Справа № 185/9075/19
Провадження № 2/185/889/20
У Х В А Л А

21 вересня 2020 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Кучеренко Ю.М., представника позивача адвоката Бойченка Д.О., представника відповідача Лисяк С.В., представника третьої особи ОСОБА_1 - адвоката Залізко В.С., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справуЄУ № 185/9075/19 за позовом Акціонерного Товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до Міністерства юстиції України, треті особи: Державний реєстратор Комунального підприємства "Центр реєстрації та надання послуг" Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальов Сергій Вадимович, ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне Товариство "Перший Український Міжнародний Банк" звернулось до суду з позовом до Міністерства юстиції України, треті особи: Державний реєстратор Комунального підприємства "Центр реєстрації та надання послуг" Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальов Сергій Вадимович, ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» від 13.05.2019 в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.01.2019 року № 4529366, прийняте державним реєстратором комунального підприємства "Центр реєстрації та надання послуг" Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області ОСОБА_2 . В обґрунтування позову позивач зазначає, що вважає рішення державного реєстратора законним, а наказ Міністерства юстиції України № 1456/5 протиправним, так як висновки комісії з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації зроблені без додержання та з порушенням ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», Порядку № 1127 та укладеного Іпотечного договору, та було порушено порядок розгляду скарги ОСОБА_1 . Вважають, що оскаржуваним наказом Мінюста порушені права власності позивача.

В підготовчому судовому засіданні представник відповідача заявила клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку тим, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та підтримала обставини викладені в письмовому клопотанні від 11.11.2019.

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні заперечував проти клопотання та закриття провадження по справі, вважає, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як спір стосується права власності, та позивач не оскаржує дії суб`єкта владних повноважень.

Представник третьої особи ОСОБА_1 - адвокат Залізко В.С. в підготовчому судовому засіданні поклався на розсуд суду.

Перевіривши фактичні обставини справи та правовідносини, які склалися між сторонами, суд приходить наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Стаття 16 ЦК України передбачає право особи на звернення до суду з вимогою про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 21 цього ж Кодексу встановлено загальний порядок визнання судом незаконними та скасування правових актів індивідуальної дії, а також нормативно-правових актів, виданих органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо вони суперечать актам цивільного законодавства і порушують цивільні права або інтереси. Позивачем за цим позовом є власник, право власності якого порушено виданням актів указаним органом. Відповідачем за цим позовом є згідно з положеннями статті 393 ЦК України орган державної влади.

Умовою для подання цього позову є невідповідність актів, прийнятих зазначеним органом, вимогам закону, а також порушення цими актами права власності. Незаконність може полягати як у невідповідності акта компетенції органу, який його прийняв, так і в безпосередньому порушенні права власності виданням такого акта.

Важливе значення для застосування власником такого способу захисту має визначення суду, до якого слід звертатися із заявами про визнання незаконними актів, та виду судочинства.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно - правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно - правових відносин і стосується саме цих відносин.

За приписами статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній установлюються законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень статті 3 цього ж Закону державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Підставою виникнення спірних правовідносин стало скасування МЮ України рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності за позивачем на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 , та була набута Акціонерним Товариством "Перший Український Міжнародний Банк" шляхом реалізації права на звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором та договором іпотеки, укладеними між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є Акціонерне Товариство "Перший Український Міжнародний Банк" та ОСОБА_1 за рішенням Державного реєстратора Комунального підприємства "Центр реєстрації та надання послуг" Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальова Сергія Вадимовича.

В даному випадку причина виникнення спірних правовідносин пов`язана з вчиненням відповідачем дій у вигляді скасування державної реєстрації.

Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої та частиною десятою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення державного реєстратора можуть бути оскаржені до МЮ України, його територіальних органів або до суду. МЮ України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав. Рішення МЮ України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.

Предметом позовних вимог Акціонерного Товариства "Перший Український Міжнародний Банк" є дослідження законності рішення МЮ України, виданого у формі накау № 1456/5 від 13.05.2019 про скасування рішення державного реєстратора від 30.01.2019, прийнятих відповідачем внаслідок перевірки процедури здійснення реєстрації.

Відповідач Міністерства юстиції України не є тим суб`єктом, який порушив права власності позивача, він лише перевіряє законність рішень державного реєстратора.

Захисту в порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи в публічно - правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції.

Оскільки спір у цій справі стосується виключно проведення державної реєстрації права власності, а не підстав набуття такого права, та не є спором про право, а підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства з огляду на те, що виник внаслідок виконання відповідачем владних управлінських функцій та має публічно - правовий характер. Так як спір про право власності в даному випадку може виникати між позивачем та іншим власником майна ОСОБА_1 , якого залучено до справи як третю особу, а не Міністерством юстиції України.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 910/8424/17 (провадження № 12-39гс18) в якій вирішувалось питання юрисдикцій у подібних правовідносинах. Висновки Великої Палати Верховного Суду на які посилається позивач в позові не є спорами у подібних правовідносинах, так як в цих справах був спір про прав власності, вимоги були пред`явлені до належного відповідача, а скасування рішення МЮ України, чи держаного реєстратора були пов`язаними вимогами.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а провадження закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Одночасно в порядку ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд роз`яснює, що вказаний позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та його віднесено до юрисдикції відповідного адміністративного суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19, 200, 255, 256, 259, 260, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника відповідача Міністерства юстиції України - Лисяк С.В. про закриття провадження справі - задовольнити.

Закрити провадження по цивільній справі ЄУ № 185/9075/19 за позовом Акціонерного Товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до Міністерства юстиції України, треті особи: Державний реєстратор Комунального підприємства "Центр реєстрації та надання послуг" Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування наказу.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою:http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко