Провадження №2/760/1586/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 серпня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Каліш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КІЙЖИТЛО» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 19.11.2019 р. звернулася до суду із зазначеним позовом до ТОВ «КІЙЖИТЛО» про стягнення коштів у розмірі 196500,80 грн.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до ТОВ «КІЙЖИТЛО» про стягнення коштів, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 21 березня 2017 р. вона уклала з ТОВ «КІЙЖИТЛО» попередній договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого сторони зобов`язалися в строки, встановлені Попереднім договором, укласти Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (Основний договір).

Для підтвердження взятих на себе зобов`язань за попереднім договором, 21.03.2017 р. між ними також був укладений договір про забезпечення виконання зобов`язань № СС/ДЗ/183-308/Н.

Відповідно до п. 2.1 даного договору, розмір грошових коштів, які сплачуються відповідно до умов Договору, як забезпечення виконання зобов`язань, становив 536875 грн. 60 коп.

На виконання умов договору позивачем було сплачено 236500 грн. 80 коп., що підтверджується відповідними квитанціями.

Позивач вказує, що 04 грудня 2017 р. між нею та ТОВ «КІЙЖИТЛО» було укладено договір про розірвання Попереднього договору від 21 березня 2017 р.

При цьому, згідно п. 4 договору про розірвання договору про забезпечення виконання зобов`язань № СС/ДЗ/183-308/Н, грошові кошти у розмірі 236500,94 грн. ТОВ «КІЙЖИТЛО» зобов`язалося повернути не пізніше одного року з дати розірвання договору, а саме до 04 грудня 2018 р.

Позивач посилається на те, що станом на день звернення до суду з позовом, відповідач повернув лише 40000 грн.

13.06.2019 р. позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахування на картковий рахунок суми неповернутих коштів у розмірі 196500,80 грн., яка залишилась без відповіді та виконання.

Таким чином, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань за договором, в зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 19.11.2019 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 20.11.2019 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КІЙЖИТЛО» про стягнення заборгованості, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином.

Представник відповідача ТОВ «КІЙЖИТЛО» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи відповідача було повідомлено належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 21 березня 2017 р. між ТОВ «КІЙЖИТЛО» (ідентифікаційний номер юридичної особи: 32524173) (Сторона-1) та ОСОБА_1 (Сторона-2) було укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тімоновим Є.І., зареєстрованим в реєстрі за №244.

Відповідно до п. 1.1 даного договору, за Попереднім договором сторони зобов`язуються в строки, встановлені в п.п. 1.4.1 п. 1.4 розділу 1 Попереднього договору, укласти Договір купівлі-продажу квартири (Основний договір), згідно якого Сторона-1 (в Основному договорі - Продавець) зобов`язується передати у власність (продати) окрему квартиру, характеристики якої вказані в п.п. 1.4.2 п. 1.4 розділу 1 Попереднього договору («Об`єкт»), яка знаходиться в житловому будинку АДРЕСА_2 , а сторона -2 (в Основному договорі - Покупець), зобов`язується прийняти у власність (купити) Об`єкт та належним чином сплатити його вартість в обсязі, згідно з розділом 2 Попереднього договору.

21.03.2017 р. між ТОВ «КІЙЖИТЛО» та ОСОБА_1 було укладено Договір про забезпечення виконання зобов`язань №СС/Д3/183-308/Н, для підтвердження зобов`язань, що виникли у Сторін, згідно з Попереднім договором, укладеним 21 березня 2017 року, між ТОВ «КІЙЖИТЛО» та ОСОБА_1 , щодо укладення та нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу квартири («Основний договір»), та забезпечення виконання таких зобов`язань, Сторона-2 сплачує Стороні-1 суму грошових коштів, розмір, порядок та умови сплати якої встановлюються розділом 2 Попереднього договору. Вказана сума коштів після її належної оплати Стороною-2 за Договором зараховується Стороною-1 до платежів за Основним договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 даного договору, розмір грошових коштів, які сплачуються відповідно до умов Договору, як забезпечення виконання зобов`язань, згідно п. 1.1 розділу 1 Договору становить: 536875 грн. 60 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 89479 грн. 27 коп.

На виконання умов Договору, позивачем було здійснено оплату у розмірі 236500 грн. 80 коп.

Пунктом 7.10 попереднього договору купівлі-продажу квартири від 21.03.2017 р. визначено, що сторони погодились, що Попередній договір може бути розірваний за згодою Сторін, про що Сторони укладають Договір про розірвання Попереднього договору та Договору забезпечення.

Встановлено, що 04 грудня 2017 р. між ТОВ «КІЙЖИТЛО» та ОСОБА_1 було укладено Договір про розірвання Попереднього договору, посвідченого 21 березня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тімоновим Є.І. за реєстровим №244 та Договір про розірвання Договору про забезпечення виконання зобов`язань №СС/Д3/183-308/Н від 21 березня 2017 року.

4 грудня 2017 р. між ТОВ «КІЙЖИТЛО» та ОСОБА_1 було укладено Договір про розірвання Договору про забезпечення виконання зобов`язань №СС/Д3/183-308/Н від 21 березня 2017 р.

У пункті 3 договору про розірвання Договору про забезпечення виконання зобов`язань №СС/Д3/183-308/Н від 21 березня 2017 р., зазначено, що на день укладання цього Договору Сторона-2 сплатила грошові кошти у розмірі - 236500 грн. 94 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 39416 грн. 82 коп.

При цьому, п. 4 даного договору визначено, що грошові кошти у розмірі 236500 грн. 94 коп. повертаються Стороною-1 Стороні-2 згідно Договору № СС/Д3/183-308/Н від 21 березня 2017 року. Повернення решти коштів здійснюється після укладення Стороною-1 щодо Об`єкту, характеристики якого вказані в пункті 1.4.2 Попереднього договору, нового Попереднього договору та нового Договору про забезпечення виконання зобов`язань з третьою особою, та повної оплати такою третьою особою суми коштів, що передбачена новим Договором про забезпечення виконання зобов`язань, але не пізніше 1 (одного) року з дати розірвання Договору, а саме до 04 грудня 2018 року.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ТОВ «КІЙЖИТЛО» на її користь сплачені кошти в сумі 196500 грн. 80 коп., оскільки 40000 грн. відповідачем було повернуто.

Пунктом 4.3 розділу 4 договору про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д3/183-308/Н від 21.03.2017 р. передбачено, що у разі настання обставин, викладених у п. 7.9., 7.10. розділу 7 Попереднього договору, сума грошових коштів, що фактично була сплачена Стороною-2 (позивачем) на рахунок Сторони-1 (відповідача) згідно розділу 2 Договору, повертається Стороні-2 у повному обсязі.

Відповідно до п. 7.9. розділу 7 Попереднього договору, зобов`язання, встановлене Попереднім договором припиняється у разі порушення Сторонами строку укладення Основного договору.

З матеріалів справи вбачається, що Основний договір між сторонами станом на день звернення до суду з позовом не укладався.

Пунктом 7.10 попереднього договору купівлі-продажу квартири від 21.03.2017 р. визначено, що сторони погодились, що Попередній договір може бути розірваний за згодою Сторін, про що Сторони укладають Договір про розірвання Попереднього договору та Договору забезпечення.

13.06.2019 р. позивачем директору ТОВ «КІЙЖИТЛО» направлялась заява про повернення на картковий рахунок решту сплачених позивачем коштів, яка залишилася без виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довела наявність обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було.

За таких обставин, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягненню з ТОВ «КІЙЖИТЛО» на користь позивача сплачені останньою за договором кошти в сумі 196500 грн. 80 коп.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1965 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 626, 629, 635, 638 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 273, 280, 284, 289, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КІЙЖИТЛО» про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КІЙЖИТЛО» (, адреса: м. Київ, вул. Волинська, 60) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) грошові кошти в розмірі 196500 гривень 80 копійок. та судовий збір в сумі 1965 грн., а всього стягнути 198465 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста шістдесят п`ять) грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Кушнір