КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/6932/2020 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва та скасування постанов, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дарницький районний відділ державної виконавчої служби міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із скаргою на неправомірні дії державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва, відповідно до вимог якої, просив суд визнати дії державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва неправомірними; скасувати постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 15.02.2018 року та від 12.04.2019 року та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 06.03.2018 року.

Вимоги скарги обгрунтовано тим, що 30.03.2010 року у ВДВС Дарницького району м.Києва винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання виконавчого листа №2-2377 від 12.08.2009 року, виданого Дарницьким районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також скаржник зазначає, що він та ОСОБА_2 дійшли згоди, що ОСОБА_2 не буде мати жодних претензій до ОСОБА_1 з приводу сплати аліментів, якщо ОСОБА_1 буде позбавлений батьківських прав стосовно ОСОБА_3 .. Крім того, судовим рішенням його було позбавлено батьківських прав стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через деякий час, а саме 14.08.2019 року від Прикордонної служби України скаржник дізнався, що має обмеження у праві виїзду за межі України, яке надійшло від ДВС. Того ж дня ОСОБА_1 з`явився до Дарницького РВ ДВС м. Києва, де дізнався, що ОСОБА_2 виконавчий лист №2-2377 від 12.08.2009 року не відізвала, а тому ОСОБА_1 має значну заборгованість зі сплати аліментів, у зв`язку з чим державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Києва було винесено стосовно ОСОБА_1 постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 15.02.2018 року та від 12.04.2019 року та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 06.03.2018 року.

ОСОБА_1 просить суд скасувати вказані постанови, оскільки йому не було відомо про наявність заборгованості зі сплати аліментів, крім того, робота скаржника пов`язана з перевезенням вантажу за межі України, а також скаржник має на утриманні ще одну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва та скасування постанов, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дарницький районний відділ державної виконавчої служби міста Києва.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити скаргу. Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що він працює водієм і його робота пов`язана із відрядженнями за межі України, тому вважає, що тимсасове обмеження наразі є недоцільним, оскільки воно не направлене на реальне виконання рішення суду, і створює перешкоди в реалізації трудових прав боржника на отримання ним доходу, з джерел якого здійснюється відрахування на погашення заборованості. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував факт того, що на його утриманні знаходиться неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції порушено вимоги п. 1 ч. 10 ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження", а також, що державним виконавцем не надіслано йому відповідні постанови.

Відзиви від учасників справи, у встановлений апеляційним судом строк, не надійшли.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що боржник з 2009 року не виконуючи свої обов`язки щодо утримання дитини, не сплативши за цей час жодного разу аліменти, намагається уникнути відповідальності шляхом оскарження дій державних виконавців через оскарження постанов про накладення тимчасових заборон у керуванні транспортними засобами та забороні виїзду за кордон, тому дійшов висновку про те, що державний виконавець при винесенні зазначеної постанови жодним чином не порушив конституційного принципу дії закону в часі, оскільки жодної сплати аліментів боржником проведено не було з 2009 року.

Такі висновки судувідповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише напідставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він, зокрема, ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного ч. 5 ст. 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені. У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

Відповідно до ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Іванов проти України» (остаточне від 15.01.2010) визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу, внаслідок тривалого невиконання рішення суду. При цьому в рішенні Суду зазначено: «…51. право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін… Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок …».

Встановлено, що 25.03.2010 року до ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві надійшла заява стягувача - ОСОБА_2 , щодо примусового виконання виконавчого листа №2-2377 від 12.08.2009 року, виданого Дарницьким районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, починаючи з 03.02.2009 року до досягнення дитиною повноліття, на користь ОСОБА_2 .

Державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві 30.03.2010 року, керуючись cт.ст. 3, 18, 24 Закону України «Про виконавче провадження» (у попередній редакції), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам (ВП №18319365).

Державним виконавцем 14.05.2013 року, 27.01.2014 року, 14.02.2018 року, 17.04.2018 року, 10.05.2018 року, 27.07.2018 року та 19.09.2018 року направлялись вимоги боржнику, щодо надання пояснень про несплату аліментів.

Державним виконавцем винесено: 15.02.2018 року постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 06.03.2018 року постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання та постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначено, що заборгованість за аліментами у ОСОБА_1 виникла у період з 03.02.2009 року по 01.02.2018 року.

Державним виконавцем, керуючись ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, ст.ст. 195, 182 Сімейного кодексу України проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. Станом на 01.05.2018 року розмір заборгованості становить 168404,28 грн..

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що дії державного виконавця щодо виконання судового рішення про стягнення аліментів, відповідають чинному законодавству, оскільки будь-які докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавста прав боржника, як сторони виконавчого провадження, щодо виконання рішення суду, не встановлено.Крім того, станом на час винесення вищезазначеної оспорюваної постанови у ОСОБА_1 наявна заборгованість по сплаті аліментів, а тому державний виконавець діяв в межах та відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що він працює водієм і його робота пов`язана із відрядженнями за межі України, тому вважає, що тимсасове обмеження наразі є недоцільним, оскільки воно не направлене на реальне виконання рішення суду, і створює перешкоди в реалізації трудових прав боржника на отримання ним доходу, з джерел якого здійснюється відрахування на погашення заборованості, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів про те, що боржник працює водієм, а його робота пов`язана із відрядженнями за кордон.

Крім того, в суді апеляційної інстанції борник зазначив, що він не працює.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував факт того, що на його утриманні знаходиться неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки даний факт не стосується до розгляду даної скарги.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено вимоги п. 1 ч. 10 ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження", а також, що державним виконавцем не надіслано йому відповідні постанови, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки постанови державного виконавцявинесені відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки на момент винесення постанов розмір заборгованості складав більше ніж сума відповідних платежів за 6 місяців.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку відновлюючи втрачене судове провадження та вірно застосував положення ст. 494 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «16» вересня 2020 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіІ.В. Іванова Я.С. Мельник