Справа № 316/1663/19
Провадження № 2/316/99/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2020 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді Бульби О.М.

за участю секретаря судового засідання Черкашиної О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Енергодара, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №316/1663/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП ПЛЮС» про розірвання договору купівлі-продажу, відшкодування збитків та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

07.08.2019 р. до Енергодарського міського суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП ПЛЮС» (далі - відповідач, ТОВ «СВП ПЛЮС»), в якому просить суд:

- розірвати договір купівлі-продажу мобільного телефону Nokia 6.1 3/32Gb DS Black, укладеного 19.09.2018 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «СВП ПЛЮС»;

- стягнути з ТОВ «СВП ПЛЮС» на користь ОСОБА_1 сплачені за товар кошти в сумі 7999 гривень;

- стягнути з ТОВ «СВП ПЛЮС» на користь ОСОБА_1 10000 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

В обґрунтування вимог позову, позивач зазначає, що 19.09.2018 р. на Інтернет сторінці магазину відповідача, ним було придбано за 5999 грн., що підтверджується фіскальним чеком, мобільний телефон Nokia 6.1 3/32Gb DS Black, тим самим між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу. На мобільний телефон Nokia 6.1 3/32Gb DS Black відповідачем було встановлено гарантійний строк 12 місяців. Телефон було отримано ОСОБА_2 .

Через 138 днів (4,5 місяці) після придбання товару, в мобільному телефоні Nokia 6.1 3/32Gb DS Black був виявлений недолік який полягав його не вмиканні, у зв`язку з чим, 04.02.2019 р мобільний телефон був переданий для безоплатного усунення недоліків, що підтверджується копією Заказ-наряду №2 від 04.02.2019 р. та копією акту виконаних робіт №371019/210219 від 21.02.2019 р., а отже було допущено порушення строку усунення недоліку який перевищив 14 календарних дні.

Через декілька днів після проведеного гарантійного ремонту, в мобільному телефоні Nokia 6.1 3/32GbDS Black знову проявився наступний недолік: мобільний телефон не вмикається

17.03.2019 р. мобільний телефон був переданий для безоплатного усунення недоліків, що підтверджується копією наряду №Т від 17.03.2019 р. та протягом чотирнадцяти календарних днів недолік усунено не було, телефон після повторного «гарантійного ремонту» повернутий не був.

09.04.2019 р. ним було передано відповідачу претензію, в якій зазначив про розірвання договору купівлі-продажу та повернення грошових коштів сплачених за неякісний товар. Проте, відповіді не отримав, гроші повернуті не були. 12.06.2019 р. ним було направлено на адресу відповідача письмову вимогу в якій, вказавши на обставини подання претензії, просив про розірвання договору та повернення сплаченої за товар суми грошових коштів в розмірі 5999 грн. Однак, відповіді на вимогу не отримав, грошові кошти повернуті не були.

Відповідач не виконав свій обов`язок щодо проведення експертизи товару та повідомлення покупця про причини недоліку товару, порушив законодавство про надання інформації щодо якості товару, що робить правомірним мою відмову від отримання такого товару.

Позивач вважає, що за зазначених ним обставин, має право на розірвання договору, відмову від товару та повернення його вартості в розмірі офіційної інформації відповідача на його сайті, яка на день звернення до суду з позовом становить 7999 грн. Та у зв`язку з порушенням його прав як споживача, вважає, що має право на відшкодування завданої йому відповідачем моральної шкоди, яка ним оцінюється в розмірі 10000 грн.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 28.08.2019 р. (а.с.25), після усунення недоліків визначених ухвалою суду від 08.08.2019 р. (а.с.21) провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

23.09.2019 р. представником відповідача, в особі директора Крутогіна К.В., був наданий до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, у тому числі, на відсутність підстав визначених законом на задоволення вимог позивача, враховуючи також і те, що правом на гарантійне обслуговування, протягом гарантійного строку, який є одним з видів вимог з визначених ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», яким і скористався представник позивача, при цьому без порушення строку гарантійного ремонту, оскільки відповідно до змісту обліково-технічних карт була досягнута згода на здійснення гарантійного обслуговування протягом строку, якай не перевищує 90 календарних дні. Підстави для розірвання договору та повернення коштів відсутні, у зв`язку з відсутністю істотного недоліку товару та не виявленням, після другого звернення недоліків товару, про що було видано відповідний Висновок. А також, відповідач зазначає на безпідставність посилань позивача щодо неповернення йому товару, оскільки споживачу, яку відповідач вважає ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що саме вона зверталась з гарантійним ремонтом телефону, було повідомлено листом про можливість забрати товар, проте після другого звернення вона цього не зробила, товар знаходиться в місті отриманні в очікуванні особи. Вважаючи позов безпідставним в його задоволенні просить відмовити (а.с.31-43).

09.10.2019 р. позивачем було подано до суду письмову відповідь на відзив, в якому вважає, що саме він є власником товару, тобто споживачем, а отже і позивачем по справі, а ні ОСОБА_2 , оскільки саме ним було придбано у відповідача мобільний телефон за допомогою мережі Інтернет за оформленим у АТ КБ «ПриватБанку» на його купівлю Кредитним договором, вважає заперечення відповідача безпідставними, у тому числі і Висновок наданий позивачем стосується саме товару, який він, через ОСОБА_2 , здав у гарантійний ремонт 17.03.2019 р. Вважає доводи відповідача зазначені у відповіді на відзив необґрунтованими, свої вимоги підтримує (а.с.49-54).

Відповідачем було надано до суду 05.11.2019 р. письмові заперечення щодо позиції позивача викладеної у відповіді на відзив та у позовній заяві, у змісті яких, наполягаючи також на тому, що власником товару, а отже і позивачем є не ОСОБА_1 а ОСОБА_2 вважає, що права визначені Законом України «Про захист прав споживачів» виникли ні у ОСОБА_1 , а у ОСОБА_2 , отже і з урахуванням цього, відсутні підстав надання відповіді на «претензії» та «вимоги» позивача по справі. В задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі у зв`язку з безпідставністю (а.с.61-65).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.01.2020 р. підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.79).

В судове засідання сторони, повідомлені належним чином про розгляд справи судом - не з`явились, поважності причин неявки суд не повідомили, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надали.

Враховуючи відсутність підстав визначених ст.223 ЦПК України для відкладення слухання справи, суд вважає можливим провести її розгляд за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів та доказів.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положення пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом, з даних роздруківки скріншоту сайту «Територія Твоєї Техніки» в мережі Інтернет (а.с.6, 7), фіскального чеку (а.с.5), Довідки від 01.10.2019 р. АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.56), встановлено, що 19.09.2018 р. саме ОСОБА_1 , через свій особистий кабінет на web-сторінці https://www.ttt.ua/ замовив та придбав в магазині ТОВ «СВП ПЛЮС» (відповідач по справі) товар: смартфон Nokia 6.1 3/323/32GВ DS Black (далі - мобільний телефон) сплативши за нього 5999 грн. через АТ КБ «ПриватиБанк» оформивши в даному Банку кредит, для оплати за придбання даного телефону, який було позивачем закрито 09.04.2019 р. При цьому, відповідно до скріншоту web-сторінці https://www.ttt.ua/ (а.с.7) доставку отримання мобільного телефону було оформлено ОСОБА_1 на громадянку ОСОБА_2 , яка і отримала у відділенні поштового зв`язку «НоваПошта» даний телефон 21.09.2018 р., що підтверджується відповідною поштовою накладною (а.с.5).

Відповідно до приписів ст.655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку, є договором, укладеним на відстані.

Пункт 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» вказує, що засоби дистанційного зв`язку це телекомунікаційні мережі, поштовий зв`язок, телебачення, інформаційні мережі, зокрема Інтернет, які можуть використовуватися для укладення договорів на відстані.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у торгівлі, громадського харчування та послуг», розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

З зазначеного, судом встановлено, що саме між ОСОБА_1 (позивачем по справі) та ТОВ «СВП ПЛЮС» (відповідачем по справі) 19.09.2018 р. було укладено договір купівлі-продажу за допомогою мережі Інтернет, який є договором купівлі-продажу укладений на відстані, а отже споживачем у відносинах за даним договором є позивач по справі та на відносини за укладеним між сторонами договором розповсюджуються положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.1 ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Права споживача в разі укладення договору на відстані регулюються статтею 13 Закону України «Про захист прав споживачів», яка є спеціальною для такого виду договорів, встановлено абзацом 3 частини 3, частиною 4, що споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару, а в разі, якщо підтвердження інформації не вимагається, споживач може розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту його укладення.

Правові наслідки передання товару неналежної якості передбачені, у тому числі, статтею 678 ЦК України та статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, ч.1 ст.678 ЦК України передбачено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У даних спірних правовідносинах, претензій від відповідача до позивача щодо якості придбаного ним мобільного телефону, у визначений статтею 13 України «Про захист прав споживачів», не надходило.

Положеннями абазу 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що в разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Пункт 15 частини 1 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає недолік, як будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Відповідно до приписів абзаців 1 та 2 частини 3 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», вимоги споживача, встановлені частиною 1 цієї статті, пред`являються на вибір споживача, при цьому, споживач має право пред`явити лише одну з вимог передбачених частиною 1 цієї статті, а в разі її невиконання, заявити іншу вимогу, передбачену частиною 1 цієї статті.

Як з`ясовано та не оспорюється сторонами, особою, яка отримала у відділенні поштового зв`язку мобільний телефон - ОСОБА_2 , яку позивач зазначає як його представник, під час строку гарантійного обслуговування мобільного телефону, було заявлено, з її слів, про наявність недоліку у роботі мобільного телефону «вимкнення підчас зарядки та неможливість включення», про що 04.02.2019 р. було оформлено обліково-технічну карту/заказ-наряд №Т, в якому у тому числі, для ідентифікації мобільного телефону, який передається на ремонт по гарантії вказано його ІМЕІ/Серійний номер: НОМЕР_1 (а.с.8).

Слід зазначити, що за зверненням щодо недоліку мобільного телефону та його усунення шляхом проведення ремонту за гарантією, споживач (позивач по справі) в особі свого представника, вперше звернувся 04.02.2019 р., тобто через 143 календарних дні з дати його отримання на поштовому відділенні - 21.09.2018 р.

Отже, споживачем (позивачем по справі) в особі його представника, було використано одне з прав визначених абзацом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» та передано мобільний телефон для безоплатного усунення недоліків під час дії гарантійного строку.

Сторонами не оспорюється, що за наслідками виконаних робіт з безкоштовного гарантійного ремонту мобільного телефону за зверненням від 04.02.2019 р., було складено 21.02.2019 р. Акт виконаних робіт №371019/210219 Авторизованим сервісним центром, відповідно до якого, була виконана робота по заміні плати (а.с.9). При цьому, будь-яких претензій щодо якості здійсненого гарантійного ремонту, або не усунення недоліку який було заявлено 04.02.2019 р., після отримання мобільного телефону з гарантійного ремонту, не заявлялось.

Суд вважає безпідставними посилання сторони позивача на порушення строків виконання ремонту мобільного телефону з усунення недоліку за оформленою 04.02.2019 р. обліково-технічною картою/заказ-нарядом №Т, які перевищили 14 (чотирнадцять) календарних дів, виходячи з наступного.

Положеннями ч.9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк.

Змістом обліково-технічної картки/заказ-наряду №Т від 04.02.2019 р. (а.с.8), погодження з яким, за підписом представника споживача (позивача по справі) - ОСОБА_2 , не оспорюється позивачем по справі, було надано згоду, вказану у п.6, на те, що при відсутності необхідних запчастин, термін безоплатного усунення недоліків обчислюється з моменту їх надходження на склад сервісного центру, але загалом не може перевищувати 90 діб з дати прийняття виробу в ремонт (п.6), а також підтверджено, що особі відомі та зрозумілі права визначені ст.8 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» та цей документ сформований в порядку та на підставах визначених постановою Кабінету Міністрів №506, про що вказано у п.8.

А отже, відповідачем не було порушено строку виконання ремонту за обліково-технічною картою/заказ-нарядом №Т від 04.02.2019 р.

Крім того, відсутні докази наявності зауважень та претензій і з приводу строку виконання ремонту, як під час ремонту так і на дату отримання мобільного телефону після ремонту, як від позивача по справі (споживача), так і від, як зазначає сам позивач, його представника ОСОБА_2 .

Разом з цим, слід також зазначити, що протягом чотирнадцятиденного строку встановленого статтею 13 Закону України «Про захист прав споживачів», у тому числі, з дати отримання мобільного телефону у поштовому відділенні: 21.09.2018 р., ні споживачем - позивачем по справі або особою, яка отримала мобільний телефон на поштовому відділенні - ОСОБА_2 , не заявлялось будь-яких скарг та претензій щодо наявності будь-яких недоліків мобільного телефону, у тому числі щодо його якості, тлумачення «належної якості» надано п.13 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» та означає властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем.

Разом з цим, зі змісту обліково-технічної картки/заказ-наряду №Т від 04.02.2019 р., судом, з розділу «Стан виробу», встановлено що мобільний телефон було надано на ремонт за гарантією, у тому числі за наявності наступного - кнопки: дрібні потертості, задня кришка: дрібні подряпини, грані та кути корпусу: наявні дрібні відколи, камера - дрібні подряпини (а.с.8).

В подальшому, 17.03.2019 р. споживач (позивач по справі), в особі ОСОБА_2 , під час наявності права гарантійного обслуговування, знову звернулась до відповідача, при цьому, обравши надане абзацом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» право безоплатного усунення недоліків мобільного телефону, про що 17.03.2019 р. було складено обліково-технічну картку/заказ-наряду №Т, в якій, у тому числі, для ідентифікації мобільного телефону, що передається на ремонт, вказано його ІМЕІ/Серійний номер: НОМЕР_1 та відображено заявлені, зі слів особи, такі недоліки: телефон вимкнувся під час підключення блютуз навушниках та не увімкнувся, на зарядку не реагує, затримка звуку, дуже довго завантажується камера та часто не працює. Стороною позивача не оспорюється, що зазначена обліково-технічна картка/заказ-наряд №Т від 17.03.2019 р. була підписана представника споживача (позивача по справі) - ОСОБА_2 , а отже, наявне погодження і зі змістом даного документу, у тому числі, зазначеного і у п.7 у змісті якого вказано про погодження і на те, що термін безоплатного усунення недоліків загалом не може перевищувати 90 календарних дні та про відсутність претензій щодо такого строку (а.с.10).

У зв`язку з погодженням стороною споживача строку ремонту, який може становити до 90 календарних дні, є безпідставним посилання позивача на порушення відповідачем строку ремонту понад чотирнадцять днів, оскільки, як зазначалось вище, ч.9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає можливість безоплатного усунення недоліків товару і в інший строк який погоджено сторонами, що і мало місце в даному випадку.

Отже, відповідачем не було порушено положення п.2 ч.1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

Посилання позивача на неповернення йому телефону з зазначеного гарантійного ремонту від 17.03.2019 р., суд вважає безпідставним, оскільки відповідно до змісту пункту 3 обліково-технічної картки/заказ-наряду №Т від 17.03.2019 р., який було погоджено сторонами, що не спростовано відповідачем, передбачено, що саме споживач зобов`язаний забрати товар з гарантійного обслуговування протягом п`яти днів з дати повідомлення про готовність товару до його видачі, яке можливо, в тому числі шляхом СМС-повідомлення, будь-яких текстових повідомлень, телефонного дзвінка, листами, іншими поштовими відправленнями, тощо (а.с.10). Вказане свідчить саме на обов`язок, а ні право, як споживача так і ОСОБА_2 , яка, як зазначає сам позивач діяла від його імені як представник, та звернулась 17.03.2019 р. з заявою про гарантійний ремонт мобільного телефону, забрати мобільний телефон з гарантійного ремонту.

Обліково-технічна картка/заказ-наряд №Т від 17.03.2019 р. містить дані телефону та адреси особи ОСОБА_3 , яка звернулась за ремонтом телефону (а.с.10) та на цю адресу, відповідачем було направлено лист-повідомлення №1/07/05-19 від 07.05.2019 р., у змісті якого, у тому числі зазначено на можливість отримання товару за обліково-технічною карткою/заказ-нарядом №Т від 17.03.2019 р. у магазині «Київстар» за адресою вказаною в даному листі-повідомленні (а.с.35).

Разом з цим, як зазначає позивач, телефон повернуто не було, проте, враховуючи зміст пункту 3 обліково-технічної картки/заказ-наряду №Т від 17.03.2019 р., лист-повідомлення №1/07/05-19 від 07.05.2019 р. позивач, який вказує, що в його інтересах діяла ОСОБА_2 , повинен був виконати обов`язок та забрати мобільний телефон у визначені строки, проте цього не зробив.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до Висновку №394282/280319 від 28.03.2019 р., за наслідками заявленого про несправність телефону, було з`ясовано у процесі діагностики, що умови гарантійних зобов`язань виробника не порушено, дефектів у роботі апарату не виявлено (а.с.37).

Частиною 2 статті 678 ЦК України передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Пункт 12 частини 1 стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» під істотним недоліком розуміє - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів того, що мобільний телефон містить підстави визначені абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», за яких, позивач має право, у тому числі, вимагати розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про розірвання договору і стягнення коштів за товар є безпідставними, не ґрунтуються на положеннях Закону України «Про захист прав споживачів», а отже задоволенню не підлягають.

Як визначеного приписами ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позивача як споживача в частині розірвання договору і стягнення коштів за товар, заявлена позивачем вимога позову про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП ПЛЮС» про розірвання договору купівлі-продажу, відшкодування збитків та моральної шкоди - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду (з урахуванням положень ч.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» та п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 31.07.2020 р.

Суддя: О. М. Бульба