Справа № 459/1957/19 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/811/381/20 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м.Львів

Справа № 459/1957/19

Провадження № 22ц/811/381/20

Провадження № 22ц/811/382/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув апеляційні скарги ОСОБА_4

на рішення Червоноградського міського суду Львівської області, ухвалене у м. Червонограді 3 жовтня 2019 року у складі судді Грабовського В.В.,

та додаткове рішення цього суду, ухвалене у м. Червонограді 9 грудня 2019 року у складі судді Грабовського В.В.,

у справі

за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення та зобов`язання на чинити перешкоди у користуванні квартирою,-

встановив:

17 липня 2019 року позивач звернувся з цим позовом. Просив усунути перешкоди у користуванні квартирою на АДРЕСА_1 шляхом вселення в неї із зобов`язанням відповідача не чинити перешкоди у користуванні цією квартирою. В обгрунтування позову посилається на те, що рішенням Червоноградського міського суду від 18 липня 2018 року шлюб між ним та відповідачем розірвано. Шлюбні відносини між ними припинено в січні 2018 року. Вказує, що у них є троє синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що під час шлюбу він з відповідачем придбали квартиру на АДРЕСА_1 , де зареєстровані вони та діти. Вказана квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Стверджує, що у Червоноградському міському суді розглядається справа за його позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна, з визначенням ідеальних часток сторін у цьому майні. Вказує, що він, як співвласник цієї квартири, тривалий час не може потрапити у квартиру і користуватися нею, у зв`язку тим, що відповідач чинить йому перешкоди. Зазначає, що відповідач змінила замки вхідних дверей квартири та він не має змоги потрапити у житло. Про це складено акт від 15 липня 2019 року. Просить позов задовольнити.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 3 жовтня 2019 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено вселити позивача в цю квартиру.

Зобов`язано відповідача не чинити позивачу перешкоди у користуванні спірною квартирою.

Вирішено питання судових витрат.

Додатковим рішенням цього суду від 9 грудня 2019 року задоволено заяву позивача, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 2600 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення та додаткове рішення оскаржила ОСОБА_4 Зазначає, що оскаржувані рішення є незаконними, необґрунтованими, прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові, додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Зазначає, що право власності позивача не оспорюється. Вказує, що замок вона не змінювала. Стверджує, що не відчиняла дверей через погрози позивача. Вказує, що 15 липня 2019 року ( в день складення акту) вона не змогла відкрити двері через технічну несправність замка. Вона не чинить перешкод позивачу у користуванні спірною квартирою. Крім того зазначає, що при ухваленні додаткового рішення судом першої інстанції не враховано її майнового стану. Вказує, що на її утриманні перебуває троє малолітніх дітей. У позивача існує заборгованість по аліментах.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг; колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з такого.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №127343040 від 12 червня 2018 року, квартира на АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, Серія та номер 49, виданого 11 січня 2018 року приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області.

Відповідно до довідки про склад сім`ї №10446 від 5 червня 2018 року ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстровано 22 травня 2008 року.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 18 2018 року шлюб між ними розірвано.

14 серпня 2018 року Червоноградським міським судом Львівської області відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

З акту від 15 липня 2019 року вбачається, що позивач з 15:50 год. до 16:00 год. 15 липня 2019 року намагався увійти у спірну квартиру, однак вхідні двері були закриті, замок змінено, на стук у двері з середини квартири обізвалася ОСОБА_4 , яка повідомила, що дверей не відкриє та викличе поліцію.

Відповідно до заяв ОСОБА_4 у ГУНП у Львівській області та Червоноградське ВП ГУНП у Львівській області, вбачається, що 5 серпня 2018 року ОСОБА_2 близько 23.30 год. бив склопакети вікон та дверей молотком, сам викликав поліцію і повідомив, що не може потрапити у свою квартиру.

Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 60, ч. 1 ст. 61, ст. 68 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою.

Встановлено, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд

Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність перешкод для позивача у доступі до спірної квартири, яка є об`єктом права спільної сумісної власності сторін. Права позивача є порушеними і підлягають судовому захисту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Є встановленим, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 600 грн.

Розмір витрат підтверджується договором про представництво інтересів від 15 липня 2019 року; детальним описом виконаних робіт від 15 жовтня 2019 року; квитанцією №ПН3258 від 19 липня 2019 року.

Згадані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З урахуванням того, що рішенням суду від 3 жовтня 2019 року позов задоволено, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з відповідача на корить позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 600 грн.

З висновками суду, які відповідають встановленим обставинам справи, належить погодитися, оскільки судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Оскаржуване рішення та додаткове рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення та додаткового рішення суду відсутні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 3 жовтня 2019 року та додаткове рішення цього суду від 9 грудня 2019 року залишити без змін, апеляційні скарги ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено і підписано 8 вересня 2020 року.

Головуючий

Судді