ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/420/20 Справа № 203/2232/18 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Городничої В.С.

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи, в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес", ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 15.09.2017 року на перехресті вул. Січеславської Набережної і вул. Юліуша Словацького в м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «BMW» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Mitsubishi» (реєстраційний номер НОМЕР_2 НОМЕР_3 ), належного позивачеві. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачеві була заподіяна шкода. Після настання страхового випадку позивач звернувся до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», яке застрахувало ризики власника автомобіля марки «BMW». Крім того, ризики відповідача були застраховані за договором добровільного страхування. Між тим, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» не вжило заходів з огляду пошкодженого автомобіля та оцінки заподіяної позивачеві шкоди. Розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачеві, склав 192 372,44 грн. Страхове відшкодування позивачеві дотепер не сплачено.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнутиз ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» грошових коштів у сумі 160 576,88 грн. (страхове відшкодування згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів 100000,00 грн., пеня 13487,67 грн., 3% річних 1208,22 грн., інфляційні 4 300,00 грн.; страхове відшкодування згідно з договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності 39410,20 грн., 3% річних 476,16 грн., інфляційні 1 694,63 грн.), а також стягнення із ОСОБА_2 непокритих страховкою витрат у вигляді компенсації витрат з проведення автотоварознавчих досліджень в сумі 4300,00 грн., витрат з оплати послуг стоянки та зберігання транспортного засобу в сумі 5320,00 грн., витрат з дефектування пошкодженого транспортного засобу в сумі 600,00 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2019 року позовні вимоги позивача було задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 160 576,88 грн. (страхове відшкодування згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АК/002488952 у сумі 100000,00 грн., пеня в сумі 13487,67 грн., три відсотки річних у сумі 1208,22 грн., інфляційні в сумі 4 300,00 грн.; страхове відшкодування згідно з договором комплексного добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту та добровільного страхування фінансового ризику від 13 січня 2017 року №СК-002171-ДГО-ФР у сумі 39410,20 грн., три відсотки річних у сумі 476,16 грн., інфляційні в сумі 1 694,63 грн.), компенсацію судових витрат у сумі 1605,77 грн., разом 162182,65 грн. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат з проведення автотоварознавчих досліджень в сумі 4300,00 грн., витрат з оплати послуг стоянки та зберігання транспортного засобу в сумі 5320,00 грн., витрат з дефектування пошкодженого транспортного засобу в сумі 600,00 грн., компенсацію судових витрат у сумі 102,21 грн., разом 10322,21 грн.

З таким рішенням суду ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

В своїй апеляційній скарзі ПрАТ «СК «ЮНІВЕС»посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_2 відповідно до положень ст. 360 ЦПК України подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» - залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2019 року без змін, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апелянта.

ОСОБА_1 відповідно до положень ст. 360 ЦПК України подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» - залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2019 року без змін, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апелянта.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.09.2017 року на перехресті вул. Січеславської Набережної і вул. Юліуша Словацького в м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «BMW» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Mitsubishi» (реєстраційний номер НОМЕР_2 НОМЕР_3 ), належного позивачеві.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «BMW» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АК/002488952 застрахована ПрАТ «СК «ЮНІВЕС».

Крім того, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «BMW» також була застрахована ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» за договором комплексного добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту та добровільного страхування фінансового ризику від 13.01.2017 року №СК-002171-ДГО-ФР.

Цивільно-правова відповідальність позивача також була застрахована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» за договором комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами транспортного засобу та багажу, що ним перевозиться від 22.02.2017 року №RZ013486.

04 жовтня 2017 року позивач повідомив ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» про настання страхового випадку.

25 серпня 2017 року постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 за вказаним вище фактом було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

27 жовтня 2017 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» із заявою про виплату йому страхового відшкодування.

Того ж дня позивач звернувся до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» із запрошенням взяти участь в огляді його автомобіля експертом-автотоварознавцем.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, заподіяної володільцю КТС, від 25.11.2017 року №3811/17/17, складеним судовим експертом Дроздовим Ю.В., величина матеріальної шкоди, заподіяної позивачеві склала 381782,64 грн. За проведення дослідження позивачем було сплачено 1500,00 грн.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу від 07.03.2018 року №07/03/18, складеним судовим експертом Дроздовим Ю.В., ринкова вартість автомобіля позивача до страхового випадку склала 381782,64 грн., вартість автомобіля позивача в аварійному (пошкодженому) стані склала 192372,44 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 189410,20 грн. За проведення дослідження позивачем було сплачено 800,00 грн.

03 квітня 2018 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» зі скаргою, якою просив сплатити йому страхове відшкодування в сумі 189410,20 грн. (різниця між вартістю автомобіля до страхового випадку та вартістю автомобіля в ушкодженому стані): 100000,00 грн. за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів; 89410,20 грн. за договором комплексного добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту та добровільного страхування фінансового ризику.

23 квітня 2018 року позивач у зв`язку з нерозглядом поданої скарги звернувся до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» з повторною скаргою.

05 червня 2018 року позивач повторно звернувся до відповідачів із запрошенням взяти участь в огляді його автомобіля експертом-автотоварознавцем.

Згідно з висновком експерта від 21.06.2018 року №1806/18/18, складеним судовим експертом Дроздовим Ю.В., величина матеріальної шкоди, заподіяної позивачеві склала 381782,64 грн. Ринкова вартість автомобіля позивача в аварійному (пошкодженому) стані склала 192372,44 грн. За проведення дослідження позивачем було сплачено 2000,00 грн.

Крім того, позивач поніс витрати з оплати послуг стоянки та зберігання транспортного засобу на СТО «Аеліта» у сумі 5320,00 грн. та витрат з дефектування пошкодженого транспортного засобу в сумі 600,00 грн.

Дотепер ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» не сплатило позивачеві страхове відшкодування, як і не повідомило у спосіб, встановлений законом, про відмову у його виплаті.

Суд встановив, що ОСОБА_2 15.09.2017 року керував автомобілем правомірно, отже, у розумінні закону, був володільцем джерела підвищеної небезпеки, тому відповідальність за заподіяну шкоду має нести, у тому числі й він.

Вина ОСОБА_2 була встановлена Кіровським районним судом

м. Дніпропетровська 25.10.2017 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Судом було встановлено, що ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» визначені законом строки порушило, представника або аварійного комісара не направило, виплату страхового відшкодування не здійснило. Саме це й стало причиною звернення позивача до незалежного експерта-автотоварознавця з понесенням ним відповідних витрат з оплати його послуг.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» зобов`язано сплатити позивачеві страхове відшкодування, пеню, інфляційні, три відсотки річних у сумі 160 576,88 грн., що складається з:

1. Страхове відшкодування згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АК/002488952: 100000,00 грн. страхове відшкодування (з урахуванням нульової франшизи); 13487,67 грн. пеня; 1208,22 грн. три відсотки річних; 4 300,00 грн. інфляційні.

2. Страхове відшкодування згідно з договором комплексного добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту та добровільного страхування фінансового ризику від 13 січня 2017 року №СК-002171-ДГО-ФР: 39410,20 грн. страхове відшкодування; 476,16 грн. три відсотки річних; 1 694,63 грн. інфляційні.

Крім того, суд дійшов висновку, що із ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню компенсація витрат останнього з проведення автотоварознавчих досліджень в сумі 4300,00 грн., витрат з оплати послуг стоянки та зберігання транспортного засобу в сумі 5320,00 грн., а також витрат з дефектування пошкодженого транспортного засобу в сумі 600,00 грн.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було досліджено докази ПрАТ СК Юнівес та не надано їм належної правової оцінки. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги та не надано правову оцінку тому факту, що ПрАТ СК Юнівес в строки, визначені законом, було прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування, про яке позивача було повідомлено письмово.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, з наступних підстав.

Відповідно до п.п, 33.1.4. п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Судом першої інстанції було встановлено, що автомобіль BMW 530 д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія транспортного засобу, причетного до такої дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 , застрахований ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», серія та номер діючого поліса АК 2488952.

Таким чином, по факту настання дорожньо-транспортної пригоди, 19.09.2017 р, ОСОБА_2 повідомив вказану страхову компанію про ймовірний страховий випадок, у належний законом та комплексним договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту та добровільного страхування фінансового ризику № 002171 від 13.01.2017 спосіб та строк (докази вказаного повідомлення наявні в матеріалах справи).

Згідно п. 33.3. ст. 33 Закону, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Статтею 34 Закону передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Згідно з п. 34.2. ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розмірів збитків.

ПрАТ «СК «Юнівес» в апеляційній скарзі зазначає, що 04.10.2017 потерпілий ОСОБА_1 звернувся до них з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. У зв`язку з чим, страховик, для проведення огляду з метою визначення розміру збитків, направив представника, з дотриманням визначеного законом строку 06.10.2017 р.

Постановою від 21.08.2018 у справі № 227/3573/16-ц Верховний Суд дійшов наступних висновків: «Обов`язок повідомлення страховика покладений саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Цей обов`язок установлено законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП і запобігти необгрунтованим виплатам. Потерпілим , в силу норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має право на отримання страхового відшкодування і не зобов`язаний повідомляти про страховий випадок страхову компанію, яка за законом повинна здійснювати страхове відшкодування, так як цей обов`язок покладено саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності».

З аналізу вказаних норм законодавства та правової позиції Верховного Суду, можна зробити висновок, що апелянт помилково відраховує строк, з якого страховик зобов`язаний був направити свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розмірів збитків. Адже водій транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ПрАТ «СК «Юнівес» є саме ОСОБА_2 , який повідомив страховика про ДТП 19.09.2017 р.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів звертає увагу на те, що у вказаний законодавством строк страховиком не було розпочато розслідування даної події шляхом надсилання відповідних запитів щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування та не було направлено представника до місцезнаходження пошкодженого автомобіля потерпілого ОСОБА_1 для визначення причин настання страхового випадку та розмірів збитків.

У відповідності до п. 34.3. ст. 34 Закону, якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Судом першої інстанції встановлений той факт, що позивачем було самостійно обрано аварійного експерта ОСОБА_3 , яким на підставі висновків експертних автотоварознавчих досліджень № 3811/17/17 від 25,11.2017 та 07/03/18 від 07.03.2018 було визначено розмір матеріального збитку, який було спричинено позивачу. ПрАТ СК «ЮНІВЕС» було попереджено та запрошено взяти участь в огляді пошкодженого автомобіля, які відбулись 02.11.2017 р. та 08.06.2018 р. ПрАТ «СК «Юнівес» вказану подію проігнорував.

В свою чергу, ОСОБА_2 , який був присутній під час першого огляду 02.11.2017, цілковито погодився із переліком ушкоджень, детальний опис яких було здійснено судовим експертом Дроздовим Ю.В.

Як було встановлено судом першої інстанції, 27.10.2017 р. позивач звернувся до ПрАТ СК «ЮНІВЕС» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно п. 36.2. ст. 36 Закону, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених уст. 35 Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст. ст. 32 та/або 37 Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Отже, з урахуванням вимог п.36.2 ст. 36 Закону та умов Договору страхування, апелянт, на протязі 90 календарних днів, з 27.10.2017 по 24.01.2018 включно, зобов`язаний був розглянути наявні матеріали та прийняти відповідне рішення щодо даного страхового випадку. У порушення вказаних строків, рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування позивачу, було прийняте 01.02.2018 (на 96 день з дня подання заяви на виплату страхового відшкодування).

Крім того, ПрАТ СК «ЮНІВЕС», всупереч вимог п.37.2 ст.37 Закону, не повідомив ОСОБА_2 та позивача про прийняте рішення.

ОСОБА_2 стало відомо про відмову у виплаті страхового відшкодування з Листа Нацкомфінпослуг про розгляд скарги від 21.03.2018 № 2869/13-12, до яких ОСОБА_2 було подано скаргу на бездіяльність ПрАТ СК «ЮНІВЕС» від 20.02.2018 (докази вказаного наявні в матеріалах справи).

Крім того, безпідставними є посилання в апеляційній скарзі ПрАТ СК «ЮНІВЕС» на лист-відповідь Нацкомфінпослуг, як на підставу правомірності винесеного страховою рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування позивачу, оскільки у відповіді Нацкомфінпослуг на скаргу ОСОБА_2 не було надано оцінки правомірності такої відмови. Більш того, Нацкомфінпослуг зауважив: «Одночасно повідомляємо, що відповідно до п. 36.7. ст. 36 Закону, рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку».У апеляційній скарзі апелянт зазначає: п. 5.1.7 Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспортного засобу за № СК-002171-ДГО-ФР, який був укладений між ПрАТ СК «ЮНІВЕС» та ОСОБА_2 , передбачено, що для отримання суми страхового відшкодування, їй необхідно надати Страховику або його представнику для огляду пошкоджене майно або його залишки до початку проведення робіт щодо відновлення та зміни стану пошкодженого майна. Потерпілою особою (позивачем) не збережено пошкоджений автомобіль у такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, п, 33.3 ст, 33 Закону, передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Враховуючи те, що на протязі десяти робочих днів, з дня надходження до ПрАТ СК «ЮНІВЕС» повідомлення про ДТП від ОСОБА_2 , апелянт так і не направив свого уповноваженого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу Мітсубісі Паджеро н/з НОМЕР_3 , позивач був звільнений від обов`язку по збереженню пошкодженого транспортного засобу.

А тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування рішення.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 липня 2019 року було зупинено дію оскаржуваного рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2019 року до закінчення апеляційного провадження у справі, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для його скасування, то виконання рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2019 року підлягає поновленню.

Тож, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2019 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2019 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова