Справа № 276/219/17
Провадження по справі 2-з/276/1/20

У Х В А Л А

03 серпня 2020 року смт. Хорошів

Суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Збаражський А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства фірми «Олфарм» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку за період з 20 грудня 2016 року по 18 квітня 2018 року в розмірі 16866,30 гривень.

Після відкриття провадження у праві позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій ставить питання про накладення арешту на майно ППФ «Олфарм», а саме на споруду кафе, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також на комплекс будівель сітроцеху, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказала, що з метою виконання рішення по справі необхідно забезпечити даний позов шляхом накладення арешту на вказане майно та заборонити відповідачу продавати, дарувати, чи іншим шляхом відчужувати майно. Зазначила, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно доположень статей 149, 150 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи,якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих

недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року по справі №183/5864/17-ц.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилається саме на потенційну можливість невиконання рішення суду без будь якого обґрунтування та підтвердження належними і достатніми доказами, що на переконання суду не може бути підставою для забезпечення позову.

Крім того, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача кошти в сумі 16866,30 гривень, тоді як у своїй заяві про забезпечення позову позивач ставить питання про накладення арешту на майно ППФ «Олфарм» - споруду кафе та комплекс будівель сітроцеху, що значно перевищує ціну позову та не свідчить про співрозмірність та адекватність засобу забезпечення позову.

З огляду на викладене суд вважає, що заявник не довів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Доводи заяви про забезпечення позову не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, в ній не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість розпорядитися майном підприємства саме з метою ухилення від виконання рішення суду.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до переконання, що доводи, на які посилається заявник для застосування заходу забезпечення позову є недостатньо обґрунтованими, не підтверджені належними доказами, а тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. 151-153,258,260,354 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Збаражський