Справа № 274/659/20 Провадження № 2/0274/980/20
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

08.09.20 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН", представником якого є Яременко О.В.,
доОСОБА_1
простягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" (далі - Товариство) звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за укладеним між ними договором позики від 26.12.2016 р. № 112129 у розмірі 49 506,95 грн., посилаючись на невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за зазначеним договором.

ОСОБА_1 своєї позиції щодо позову не повідомив.

Судом з`ясовано, що між Товариством (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) в електронній формі підписано договір позики від 26.12.2016 р. № 192236 (а. с. 15 - 19).

Згідно з пунктами 1.1 та 1.4 договору позики від 26.12.2016 р. № 192236 Позикодавець надає Позичальникові на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику у сумі 1 201,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику, сплатити проценти за користування позикою, зазначені у пункті 1.5 цього договору, договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний Позичальником.

Абзацом другим частини першої статі 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, зважаючи на положення абзацу другого частини першої статті 1046 Цивільного кодексу України та пункту 1.4 договору позики від 26.12.2016 р. № 192236, останній є укладеним з моменту перерахування Товариством на банківський рахунок, вказаний ОСОБА_1 , грошових коштів у розмірі 1 201,00 грн.

Між тим, у матеріалах справи відсутні будь-яких докази щодо реквізитів банківського рахунку ОСОБА_1 , на які Товариство на виконання договору позики від 26.12.2016 р. № 192236 мало перерахувати грошові кошти у розмірі 1 201,00 грн.

У якості доказів перерахування цих коштів Товариство посилається на лист від 03.01.2020 р. № 5609-ВП Товариства з обмеженою відповідальністю ФК "Вей фор пей" (а. с. 21), зі змісту якого вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю ФК "Вей фор пей" на виконання угоди на переказ коштів від 18.05.2016 р., укладеної з Товариством, за дорученням останнього здійснило успішний переказ коштів на картку: 26.12.2016 р. на суму 1 201,00 грн., маска картки НОМЕР_1 (а. с. 21).

Однак, з цього листа не можливо встановити, що Товариство з обмеженою відповідальністю ФК "Вей фор пей"26.12.2016 р. здійснило переказ грошових коштів саме на банківський рахунок ОСОБА_1 , оскільки таких відомостей у листі не наведено.

Зокрема, у листі відсутня будь-яка інформація про те, що картка з маскою НОМЕР_1 випущена на рахунок, відкритий саме на ім`я ОСОБА_1 .

З урахуванням того, що, як вказувалось вище, у матеріалах справи відсутні будь-яких докази щодо реквізитів банківського рахунку ОСОБА_1 , на які Товариство на виконання договору позики від 26.12.2016 р. № 192236 мало перерахувати грошові кошти у розмірі 1 201,00 грн., Суд вважає недоведеним ту обставину, що Товариство на виконання договору позики від 26.12.2016 р. № 192236 перерахувало грошові кошти у розмірі 1 201,00 грн. на банківський рахунок, вказаний ОСОБА_1 .

За такої обставини договір позики від 26.12.2016 р. № 192236 в силу положень абзацу другого частини першої статті 1046 Цивільного кодексу України та пункту 1.4, які наводились вище, не може вважатись укладеним.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновків, що Товариство не довело обставин, на які посилається в обґрунтування позову, а саме - що між ним та ОСОБА_1 було укладено договір позики, зобов`язань за яким ОСОБА_1 не виконував.

Частиною ж третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином у задоволенні позову Товариства необхідно відмовити.

Керуючись статтями 258, 259, 263 - 265, 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" (м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48, ) до ОСОБА_1 (інформація про реєстрацію місця проживання відсутня, за даними позовної заяви проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут