно вказаних розписок повертались ОСОБА_2 на виконання інших грошових зобов`язань перед ним.

Державний виконавець Дідківський А.С. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 25.11.2010р. у справі №2-4862/10 позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1500749,00 грн. отриманого авансу, 1700 грн. сплаченого судового збору, 120,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.89, т.1).

Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Встановлено, що 22.12.2010 року видано виконавчий лист №2-4862/10 на підставі рішення суду, в якому зазначено: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1500749,00 грн. отриманого авансу, 1700 грн. сплаченого судового збору, 120,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 1502569,00 грн.

В подальшому, 01.02.2011 року державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції Власенком М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі вказаного вище виконавчого листа.

Частинами 1,2 статті 432 ЦПК України визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як випливає із змісту узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015, наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

В уточненій заяві про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_2 вказує на те, що ним протягом 2010-2018 років в добровільному порядку сплачувались кошти ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу, що підтверджується розписками. Також, ОСОБА_2 зазначає, що в межах виконавчого провадження №24073936 державним виконавцем 26.07.2013р. було звернено стягнення на його майно на загальну суму 16000 грн. Крім того, з травня 2016р. проводилось щомісячне утримання з його заробітної плати. Заявник вказує, що 16.01.2017р. на користь ОСОБА_1 ДВС було перераховано кошти в сумі 41008,33 грн. Крім того, в рахунок виконання рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25.11.2010р. у справі №2-4862/10 на рахунок ОСОБА_1 зараховано 1052000 грн., що сплачені поручителем ОСОБА_3 .

На виконання ухвали суду від 25.05.2020р. від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) надійшли копії матеріалів виконавчого провадження АСВПР №24073936 на 32 арк.

Згідно розписки від 13.09.2017р., наявної в матеріалах виконавчого провадження, ОСОБА_1 із загальної суми боргу в розмірі 50000 доларів США було отримано грошові кошти в сумі 1052000,00 грн., що еквівалентно 38000 доларів США, на виконання рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 29.10.2015р. по справі №296/6473/15-ц про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 1052000,00 грн. Сума в розмірі 8000 доларів США отримана ОСОБА_1 13.09.2018р. Загальна сума, яка повернута з боргу ОСОБА_2 , складає 46000 доларів США.

У вказаній розписці ОСОБА_1 підтвердив, що грошові кошти в сумі 1052000,00 грн.. що еквівалентно 38000 доларів США та 8000 доларів США зараховуються в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 25.11.2010р. по справі №2-4862/10 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі 1500749,00 грн.

Згідно розписки від 09.07.2013р. ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 1000 (одну тисячу) доларів США в рахунок погашення боргу, який виник по розписці від 26.11.2009р.

Інші розписки, наявні в матеріалах виконавчого провадження, свідчать про отримання ОСОБА_1 грошових коштів від ОСОБА_2 в якості погашення боргу, однак в них не зазначено на виконання, яких саме грошових зобов`язань повернуті грошові кошти, не вказано й про те, що кошти зараховуються в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 25.11.2010р. по справі №2-4862/10.

Натомість, з пояснень сторін в судовому засіданні вбачається існування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 інших грошових зобов`язань.

Окрім того, в засіданні суду ОСОБА_1 заперечив існування оригіналів розписок від 18.11.2010р. на суму повернутих коштів в розмірі 20000 доларів США та від 19.11.2010р. на суму повернутих коштів в розмірі 19905 доларів США (а.с.121-122, т.2). Доказів протилежного суду не надано.

Зважаючи на те, що в рахунок погашення боргу за вказаним рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 25.11.2010р. по справі №2-4862/10 ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачено 1053000,00 грн. згідно розписки від 13.09.2018р. та розписки від 09.07.2013р., тоді як згідно вказаного рішення сума боргу, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 1500749,00 грн., слід зробити висновок про те, що стягнення за виконавчим листом №2-4862/10 відбулось частково.

З урахуванням встановлених обставин справи, відсутні підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Також суд звертає увагу на приписи п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження", яким визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За наведених обставин, у задоволенні заяви боржника слід відмовити.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 353, 432 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі №2-4862/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. П. Маслак