КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Крижанівська Г.В., Немировська О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування матеріальної шкоди, пені та інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», згідно з яким, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог, просив:

- Стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на його користь 199 974 грн. 96 коп. матеріальної шкоди, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних;

- Стягнути з ОСОБА_2 на його користь 28 629 грн. 14 коп. матеріальної шкоди, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що 21.12.2017 року по вул. Харківське шосе, 179, у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ГАЗ 3309», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля марки «Шевролет», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Деу», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 25.01.2018 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вищенаведеної ДТП.

При цьому, оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий альянс», а ОСОБА_2 - у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», позивач та ОСОБА_2 звернулися до вказаних страхових компаній з повідомленням про настання ДТП.

Разом з тим, оскільки в порушення вимог ст. 34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ані ПрАТ «Європейський страховий альянс», ані ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» не направили свого представника на огляд пошкодженого автомобіля, позивач за власні кошти замовив проведення експертизи для встановлення розміру завданої йому матеріальної шкоди.

У зв`язку з цим, 18.01.2018 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з заявою на виплату страхового відшкодування від 18.01.2018 року та надав всі необхідні документи для отримання страхового відшкодування.

Крім того, виконуючи вимоги ст. 33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач запросив на огляд пошкодженого автомобіля представника ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 , надіславши останньому телеграму від 19.01.2018 року. Однак, відповідачі на огляд не з'явилися.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що згідно з Висновком № 02/01 від 14.03.2018 року розмір матеріальної шкоди, спричинений власнику автомобіля марки «Шевролет», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 122 144 грн. 69 коп., а витрати на проведення експертизи - 3 925 грн. 00 коп., позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити з підстав, передбачених ст.ст.625, 988, 990, 1166, 1187, 1194 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.03.2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 99 000 грн. 00 коп., пеню у розмірі 58 100 грн. 79 коп., збитки від інфляції у розмірі 8 712 грн. 00 коп., 3 % річних у розмірі 5 061 грн. 61 коп. та судовий збір у розмірі 1 711 грн. 74 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 22 144 грн. 69 коп., франшизу у розмірі 1 000 грн. 00 коп. та судовий збір 232 грн. 00 коп. В іншій частині позову відмовлено (т. 2, а.с. 65-75).

В апеляційній скарзі відповідач - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення в частині задоволених позовних вимог до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відмовити.

При цьому, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на помилковість висновків суду першої інстанції щодо не вчинення ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» жодних дій, направлених на встановлення розміру шкоди, адже саме відмова позивача повідомити страховика про місцезнаходження транспортного засобу, а також ненадання ним пошкодженого автомобіля для огляду призвело до неможливості страховика встановити розмір заподіяної шкоди, та, як наслідок, прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (т. 2, а.с. 80-86).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 інфляційних втрат і трьох процентів річних та про стягнення з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» витрат на проведення експертизи скасувати, ухвалити у цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд першої інстанції не врахував правової позиції Великої Палати Верхового Суду у справі № 678/21962/15-ц про відсутність у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежень щодо застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України.

При цьому, вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його позовних вимог до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення витрат на проведення експертизи, оскільки обов`язок страховика відшкодувати такі витрати прямо передбачений положеннями ст. 34.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (т. 2, а.с. 122-129).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13.05.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та надано учасникам справи строк для подання відзиву (т. 2, а.с. 93, 94).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09.06.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху (т. 2, а.с. 103-105).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11.06.2020 року справу за апеляційною скаргою ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (т. 2, а.с. 107).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.07.2020 року ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та надано учасникам строк для подання відзиву (т. 2, а.с. 134-136).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20.07.2020 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 призначено до апеляційного розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_2 сторонами не оскаржено, а отже судом апеляційної інстанції не переглядається.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи,21.12.2017 року по вул. Харківське шосе, 179, у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ГАЗ 3309», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля марки «Шевролет», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Деу», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 25.01.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

25.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Європейський страховий альянс», з яким він уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Разом з тим, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ГАЗ 3309», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно з полісом серії АК №5832187 від 29.01.2017 року.

26.12.2017 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з заявою про дорожньо-транспортну пригоду та повідомив про участь забезпеченого транспортного засобу в ДТП з автомобілем «Chevrolet», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіля «Daewoo». Інформацію про місцезнаходження пошкодженого автомобіля та контактних даних інших учасників не зазначив.

28.12.2017 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» направило запит до Дарницького районного суду м. Києва та до УПП м. Києва з метою отримання інформації та документів за зазначеною подією.

18.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування, не повідомивши страхову компанію про місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу.

18.01.2018 року на адресу позивача, вказану у заяві про виплату страхового відшкодування направлено лист з проханням надати автомобіль «Chevrolet», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , для огляду представником страховика для визначення розміру завданих збитків, проте лист повернувся у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Також, 18.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до експерта ОСОБА_4 для визначення розміру шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

24.01.2018 року здійснено огляд пошкодженого автомобіля та складено протокол (акт) огляду транспортного засобу.

При цьому, ОСОБА_2 був присутній при огляді експертом автомобіля та погодився з переліком пошкоджень, підписавши акт огляду транспортного засобу.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження №02/01 від 14.03.2018, складеного судовим експертом Новоселецьким В.А. вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Шевролет», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 122 144 грн. 69 коп. Вартість витрат за проведення експертизи становить 3 300 грн.

Вказаний висновок було отримано директором Департаменту врегулювання збитків ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» ОСОБА_5 19.04.2018 року, що підтверджується його підписом.

Водночас, оскільки транспортний засіб Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_2 не було надано позивачем для огляду призначеному страховиком представнику, що унеможливило встановлення факту дорожньо-транспортної пригоди, причин та обставин її настання, а також розміру заподіяної шкоди, 02.04.2018 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування.

Частково задовольняючи позовні вимоги, пред`явлені позивачем до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» не надало доказів на підтвердження неможливості страховика встановити факт ДТП, причини та обставини її настання, що є беззаперечною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у разі невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

При цьому, згідно з положеннями п.п. 34.1, 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Отже, спеціальним Законом обов`язок оцінити розмір шкоди покладено на страховика.

Разом з тим, у відповідності до п. 33-1.1 ст. 33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно.

Згідно з п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

При цьому, як передбачено п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Тобто, виходячи з аналізу вищенаведених норм Закону, можна дійти висновку, що якщо з вини страховика ним не направлено свого представника для оцінки розміру шкоди, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

У свою чергу, саме на страховика покладено обов`язок визначити розмір збитків, в той час як потерпілий зобов`язаний сприяти страховику у цьому (надати для огляду транспортний засіб у стані, який був після ДТП, повідомити про всі відомі обставини та надати для огляду та копіювання наявні у нього документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що через порушення ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» вимог ст. 34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо направлення свого представника на огляд пошкодженого автомобіля, він за власні кошти замовив проведення експертизи для встановлення розміру завданої йому матеріальної шкоди.

Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів того, що на момент звернення позивача до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування (18.01.2018 року) останньому було відомо про місцезнаходження пошкодженого майна, а він, у свою чергу, свідомо ухилився він проведення його огляду, матеріали справи не містять.

Натомість, як вбачається з повідомлення ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про дорожньо-транспортну пригоду, вказане повідомлення не містило жодних відомостей щодо місцезнаходження пошкодженого майна та контактних даних інших учасників ДТП.

Також, як вже зазначалося вище, оскільки позивачем не було повідомлено відповідача щодо місцезнаходження пошкодженого автомобіля, останній звернувся до нього з відповідним листом, який повернувся страховику за закінченням терміну зберігання.

Таким чином, станом на дату звернення позивача до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» не було відомо про місцезнаходження пошкодженого майна позивача і останній жодним чином не сприяв страховику у з'ясуванні обставин ДТП та оцінки шкоди.

Твердження позивача про належне повідомлення страховика щодо проведення огляду пошкодженого транспортного засобу 24.01.2018 року та 01.03.2018 року колегія суддів вважає безпідставними, оскільки жодних доказів, які б підтверджували вказані обставини, матеріали справи не містять.

Посилання позивача на те, що він повідомив страховика своєї цивільно-правової відповідальності ПрАТ «Європейський страховий альянс» про настання ДТП, жодним чином не підтверджує виконання ним свого обов`язку, передбаченого ст.ст. 33, 33-1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо сприяння ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у розслідуванні страхового випадку та надання для огляду страховику належний йому транспортний засіб з метою визначення розміру збитку.

Отже, виходячи з наведеного, можна дійти висновку, що позивач свідомо не виконав покладений на нього вищенаведеним Законом обов`язок забезпечити страховику можливість оглянути пошкоджений транспортний засіб, що призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Разом з тим, відповідно до п.п. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставин її настання або розмір заподіяної шкоди.

За вказаних обставин, оскільки саме у зв`язку з невиконанням позивачем своїх обов`язків, визначених Законом, страховиком було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, висновок суду першої інстанції про не вчинення страховиком дій, які б були направлені на з`ясування та визначення розміру страхового відшкодування, так, як наслідок, неправомірну відмову у виплаті страхового відшкодування, є безпідставним та таким, що суперечить доказам, наявним в матеріалах справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом першої інстанції рішення в частині задоволених позовних вимог до ПрАТ «СК «Арсенал Страхувнаня» підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення у цій частині про відмову у задоволенні позову.

При цьому, оскільки колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування у повному обсязі, підстав для стягнення як зі страхової компанії, так і з ОСОБА_2 на користь позивача інфляційних втрат і трьох процентів річних у зв`язку з простроченням страховою компанією виконання грошового зобов`язання також не має.

Також, слід зазначити, що з урахуванням положень п. 3 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування матеріальної шкоди, пені та інфляційних втрат - скасувати.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування матеріальної шкоди, пені та інфляційних втрат - відмовити.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Г.В. Крижанівська

О.В. Немировська