Справа № 663/2289/20
Провадження № 2/663/716/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Скадовськ

Суддя Скадовського районного суду Херсонської області Шульга К. М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 27 вересня 2003 року між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований Новомиколаївською сільською радою Скадовського району Херсонської області, по що зроблено відповідний актовий запис №16.

За приписами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст.177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України.

Так, на порушення п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України до позовної заяви не долучено копії свідоцтва про шлюб та про народження дітей, не зазначено, з ким проживають діти.

Верховний Суд України у постанові Пленуму від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Наприклад, у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, тощо; до заяви додаються копії свідоцтв про реєстрацію шлюбу, про народження дітей, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог; якщо заява не відповідає вимогам закону, слід застосовувати правила ст.121 ЦПК (на теперішній час ст.185 ЦПК України).

Одночасно, необхідно звернути увагу, що Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні врегульовано повторну видачу свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану (оригінал якого було вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено), яка здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі актового запису цивільного стану за заявою особи, щодо якої складено запис. Повторна видача свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану незалежно від місця державної реєстрації акту цивільного стану та місця проживання заявника.

Крім того, згідно з ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2020 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2102,00 грн., тобто при зверненні фізичної особи до суду з позовом, у якому заявлено вимогу немайнового характеру, позивач повинен сплатити судовий збір у сумі 840,80 грн.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, судовий збір не сплатив. При цьому, з позову вбачається, що позивач просив розстрочити сплату судового збору до винесення рішення у цивільній справі та залишити судові витрати за позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України, ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а також звільнити від сплати судового збору за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.136 ЦПК України, ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Тобто, законодавством передбачено можливість відстрочення, розстрочення сплати або звільнення сторони від сплати судового збору лише з підстав, пов`язаних з її майновим становищем.

На обґрунтування вимоги про розстрочення сплати судового збору позивачем не додано доказів, які підтверджують такий його фінансовий стан, що може бути підставою для розстрочення сплати судового збору.

Таким чином, позивачем не доведено наявність підстав для застосування судом ч.1 ст.136 ЦПК України

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху. В ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Враховуючи викладене, даний позов підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для визначення надання копії усіх необхідних документів (доказів), а також сплати судового збору з наданням відповідних підтверджуючих документів.

Керуючись ст.ст.136, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишити без руху.

Призначити позивачу строк для усунення вказаного недоліку протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення вказаних недоліків в зазначений строк, позов буде вважатися не поданим та йому повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К. М. Шульга