Справа № 495/2815/20
№ провадження 4-с/495/26/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2020 р. м. Білгород - Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/2815/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород Дністровському Одеської області скаргу Міністерства оборони України, заінтересовані особи Головний державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_1 , на дії головного державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чекерської Лариси Валеріївни,

ВСТАНОВИВ:

Заявник Міністерство оборони України, через свого представника звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із скаргою на дії головного державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чекерської Лариси Валеріївни, за участю заінтересованих осіб Головний державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чекерська Лариса Валеріївна, Ханас Ірина Олександрівна, просить суд: визнати дії головного державного виконавця Чекерської Л.В. у вигляді повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 06.05.2020 незаконними та зобов`язати державного виконавця відкрити виконавче провадження на підставі ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 495/6375/15-ц від 03.09.2015 року про накладення арешту на нерухоме майно за реєстраційним номером 3 бази відпочинку «Метеор».

Вимоги скаржника мотивовані тим, що Міністерством оборони України до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеса/ було подано заяву про відкриття виконавчого провадження на виконання ухвали суду шляхом проведення опису і арешту нерухомого майна від 04.05.2020 року № 121, до якої було додано завірену належним чином ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 495/6375/15-ц від 03.09.2015 року про накладення арешту на нерухоме майно за реєстраційним номером 3 бази відпочинку «Метеор», однак, 06.05.2020 року головним державним виконавцем Чекерською Л.В. було надіслано повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, в якому зазначено, що виконавчий документ /ухвала суду № 495/6375/15-ц від 03.09.2015 року/, поданий на примусове виконання, не відповідає вимогам ст 4 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, не зазначені адреси сторін виконавчого документа, що унеможливлює виконання рішення даної постанови.

Заявник вказує, що ухвала Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області № 495/6375/15-ц від 03.09.2015 року була отримана заступником Білгород-Дністровського прокурора Білгород-Дністровського гарнізону 21.12.2019 року та направлена до балансоутримувача: ДП МОУ «Черновецький металообробний завод».

Південним територіальним юридичним відділом, який уповноважений представляти інтереси Міністерства оборони України під час здійснення виконання судових рішень вказана ухвала була отримана 04.05.2020 року за вх. № 507.

Зважаючи на те, що ухвала була отримана Міністерством оборони лише 04.05.2020 року і вже 06.05.2020 року була подана заява про відкриття виконавчого провадження, скаржник вважає, що строки для пред`явлення ухвали до виконання не пропущені.

Щодо наступної підстави повернення виконавчого документа, вказує, що 16.12.2019 року суд відмовив у задоволенні заяви про виправлення описки, вказавши, що підстави, викладені представником ДП МОУ «Чернівецький металообробний завод» не підпадають під ознаки помилки чи описки, оскільки взагалі не вказані в ухвалі суду від 03.09.2015 року, а отже суд вважає, що виконавчий документ складений згідно з нормами чинного законодавства і підлягає виконанню в порядку, визначеному законом.

На підставі вищевказаних обставин, Міністерство оборони вважає, що відмова у відкриті виконавчого провадження на виконання ухвали суду, повернення виконавчого документа без прийняття до виконання є необґрунтованими, а дії державного виконавця в даному випадку є незаконними та такими, що перешкоджають виконанню судового рішення.

25 травня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито провадження та вона призначена до судового розгляду по сутті.

Заявник в судове засідання не з`явився, надавши заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, вимоги скарги задовольнити.

Від начальника відділу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Білгород - Дністровського відділу державної виконавчої служби надійшло заперечення на скаргу на повідомлення державного виконавця, відповідно до якого просить суд у задоволені скарги відмовити, вказуючи, що відділ зі скаргою не згодний у повному обсязі та вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі заяви представника стягувача Міністерства оборони України Доброва Ю.І. про відкриття виконавчого провадження, до відділу на примусове виконання було подано Ухвалу Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 вересня 2015 року про накладання арешту на нерухоме майно за реєстраційним номером 3 - базу відпочинку "Метеор", до складу якої входять наступні об`єкти нерухомого майна: будівля клубу літ. "А", загальною площею 29,10 м.кв, будинок відпочинку літ. "Б", площею 50, 8 м кв., будинок відпочинку літ. "Д" площею 50, 8 м. кв, будинок відпочинку літ. "Е", площею 50, 8 м. кв, альтанка літ. "Є", будинок відпочинку літ. Ж", площею 50, 4 кв. м, двоповерховий будинок відпочинку літ. "З", площею 449, 4 кв.м., адміністративна будівля літ. "И" площею 25, 60 кв.м., будинок відпочинку літ. "І" площею 41, 7 кв.м., будинок відпочинку літ. "ї", площею 41, 7 м. кв, медпункт літ. "К", площею 14, 6 м. кв, будинок відпочинку - майстерня літ. "Л", площею 68, 8 м.кв, склад літ. "М", площею 22,0 м. кв., їдальня літ. "Н" - 283, 0 м.кв, склад літ. "О", площею 20, 6 кв.м., вбиральня - душова літ. "П", площею 16, 6 кв.м, зливна яма № 1, ємкість для води №2, пожежна ємкість № 3-4, хвіртка № № 5,7, ворота № 6, які знаходяться по АДРЕСА_1 до виконання судового рішення по даній справі.

06 травня 2020 року державним виконавцем відділу Чекерською Л.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з тих підстав, що пропущений строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, а також не зазначені адреси сторін виконавчого документу, що унеможливлює виконання рішення, як це передбачено п.п. 2,6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження виконавчий документ, який поданий на виконання набрав законної сили 03 вересня 2015 року та мав бути пред`явлений до виконання стягувачем протягом трьох років, а саме до 03 вересня 2018 року, так як на виконавчому документі відсутні будь - які відмітки пред`явлення його до виконання у вищезазначений період.

Тому повертаючи виконавчий документ стягувачу, державний виконавець посилався на порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження", а саме: не зазначенні адреси сторін виконавчого документа та пропущено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання.

На думку відділу та з огляду на вимоги чинного законодавства, а саме Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець Чекерська Л.В. діяла у межах повноважень наданих їй Законом.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд розглядає справу за відсутність учасників справи, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду, відповідно до наданих заяв та заперечення на скаргу, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно 06.05.2020 року представник Міністерства оборони України звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного Відділу ДВС ГТЮ в Одеській області із заявою про відкриття виконавчого провадження на виконання ухвали суду шляхом проведення опису та арешту нерухомого майна, у якій вказав, що 03.09.2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області у справі № 495/6375/15-ц було винесено ухвалу про накладення арешту на нерухоме майно за реєстраційним номером 3 бази відпочинку «Метеор», яку він отримав лише 04.05.2020 року за вх. № 507 від ліквідаційної комісії ДП «Міністерства оборони України «Черновецький металообробний завод».

Просив відкрити виконавче провадження та накласти арешт на визначене нерухоме майно.

Того ж дня, після отримання Відділом заяви стягувача Міністерство оборони України, головним державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м.Одеса/ Чекерською Л.В. було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Підставою для цього виконавець вказала, що виконавчий документ, поданий на примусове виконання не відповідає вимогам ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, не зазначені адреси сторін виконавчого документа, що унеможливлює виконання рішення даної постанови.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Вимоги до виконавчого документа визначено статтею 4 Закону №1404-VIII.

Так, ч.1 ст.4 Закону №1404-VIII визначено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Розділом III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 N512/5, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1302/ 29432, 29432 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Інструкція), визначено окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначено загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до пункту другого розділу III Інструкції, виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 4 Закону.

Пунктом 4 розділу III Інструкції встановлено, що виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувану повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Отже, матеріалами справи встановлено, що стягувач звернувся із відповідною заявою про відкриття виконавчого провадження лише 06.05.2020 року, в той час як ухвала суду по справі № 495/6375-15ц /виконавчий документ/ винесена 03.09.2015 року.

Посилання скаржника на факті отримання ним виконавчого документа лише 04.05.2020 року від балансоутримувача ДП МОУ «Чернівецький металообробний завод», до якого була надіслана ухвала Білгород-Дністровським прокурором Білгород-Дністровського гарнізону судом до уваги не приймається, адже дійсно чинним законодавством визначені строки пред`явлення до примусового виконання виконавчих документів, що за змістом ст. 12 ЗУ «По виконавче провадження» не можуть перевищувати 3-х років та встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Таким чином, законодавець визначив момент, з якого розпочинається строк пред`являння виконавчого документа до виконання, а отже момент отримання виконавчого документа стягувачем пізніше визначеного строку не впливає на обов`язковість дотримання вказаної процедури.

Жодних підстав, за яких строк пред`явлення до виконання виконавчого листа переривався, або посилання на відстрочки чи розстрочки виконання рішення скаржником не наведено.

Інша підстава, за якої державним виконавцем відмовлено у відкритті виконавчого провадження також визначена ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», у якій зокрема зазначаються обов`язкові елементи його складових.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. З ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Всупереч вищевказаних норм чинного законодавства, заявником жодним чином не підтверджено порушення його прав будь-якими неправомірними діями державного виконавця Чекерської Л.В.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Жодних правових підстав для постановлення ухвали суду, якою має бути визнані дії державного виконавця Чекерської Л.В. у вигляді повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання незаконними, судом не знайдено.

Відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне в задоволенні скарги Міністерства оборони України на дії головного державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чекерської Лариси Валеріївни - відмовити, як в необґрунтованій та такій, що не підлягає задоволенню.

Стосовно вимог скарги у частині зобов`язання державного виконавця відкрити виконавче провадження, то вони є похідними від основної частини вимог скарги, а тому у зв`язку з не підтвердженням неправомірності дій державного виконавця Чекерської Л.В. задоволені також бути не можуть.

Керуючись ст. ст. 4,12,18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 4, 12, 258, 260, 447, 449, 450, 451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги Міністерства оборони України, заінтересовані особи Головний державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_1 , на дії головного державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чекерської Лариси Валеріївни відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складений 04 серпня 2020 року.

Суддя: