ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1248/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/515/20 Категорія: на ухвалу Тептюк Є. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до СПП «РВД-АГРО» про визнання неправильним формулювання причин звільнення, зобов`язання змінити формулювання, шляхом внесення відповідних змін до трудової книжки, стягнення вихідної допомоги, стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу, -

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до СПП «РВД-АГРО» про визнання неправильним формулювання причин звільнення, зобов`язання змінити формулювання, шляхом внесення відповідних змін до трудової книжки, стягнення вихідної допомоги, стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги мотивував тим, що 17.12.2018 р. він був прийнятий на посаду начальника юридичного відділу в СПП «РВД-Агро» з посадовим окладом 15 450 грн. згідно штатного розпису, на підставі наказу №192-К від 14.12.2018 р. В подальшому, згідно наказу №130 від 13.09.2019 р. було внесено зміни до штатного розпису СПП «РВД-Агро», яким з 28.11.2019 р. скоротили одну штатну одиницю начальника юридичного відділу та запропоновано працівнику, що підпадає під скорочення переведення за його згодою на вакантні посади на підприємстві, а в разі відмови від запропонованих посад або браку вільних посад підготувати документи для скорочення відповідного працівника та звільнити його за п.1 ст.40 КЗпП України у встановлений законом строк. Звільнення працівника згідно п.1 ст.40 КЗпП України провести відповідно до вимог діючого законодавства з дотриманням відповідних пільг та компенсацій. 13.09.2019 р. він ознайомився з вказаним наказом. Зазначив, що у зв`язку із скороченням штатної одиниці «начальника юридичного відділу» його було попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади і запропоновано переведення на посаду начальника тваринницького комплексу ВРХ, від чого він відмовився.

Згідно наказу №12-К від 29.01.2020 р. його було звільнено на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України.

Зазначив, що його звільнення за ч.1 ст.38 КЗпП України не відповідає дійсній причині звільнення, вказаній ним у заяві, яка була подана 16.01.2020 р., та було проведено відповідачем з порушенням вимог трудового законодавства, вважає, що наявні підстави визнання наказу №12-К від 29.01.2020 р. недійсним в частині формулювання причини звільнення та зобов`язати відповідача змінити формулювання причини звільнення, зазначивши в ньому причиною звільнення звільнення за власним бажанням у зв`язку з порушенням законодавства про працю, відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП. Крім того, зауважив, що згідно з актом перевірки інспекції праці було встановлено ряд порушень відносно нього допущених СПП «РВД-Агро» при його звільненні.

ОСОБА_1 просив визнати неправильним формулювання причин його звільнення з СПП «РВД-АГРО» щодо звільнення за власним бажанням за ч.1 ст.38 КЗпП України; зобов`язати СПП «РВД-АГРО» змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1 на звільнення за власним бажанням за ч.3 ст.38 КУпП, зобов`язавши внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1 ; стягнути з СПП «РВД-АГРО» на користь позивача вихідну допомогу в розмірі 44311,73 грн., а також моральну шкоду в сумі 50000,00 грн. та судові витрати, а саме витрати за надання правничої допомоги.

14.04.2020 р. від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заявив клопотання про зупинення провадження у справі, до розгляду Черкаським окружним адміністративним судом справи №580/975/20, за позовом СПП «РВД-АГРО» до Управління Держпраці в Черкаській області про визнання протиправним та скасування припису, оскільки саме у вказаному приписі встановлені обставини на які посилається позивач ОСОБА_1 у даному позові.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 22.04.2020 р. клопотання СПП «РВД-АГРО» про зупинення провадження у справі задоволено, та зупинено провадження по справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі №580/975/20. Даною ухвалою суд зобов`язав представника СПП «РВД-АГРО» повідомити про прийняте судом рішення у справі №580/975/20, після набрання ним законної сили.

Ухвала суду мотивована тим, що клопотання про зупинення провадження у справі підлягає до задоволення, оскільки результат вирішення адміністративної справи №580/975/20, може вплинути на вирішення спору по даній справі. Зокрема у справі, що перебуває в провадженні Черкаського окружного адміністративного суду буде з`ясовано питання щодо порушення чи не порушення СПП «РВД-АГРО» трудового законодавства при визначенні підстав звільнення позивача.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на її незаконність та необгрунтованість, просить скасувати ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 22.04.2020 р. та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що суд, зупиняючи провадження у справі чітко не визначив, з`ясування яких-саме обставин у ході розгляду справи №580/975/20 унеможливлює розгляд даної справи. Апелянт вважає, що зібрані та подані позивачем та відповідачем докази, які наявні в матеріалах справи дозволяють встановити та оцінити обставини та факти, які є предметом позову та предметом доказування, а саме законність звільнення позивача ОСОБА_1 за ч.1 ст.38 КЗпП України за умови, що він просив звільнити його за ч.3 ст.38 КЗпП України, при самостійному формулюванні, зміні, підприємством статті звільнення. Крім того, апелянт зазначає, що він не є стороною по адміністративній справі №580/975/20, не залучений до справи у якості третьої особи, тому обставини справи, які будуть встановлені судовим рішенням по адміністративній справі №580/975/20/, не мають юридичних наслідків при розгляді вказаного позову. Крім того, зауважив, що постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 10.03.2020 р. директора СПП «РВД-АГРО» визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., а підставою цьому слугувало порушення останнім законодавства про працю, а саме безпідставне звільнення його ОСОБА_1 з роботи з 29.01.2020 р. за власним бажанням за ч.1 ст.38 КЗпП України, так як він звернувся на підприємство із заявою про звільнення його за власним бажанням за ч.3 ст.38 КЗпП України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач директор СПП «РВД-АГРО» Данько В.І. просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, оскільки вважає, що ухвала Черкаського районного суду Черкаської області від 22.04.2020 р. про зупинення провадження у справі є законною.

Разом з тим, зазначив, що ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 25.03.2020 р. відмовлено СПП «РВД-АГРО» у відкритті провадження у справі щодо визнання нечинним Акта інспекційного відвідування від 05.02.2020 р., оскільки Акт не можна розглядати як рішення суб`єкта владних повноважень, він є виключно носієм інформації і тому його оскарження не підлягає розгляду в судовому порядку. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 р. визнано протиправним та скасовано припис Управління Держпраці у Черкаській області про усунення виявлених порушень від 14.02.2020 р. №ЧК 66/1448/АВ/П. Також вказав, що постанова Черкаського районного суду Черкаської області від 10.03.2020 р. по справі №707/431/20, якою ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.41 КУпАП, оскаржена 19.03.2020 р. в апеляційному порядку і остаточне рішення по справі не прийнято.

Згідно приписів ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п. 14 ч.1 ст. 353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на наступне.

Згідно із п. 6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зупиняючи провадження у справі, суд обгрунтовував свої висновки наявністю вказаних у п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України підстав для зупинення провадження. При цьому суд виходив з того, що розгляд даної справи є неможливим, оскільки результат вирішення адміністративної справи №580/975/20, може вплинути на рішення спору по даній справі.

Проте, з таким висновком суду, колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду, і, передбачити усунення яких неможливо.

Єдиною підставою для зупинення провадження у справі до вирішення іншої судової справи є неможливість її розгляду без встановлення певних обставин в іншому провадженні.

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України в редакції 2004 року підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, яким чином пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, а також, чим саме обумовлюється неможливість розгляду цієї справи. Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для зупинення провадження у справі. Взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.

Відповідних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 травня 2018 року у справі №752/9802/17, провадження №61-612св17, і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 910/12694/18.

Крім того, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, своє рішення, щодо наявності встановлених процесуальним законом підстав для зупинення провадження у даній справі належним чином не мотивував, не проаналізував предмети та підстави спорів у справах, не вказав, у чому полягає пов`язаність справ, лише констатував існування адміністративної справи №580/975/20 за позовом СПП «РВД-АГРО» до Управління Держпраці в Черкаській області про визначення протиправним та скасування припису в провадженні Черкаського окружного адміністративного суду, та необгрунтовано задовольнив клопотання відповідача - СПП «РВД-АГРО», дійшовши помилкового висновку щодо зупинення провадження у справі.

Крім того, таке процесуальне рішення не відповідає принципу ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розгляду справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції безпідставно зупинив провадження у справі, оскільки відсутня об`єктивна неможливість розгляду справи до прийняття рішення в іншій справі.

Відповідно до приписів п.п.3,4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України.

Судді: