Справа № 419/1200/20
Провадження № 2/419/281/2020
20 серпня 2020 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді - Мартинюка В. Б.,
за участю: секретаря - Московченко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-
До Новоайдарського районного суду Луганської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_3 . На момент відкриття спадщини ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,8478 га, розташованої на території Побєдівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6452 га, розташованої на території Побєдівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, земельної частки (пай) члена КСП «Новий Айдар» с. Побєда Новоайдарського району Луганської області, розміром 2,54 в умовних кадастрових гектарах. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадкового майна, їй було роз`яснено, що син спадкодавця ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , не відмовився від прийняття спадщини у встановлений законом строк, свідоцтва про право на спадщину до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 можуть бути видані на її ім`я та ОСОБА_2 у рівних частинах. ОСОБА_2 був прописаний разом з померлою, але з 2014 року взагалі не проживав з померлою, і не може вважатись таким, що фактично прийняв спадщину. За таких обставин вона вимушена звернутись до суду.
Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 06.07.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання у справі.
Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 03.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 37).
Відповідач ОСОБА_2 у жодне судове засідання не з`явився, про причини неявки, суд не повідомив, хоча був належним чином сповіщений про дату, час та місце судового засідання шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України (а.с. 47).
Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.
Суд, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Побєда Новоайдарського району Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 20).
Згідно з довідки наданої Побєдівською сільською радою померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , являлась постійною жителькою селища Побєда, була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 і на день смерті мала такий склад родини: ОСОБА_1 дочка; ОСОБА_4 онук; ОСОБА_2 син (а.с. 16). Відповідно до довідок наданих Побєдівською сільською радою ОСОБА_2 зареєстрований на території Побєдівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 та фактично на території сільської ради не проживає (а.с. 11).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , заповненого на російській мові « ОСОБА_5 » народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 її батьками зазначені « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_3 » (а.с. 14). Прізвище ОСОБА_5 змінила на « ОСОБА_1 » у зв`язку з укладенням 12 серпня 2011 року, актовий запис № 443 (а.с.10).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України(спадкування за законом) (ч. 2 ст. 1223 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України). Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч. 2 ст. 1274 ЦК України).
Відповідно до п. 25 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни, тощо.
Таким чином, право на відмову від прийняття спадщини є віддзеркаленням суб`єктивного права спадкоємця на прийняття спадщини, тому у відношенні відмови застосовуються положення законодавства про прийняття спадщини.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на день відкриття спадщини була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується печаткою про реєстрацію місця проживання в паспорті (а.с. 8) разом з ними також був зареєстрований син померлої ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Побєдівською сільською радою (а.с.11) тому він вважається таким, що прийняв спадщину.
Згідно з інформацією наданою приватним нотаріусом Новоайдарського районного нотаріального округу від 17.10.2019 Карпенко В.М. щодо порядку спадкування встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, не заявив про відмову від неї. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, тобто до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто нотаріуса за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Згідно з довідки наданої виконавчим комітетом Побєдівської сільської ради 04 червня 2019 року № 144 померла ОСОБА_3 на дату смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та разом з нею були зареєстровані діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що син спадкодавця не відмовився від прийняття спадщини у встановлений законом строк, свідоцтво про право на спадщину до майна померлої ОСОБА_3 можуть бути видані на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках (а.с. 18).
В установлені строки ОСОБА_2 не відмовився від прийняття спадщини на користь позивача, а тому набув права на спадщину за законом першої черги на свою половину спадкового майна і на даний час має право лише розпорядитись отриманим в порядку спадкування майном, шляхом його відчуження іншому спадкоємцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо тобто настав юридичний факт прийняття спадщини.
Спадкове законодавство передбачає юридичну можливість спадкоємця відмовитися від прийняття спадщини, проте, якщо спадщина прийнята і строки для відмови від її прийняття минули, відповідач позбавлений можливості відмовитися від неї.
Тобто, не вчинення в даному випадку ОСОБА_2 відповідних дій щодо відмови від спадщини у встановлені строки має наслідком те, що подальше регулювання спадкових правовідносин відбувається поза його волею, оскільки він в силу закону вважається таким, що набув право на спадщину, прийняв спадщину.
Наведене свідчить про безпідставність позовних вимог, а також наявність можливості і необхідність вирішення даного питання в позасудовому порядку, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Суд звертає увагу на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7).
Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача.
Фактично з наведених вище обставин справи вбачається, що між сторонами відсутній цивільно-правовий спір, а звернення до суду обумовлене бажанням у такий спосіб оформити спадщину, що суперечить засадам цивільного судочинства, яке покликане розв`язувати (вирішувати) спір.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню.
Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись 16, 1224, 1270, 1273, 1274 ЦК України та ст. ст. 5-13, 76-81, 89, 211, 258-259, 265, 272 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , подану протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Головуючий: В. Б. Мартинюк