Справа № 646/1082/20
№ провадження 2/646/1162/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2020 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Янцовської Т.М.,

з участю секретаря Нижегородової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та просив стягнути з ТДВ «СК«Ю.Ес.Ай» та ОСОБА_2 матеріальні збитки в сумі 12916,00 грн., стягнути з ОСОБА_2 матеріальні збитки в сумі 21588,48 грн., моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. та стягнути з відповідачів судові витрати у сумі 6840,80 грн.В обґрунтування позову посилався на те, що 17.06.2019 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем Skoda Super B, державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Сіверська, 184-Б в м. Харкові, на перехресті доріг Салтівське шосе та Окружна дорога, в порушення вимог п. 8.7.3 ПДР України, рухаючись на заборонений сигнал світлофора, не надав переваги в русі автомобілю, який рухався на зелений сигнал світлофора та допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Transporter, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Власником автомобіля Volkswagen Transporter, державний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_1 . Відповідно до постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.10.2019 р. відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.08.2019 р. відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. В результаті ДТП автомобіль Volkswagen Transporter, державний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, вартість відновлювального ремонту склала 121588,48 грн. На момент ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СК«Ю.Ес.Ай». Позивач звернувся до ТДВ «СК«Ю.Ес.Ай» із заявою про отримання страхового відшкодування та отримав відшкодування за майнову шкоду спричинену діями ОСОБА_2 в межах страхового ліміту в розмірі 87084,00 грн. Таким чином різниця між розміром заподіяної відповідачем майнової шкоди та сумою, яку страхова компанія виплатила позивачу в якості страхового відшкодування становить 34504,48 грн., які на даний час позивачу не відшкодовані. Позивач внаслідок ДТП переніс душевні страждання, через пошкодження його автомобіля, що призвело до тимчасової відірваності від соціального життя, знижений настрій, емоційну напругу через невизначеність щодо можливості відшкодувати понесені витрати.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.03.2020 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

07 квітня 2020 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Зябкіна В.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач з вказаним позовом не погоджується, вважає його безпідставним з огляду на наступне. Відносно стягнення зі Страховика та відповідача матеріальних збитків в сумі 12916,00 грн., не зрозуміло чому позивач стягує одночасно з двох відповідачів вказану суму, оскільки взаємними діями відповідачів позивачу не була спричинена шкода. Відносно стягнення з відповідача матеріальних збитків в сумі 21588,48 грн., ліміт відповідальності страховика відповідно до Полісу становить 100 000,00 грн., з урахуванням того, що Страховик сплатив 87084,00 грн. можливо прийти до висновку, що проведена належна оцінка, а відповідно залучені документи позивачем на обґрунтування позовних вимог: копії нарядів-замовлень та копії квитанцій про оплату робіт не є документами, які підтверджують спричинену шкоду, а відповідно не є належними доказами підтвердження позовних вимог. У наряді замовлені ADZN034842 зазначено «вид ремонту: кузовний ремонт», проте представнику відповідача відомо, що на станції технічного обслуговування ТОВ «Автодом Харків» не проводиться кузовний ремонт, у зв`язку з відсутністю належного обладнання, а відповідно відсутні підстави для відшкодування відповідачем витрат позивача. Крім того, у квитанції про оплату робіт, у пунктах «призначення платежу» зазначено: оплата за технічне обслуговування згідно рахунку від 06.08.2019 р., проте до позовної заяви не надано копії цих рахунків, не зрозуміло, який обсяг робіт зазначений у цих рахунках та чи взагалі мають вони відношення до обсягу виконаних робіт. Так само відносно всіх квитанцій, там зазначено про сплату різних рахунків.

26 червня 2020 року від представника відповідача ТДВ «СК«Ю.Ес.Ай»до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача з вказаним позовом не погоджується, вважає його безпідставним з огляду на наступне. Між Страховиком та ОСОБА_5 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АМ/5408645, забезпечений транспортний засіб Skoda Super B, державний номер НОМЕР_1 , франшиза за полісом 1000,00 грн. 17.06.2019 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Skoda Super B, державний номер НОМЕР_1 та автомобіля Volkswagen Transporter, державний номер НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобіль Volkswagen Transporter отримав механічні пошкодження, а власник майна - матеріальних збитків. Відповідно до Аварійного сертифікату № 78-D/55/7 від 21.06.2019 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ з урахуванням фізичного зносу запчастин, склала 102214,35 грн. з ПДВ. Страховик виплачує потерпілій особі не вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, а страхове відшкодування, яке визначається відповідно до п.1 ст. 22, ст. 29, ст. 35, ст. 36 Закону. 19.12.2019 р. Страховик здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 87084,74 грн. на рахунок позивача на підставі полісу та вимог Закону. Крім того, позивач не звертався з жодною заявою щодо проведення ремонту транспортного засобу та не надав відповідних документів, які б підтверджували факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Volkswagen Transporter, державний номер НОМЕР_2 . Таким чином, Страховик повністю виконав свої обов`язки щодо виплати страхового відшкодування позивачу у розмірі, який розрахований на підставі норм Закону.

Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих суду доказів, приходить до наступного.

Встановлено, що 17.06.2019 р. ОСОБА_2 керуючи автомобілем Skoda Super B, державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Сіверська, 184-Б в м. Харкові, на перехресті доріг Салтівське шосе та Окружна дорога, в порушення вимог п. 8.7.3 ПДР України, рухаючись на заборонений сигнал світлофора, не надав переваги в русі автомобілю, який рухався на зелений сигнал світлофора та допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Transporter, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП автомобіль Volkswagen Transporter отримав механічні пошкодження, а власник майна - матеріальних збитків.

Відповідно до постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.10.2019 р. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 124 КУпАП.

З наданої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Volkswagen Transporter, державний номер НОМЕР_2 , убачається, що власником даного транспортного засобу є позивач ОСОБА_1 .

Як вбачається з Аварійного сертифікату № 78-D/55/7 від 21.06.2019 р., вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобілю Volkswagen Transporter, державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 102214,35 грн. з ПДВ та з урахуванням фізичного зносу запчастин.

13.09.2018 р. між ТДВ «СК«Ю.Ес.Ай» та ОСОБА_5 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АМ/5408645, забезпечений транспортний засіб Skoda Super B, державний номер НОМЕР_1 , франшиза за полісом 1000,00 грн.

19.12.2019 р. ТДВ «СК«Ю.Ес.Ай»здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок позивача на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АМ/5408645, за мінусом франшизи в розмірі 1000,00 грн., що складає 87084,74 грн.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.( ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 17.06.2019 р., встановлена постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.10.2019.

Разом з тим, до сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на це, подає страховику відповідну заяву. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди у повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статей 28, 29 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, з викладеного вбачається, що обов`язок страховика відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду виникає із самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті ДТП такої шкоди. При цьому, зобов`язаною особою, внаслідок заподіяних відповідачем у результаті ДТП збитків, є страховик відповідача - ТДВ «СК«Ю.Ес.Ай», який здійснив виплату страхового відшкодування позивачу в межах страхового ліміту.

Що стосується вимог позивача про -стягнення з відповідача ТДВ «СК«Ю.Ес.Ай» та ОСОБА_2 матеріальних збитків у розмірі 12916,00 грн., суд виходить з наступного.

Страховик виплачує потерпілій особі не вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, а страхове відшкодування, яке визначається відповідно до п.1 ст. 22, ст. 29, ст. 35, ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пунктом 36.2 ст. 36 Закону передбачено, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, -МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Таким чином 19.12.2019 р. ТДВ «СК«Ю.Ес.Ай»здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок позивача, що складає 87084,74 грн., яка розрахована наступним чином: 102214,35 грн. (матеріальний збиток згідно Аварійного сертифікату № 78-D/55/7) - 1000,00 грн. (франшиза відповідно до полісу №АМ/5408645) - 14129,61 грн. (сума ПДВ, оскільки страхове відшкодування виплачувалось на рахунок потерпілого) = 87084,74 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача ТДВ «СК«Ю.Ес.Ай» матеріальних збитків у розмірі 12916,00 грн., оскільки відповідач здійснив виплату страхового відшкодування в межах страхового ліміту без урахування франшизи відповідно до полісу та суми ПДВ.

Згідно ст.9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми матеріальних збитків у розмірі 12916,00 грн., проте сума франшизи в розмірі 1000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Що стосується вимоги позивача про - стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальних збитків у розмірі 21588,48 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.

За змістом абзацу 2 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону встановлено, що У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За загальним правилом та з огляду на положення статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Згідно з нарядами - замовленнями ТОВ «Автодом Харків» № ADZN034037 від 27.06.2019 р. та № ADZN034842 від 06.08.2019 р. підприємством проведено роботи з ремонту автомобіля позивача, наведено перелік запчастин із зазначенням їх вартості, які оплачені позивачем відповідно до квитанцій № від 21.06.2019 р., № від 21.06.2019 р., № від 01.07.2019 р., № від 01.07.2019 р., № від 15.07.2019 р., № від 15.07.2019 р., № від 06.08.2019 р., № від 06.08.2019 р., № від 06.08.2019 р., № від 06.08.2019 р., № від 06.08.2019 р., на загальну суму 121588,48 грн.

Страховою компанією у повному обсязі виплачено позивачу страхове відшкодування відповідно до розміру оціненої шкоди, а наряди-замовлення виконаних робіт на суму 121588,48 грн. та квитанції про їх оплату не містять доказів, що вказані роботи проведенні для усунення пошкоджень автомобіля, отриманих саме в даній дорожньо-транспортній пригоді.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальних збитків у розмірі 21588,48 грн., оскільки рахунки та наряди-замовлення виконаних робіт не є належним та допустимим доказом у справі.

Такі висновки відповідають правовим позиціям, викладених Верховним Судом у складі суддів палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові № 753/21177/16-ц від 19.09.2018 року та Постанові № 466/9318/14-ц від 27.06.2018 року.

Що стосується вимоги позивача про - стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому встановленню при відшкодуванні моральної шкоди підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправною дією, а також провини особи, що її заподіяла.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень пленуму Верховного Суду у постанові від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір її відшкодування визначає суд в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода, заподіяна фізичній особі, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності вини. Вина відповідача ОСОБА_2 встановлена, факт спричинення позивачу моральних і фізичних страждань відповідачем знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Позивач відчув моральні страждання від неправомірних дій відповідача, оскільки пережив нервовий стрес, відчув душевні переживання з пошкодженням свого майна.

Суд, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 гривень підлягають задоволенню. Суд вважає, що визначений розмір морального відшкодування відповідатиме засадам розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

КеруючисьЗаконом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 23, 1166, 1167, 1188, 1187 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 19, 82, 259, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 , матеріальні збитки у розмірі 1000,00 гривень, моральну шкоду у розмірі 5000,00 гривень, судовий збір у розмірі 108,88 гривень.

В іншій частині позову у задоволенні відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08.09.2020 року.

Суддя: Т.М. Янцовська