21.09.2020
Справа № 953/5026/20
Провадження № 2/642/1460/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Грінчук О.П., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Харківський апеляційний суд, Національне агентство з питань запобігання корупції про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,

встановив:

До Ленінського районного суду м. Харкова за підсудністю з Київського районного суду м.Харкова надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддею встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених в ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В позовній заяві ОСОБА_1 просив звільнити його від сплати судового збору або відстрочити його сплату на підставі п.1 ч.1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», в обґрунтування вказаного клопотання зазначив, що протягом 2019 року він не отримував достатній дохід , який дозволив би йому сплатити судовий збір за подачу позову. Позивач зазначив, що його дохід склав 3000 грн.

Частиною 1 ст.136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Креуз проти Польщі» (CASEOFKREUZv.POLAND) (Заява N 28249/95) від 19.06.2001 року, суд констатував, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Проте у цьому ж рішенні суд також наголошує, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Відповідно Суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (п. 60).

Також, зокрема, у п.п. 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини «Станков проти Болгарії» («STANKOVv. BULGARIA») від 12.07.2007 (заява №68490/01), вказано про те, що цілі, які переслідуються при стягненні судових витрат, зокрема судового збору слід вважати прийнятними враховуючи загалом питання відправлення правосуддя, зокрема, що стосується фінансування судової системи, крім цього, такі діють стримуючим фактором для легковажних претензій, однак такі не повинні бути надмірним тягарем, тобто значне фінансове навантаження може виступати як фактор, що обмежує доступ до правосуддя, право на суд.

Враховуючи, що відстрочка сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, а також враховуючи, що в обґрунтування доводів клопотання не надано достатніх доказів на підтвердження того, що на час подачі позову майновий стан заявника перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі та враховуючи відсутність обставин, визначених законом, для відстрочення судових витрат, клопотання про відстрочку сплати суми судового збору задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставки судового збору: за подання до суду позовної заяви майнового характеру поданою фізичною особою ставка судового збору справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постанова № 3 від 01.03.2013 пункт 42 цієї постанови зазначено, що згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови, зокрема, про визнання правочину з нерухомістю недійсним.

Таким чином, оскільки позов стосується правочину щодо нерухомого майна, позивачу необхідно сплати судовий збір, як за вимогу майнового характеру.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру поданою фізичною особою ставка судового збору справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем визначена ціна позову у розмірі 266680 гривень. Таким чином позивачу необхідно сплатити судовий збір у сумі 2666 грн. 80 коп.

Всупереч п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позивач в прохальній частині не вказує дату укладення договору купівлі-продажу квартири, який він просить визнати недійсним.

Також не зазначено, хто є сторонами спірного правочину для встановлення необхідності залучення таких осіб до участі у справі.

Крім того, в порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем в позовній заяві не зазначений виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не зазначено докази, що підтверджують вказані обставини.

Так, позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому, як на підставу позову посилається на ст.228 ЦПК ( Порядок з`ясування обставин справи та дослідження доказів), а також на ст. 235 ЦК України (Правові наслідки удаваного правочину. Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили). При цьому, позивач не обгрунтовує та не зазначає, який правочин мала намір приховати відповідач ОСОБА_2 укладанням договору купівлі-продажу зазначеної квартири, в чому заключається його удаваність.

Також, в порушення ч.5 ст.177 ЦПК України, позивачем не додано до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме, крім тексту позовної заяви та копії виписки про свої доходи позивач не додав до позову жодного документу на підтвердження викладених обставин.

Всупереч положенням ч.6 ст. 177 ЦПК України, якою передбачено, що до заяви про визнання договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного договору або засвідчений витяг з нього, позивачем таких документів не надано та не повідомлено про причини неможливості їх надання.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Позивач, вказує, що таким відчуженням квартири порушені його права, оскільки ця квартира фактично є винагородою за здійснення протиправних дій у відношенні нього, проте, встановлення факту отримання неправомірної вигоди встановлюється вироком суду, тому позивачу необхідно уточнити, яким чином спірний договір купівлі-продажу квартири, в якому він не є стороною, порушує його права, що є підставою для звернення до суду з позовом.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях ст.ст.175, 177 ЦПК України, тому її слід залишити без руху.

Керуючись статями 175,177,185 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Харківський апеляційний суд, Національне агентство з питань запобігання корупції про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк є підставою вважати позовну заяву неподаною та такою, що підлягає поверненню позивачеві.

Ухвала підлягає оскарженню лише в частині сплати судового збору до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її оголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя