Дата документу 15.09.2020 Справа № 310/9835/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 310/9835/19 Головуючий у 1 інстанції: Полянчук Б.І.
№ 22-ц/807/2390/20 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 лютого 2020 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» (представник ОСОБА_2 ) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

В грудні 2019 року ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначало, що товариство в жовтні 2019 року звернулось до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію на потреби опалення з відповідача. 04.11.2019 року Бердянським міськрайонним судом видано судовий наказ № 310/8151/19 про стягнення заборгованості з відповідача, однак на підставі поданої ОСОБА_1 заяви про скасування судового наказу, його скасовано ухвалою судді від 20.11.2019 року. Зазначило, що 15.04.2019 року між позивачем і відповідачем був укладений договір № 196 купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення об`єкта, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки, приміщення, на яке відпускається теплова енергія, було передано відповідачу 01.11.2017 року на підставі договору № 1456 оренди комунального майна, а також у відповідності з ч.3 ст. 631 ЦПК України та п. 8.1. Договору № 196 від 15.04.2019 року термін дії договору купівлі-продажу теплової енергії визначено з 01.11.2017 року. Зазначений вище об`єкт опалення (нежитлове приміщення) є вбудованим в багатоповерховий будинок і система опалення цього приміщення є невід`ємною частиною системи опалення будинку, а тому теплова енергія на приміщення подається з початком опалюваного сезону та підключенням усього будинку. Оскільки ОСОБА_1 не виконав в повному обсязі свої зобов`язання по своєчасній оплаті за отриману теплову енергію за період з листопада 2017 року по березень 2019 року виникла заборгованість у розмірі 9158,12 гривень

Посилаючись на зазначені обставини просило суд, стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 9158,12 гривень.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» 9158,12 грн. заборгованості за поставлену теплову енергію на потреби опалення та 1921,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції було встановлено, що 04.11.2019 року Бердянським міськрайонним судом видано судовий наказ № 310/8151/19 про стягнення заборгованості з відповідача, однак на підставі поданої ОСОБА_1 заяви про скасування судового наказу, його скасовано ухвалою судді від 20.11.2019 року.

15.04.2019 року між позивачем і відповідачем був укладений договір № 196 купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення об`єкта, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки, приміщення, на яке відпускається теплова енергія, було передано відповідачу 01.11.2017 року на підставі договору № 1456 оренди комунального майна, а також у відповідності з ч.3 ст. 631 ЦПК України та п. 8.1. Договору № 196 від 15.04.2019 року термін дії договору купівлі-продажу теплової енергії визначено з 01.11.2017 року. Зазначений вище об`єкт опалення (нежитлове приміщення) є вбудованим в багатоповерховий будинок і система опалення цього приміщення є невід`ємною частиною системи опалення будинку, а тому теплова енергія на приміщення подається з початком опалюваного сезону та підключенням усього будинку. Оскільки ОСОБА_1 не виконав в повному обсязі свої зобов`язання по своєчасній оплаті за отриману теплову енергію за період з листопада 2017 року по березень 2019 року виникла заборгованість у розмірі 9158,12 гривень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно послався на положення Зст. 509 ЦК України, за якими зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. А відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимоги ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи, що відповідач неналежним чином виконував умови договору, суд стягнув з нього заборгованість на користь позивача.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що в період оренди майна теплопостачання було зруйноване, і він не отримував таку послугу, як і посилання на те, що він отримав приміщення у власність значно пізніше ніж нарахована заборгованість, - є неспроможними.

Так, з матеріалів справи вбачається, що з 2017 року приміщення знаходилося в оренді відповідача а згодом було отримано ним власність.

Приміщення знаходиться в багатоповерховому будинку, а відтак теплопостачання здійснюється на весь будинок в цілому, в тому числі з урахуванням приміщення відповідача.

Тим більше про складенні договору приймання передачі приміщення відповідачеві не було застережене про те, що теплопостачання відсутнє, а навпаки серед іншого інженерного забезпечення зазначено теплопостачання.

Відповідно до положень Закону «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Згідно зі ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом першим частини 1 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 19 ЗУ «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2020 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков