Ульяновський районний суд Кіровоградської області
Справа № 402/495/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2020 р. Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді -Ясінського Л.Ю.

секретаря судового засідання -Кашнікова І.А.

розглянув в порядку за спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства "Ідея Банк" про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

у червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до акціонерного товариства "Ідея Банк" про захист прав споживачів.

У резолютивній частині позову ОСОБА_1 просить суд:

визнати Кредитний договір № Z06.00611.004528778 від 13.11.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством "Ідея Банк" недійсним з застосуванням наслідків недійсності правочину;

здійснити зарахування грошових коштів, сплачених як плату за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором №Z06.00611.004528778 від 13.11.2018 року в рахунок погашення суми тіла кредиту за кредитним договором № Z06.00611.004528778 від 13.11.2018 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 13 листопада 2018 року, між ним, ОСОБА_1 , та Акціонерним товариством « Ідея Банк» ( МФО 336310, ) було укладено Кредитний договір № Z06.00611.004528778 про надання йому коштів у сумі 44800.00( сорок чотири тисячі вісімсот) гривень.

Позивач стверджує, що на даний час, ним сумлінно виконувались обов`язки з погашення вищевказаного кредитного договору.

Однак за кредитним договором № Z06.00611.004528778 від 13.11.2018 згідно з графіком щомісячних платежів до сум, що підлягають сплаті включається комісія (плата за обслуговування кредитної заборгованості).

Нарахування комісії (плати за обслуговування кредитної заборгованості) позивач вважає незаконним.

Умови договору позивач вважаєтакими, що порушують його права, як споживача, та підлягають визнанню нікчемним з наступних підстав:

Відповідно ст.15 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Акціонерним товариством "Ідея Банк" було проігноровано зазначену вимогу та не повідомлено письмово позивачу всю необхідну інформацію щодо умов Договору про надання кредиту№ Z03.226.72002 та № Z06.226.71234. Відповідач скористався тим, що позивачу об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і він був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав позивачу відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті.

Згідно ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено: правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Частиною 1 ст. 230 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Позивач в судове засідання не з"явився, повідомлявся належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, надіслав до суду відзив в якому повністю заперечує щодо позову та заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13 листопада 2018 року між ОСОБА_1 та АТ "Ідея Банк" укладено кредитний договір № Z06.00611.004528778 (далі по тексту - договір).

Згідно п.1.1 договору банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 44800 гривень, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору.

За змістом п.1.11 договору за обслуговування кредиту банком, що включає в себе:

- надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні , в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо;

- надання інформації по рахункам позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника;

- опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором.

У п. 2.4. договору зазначено, що з укладенням цього договору, позичальник доручає банку здійснювати договірне списання банком з будь-яких рахунків позичальника в ПАТ "Ідея Банк" грошових коштів, в розмірі наявної простроченої заборгованості по кредиту, нарахованих процентах, плати за обслуговування кредитної заборгованості, неустойках, штрафах, пені. Таке договірне списання може здійснюватися банком на підставі цього договору будь-яку кількість разів. В тому числі позичальник доручає банку без додаткового погодження з ним здійснювати договірне списання коштів з будь-якого рахунку позичальника в іншій валюті (у випадку відсутності або недостатності у позичальника коштів у валюті, необхідній для оплати зобов`язань за цим договором) і доручає самостійно продати за рахунок таких коштів валюту, необхідну для виконання зобов`язань, на міжбанківському валютному ринку України за курсом, що визначається на дату такого списання, на що позичальник уповноважує банк шляхом підписання цього договору. При цьому всі витрати, пов`язані із продажем коштів у валюту відповідного зобов`язання, включаючи (але не виключно) комісії (згідно діючих тарифів), обов`язкові платежі до бюджету та позабюджетних фондів за операції купівлі-продажу валют та всі інші витрати (в тому числі обов`язкові в силу закону), покладаються на позичальника та утримуються банком чи списуються в порядку договірного списання. Позичальник підписанням цього договору надає право банку утримати комісійну винагороду в гривнях з коштів, отриманих від продажу іноземної валюти або банківських металів, без зарахування цієї комісійної винагороди на поточний рахунок позичальника в національній валюті. При цьому позичальник доручає банку оформити заявку на продаж іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України від імені позичальника. У випадку невиконання позичальником зобов`язань в повному розмірі, банк має право звернути стягнення та реалізувати майно позичальника для погашення заборгованості.

В силу положень п. 2.6 договору, у разі вимоги банку про дострокове повернення кредиту: (1) термін повернення кредиту вважається таким, що настав, та (2) банк вправі, але не зобов`язаний, нараховувати проценти та плату за обслуговування кредитної заборгованості до повного повернення кредиту, (3) позичальник зобов`язаний повернути заборгованість за договором, сплатити неустойку (штрафи, пені) та відшкодувати завдані банку збитки.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Частинами 1,3 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

На правовідносини з надання споживчого кредиту поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів".

Згідно із ч.2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

За змістом ст.1 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі (частина друга статті 8 Закону України "Про споживче кредитування").

Статтями 2, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Постановою Національного банку України від 08 червня 2017 року № 49 затвердженні Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила), які розроблено відповідно до Законів України "Про банки і банківську діяльність", "Про національний банк України", "Про споживче кредитування", встановлюють порядок та методику розрахунку загальної вартості кредиту для споживача.

Згідно з пунктом 8 Правил банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки. Банк зазначає реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту за рядком "Усього" у колонках 9 і 10 (відповідно) форми, наведеної в додатку 2 до цих Правил.

Відповідно до ч.ч.1,2,5,7 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які с несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

Обравши спосіб захисту своїх прав шляхом визнання кредитного договору недійсним з підстав передбачених ст.ст.11,18 Закону України "Про захист прав споживачів" позивач зобов`язаний довести правову та фактичну підстави своїх позовних вимог.

У даному випадку, на думку суду, відсутні правові підстави для визнання недійсним положень кредитного договору в частині встановлення обов`язку позичальника з оплати обслуговування кредитної заборгованості, оскільки відповідні платежі прямо передбачені зазначеними вище положеннями Закону України "Про споживче кредитування", а тому не можуть вважатися несправедливими та такими, що суперечать чинному законодавству.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доведення факту ненадання відповідачем інформації про умови кредитування при укладенні спірного договору. При цьому, судом встановлено, що позичальник ознайомився з умовами кредитного договору 13 листопада 2018 року, що підтверджується їйого особистим підписом /а.с. 9-12

Отже, матеріали справи та встановлені фактичні обставини справи не дають підстав вважати, що дії відповідача при укладанні спірного кредитного договору суперечили волевиявленню позивача та вимогам закону.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Зазначені обставини справи узгоджуються з висновками Верховного Суду у справі № 61 -17707 ск19 від 26 грудня 2019 року.

Враховуючи вищезазначені доводи, суд дійшов впевненого висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст. 3,6,15,16,203,204,215,526,627,629 ЦК України, ст.ст.4,11, 18 Закон України "Про захист прав споживачів", ст.ст. 3, 4, 5, 6, 7, 10, 11, 12, 13, 17, 18, 76-81,258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до акціонерного товариства "Ідея Банк" про захист прав споживачів -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького Апеляційного суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Ульяновський районний суд Кіровоградської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний складено 03.08.2020 року.

Сторони у справі:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідент.код. НОМЕР_2 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Акціонерне Товариство "Ідея Банк", місце знаходження: поштовий індекс 79008 м.Львів вул.Валова,11 , тел. (0322) 35-09-00, .

ССуддя: Л. Ю. Ясінський