ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року

м.Суми

Справа №587/2051/18

Номер провадження 22-ц/816/173/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Орлова І. В.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

у присутності:

представників ОСОБА_1 - адвокатів Грачова Анатолія Миколайовича , Грачова Олексія Анатолійовича ;

представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингово-видавнича компанія «Ділові перспективи» - адвоката Афанасьєва Романа Володимировича

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Грачова Анатолія Миколайовича

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 23 жовтня 2019 року ухваленого у м.Суми, головуючий суддя Степаненко О.А., повний текст складений 15 листопада 2019 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингово-видавнича компанія «Ділові перспективи» до ОСОБА_1 про захист ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до місцевого суду з позовом до ОСОБА_1 і свої вимоги обґрунтовував тим, що ТОВ «КВК «Ділові перспективи» займається видавничою діяльністю і пов`язаними з нею видами діяльності, зокрема, міжнародною видавничою діяльністю і є засновником декількох наукових журналів. Клієнтами ТОВ «Ділові перспективи» є науковці, які скористалися послугами щодо опублікування їхніх наукових статей у журналах видавництва . В період з жовтня 2017 року до березня 2018 року, відповідач , переслідуючи мету зганьбити позивача,використовуючи різні електронні поштові скриньки з різними іменами скриньок та різними доменними іменами поштових серверів, вчиняв незаконні дії, спрямовані на підрив ділової репутації ТОВ «КВК «Ділові перспективи», які полягали в тому, що від імені різних вигаданих осіб відповідач направляв електронні листи-повідомлення неправдивого дискредитуючого характеру, адресовані національним та іноземним клієнтам, контрагентам, рецензентам Товариства, які містять необґрунтовані звинувачення, наклеп та іншу інформацію зневажливого і принизливого характеру, із закликами до бойкотування ТОВ «КВК «Ділові перспективи». Ці листи отримували члени редакційних рад та автори опублікованих статей журналів, у яких засновником і видавцем, або тільки видавцем, є ТОВ «Ділові перспективи». Підрив ділової репутації шляхом поширення неправдивої інформації посилювався тим, що масові повідомлення здійснювалися ОСОБА_1 від неіснуючих науковців. Позивач зазначав, що завдана протиправними діями відповідача шкода полягає в суттєвому та систематичному приниженні ділової репутації позивача, зниженні національного та міжнародного престижу Товариства, підриву довіри до діяльності ТОВ «КВК «Ділові перспективи», що призвело до втрати клієнтів, контрагентів, рецензентів ТОВ «Консалтингова видавнича компанія «Ділові перспективи» та підрив ділової репутації позивача.

Просив постановити рішення, яким зобов`язати відповідача спростувати розповсюджену неправдиву інформацію про ТОВ ««Консалтингово-видавнича компанія «Ділові перспективи» шляхом опублікування в газеті «Урядовий кур`єр» спростування наступного змісту: «Розповсюджена ОСОБА_1 від імені вигаданих осіб в електронних листах різним адресатам інформація про негативну ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингово - видавнича компанія «Ділові перспективи» є неправдивою і спростовується». Крім того, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства 1 000000 гривень моральної шкоди.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 23 жовтня 2019 року позов ТОВ «Консалтингово - видавнича компанія «Ділові перспективи» було задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 спростувати розповсюджену неправдиву інформацію про Товариство з обмеженою відповідальністю ««Консалтингово-видавнича компанія «Ділові перспективи» шляхом опублікування в газеті «Урядовий кур`єр» спростування наступного змісту: «Розповсюджена ОСОБА_1 від імені вигаданих осіб в електронних листах різним адресатам інформація про негативну ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингово -видавнича компанія «Ділові перспективи» є неправдивою і спростовується».

Стягнуто з відповідача на користь ТОВ «Консалтингово-видавнича компанія «Ділові перспективи» 300000 гривень моральної шкоди.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 15705 гривень витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Грачов А.М., посилаючись на порушення норм процесуального права, невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції визнав встановленими обставини, що мають значення для справи , проте є недоведеними , а саме: безпідставно встановив причетність ОСОБА_1 до поширення недостовірної інформації про позивача у справі; необґрунтовано визнав оспорювану інформацію недостовірною. Також місцевим судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до обґрунтування рішення суду на підставі неналежних та недопустимих доказів, ігнорування доводів відповідача, притягнення ОСОБА_1 до цивільно-правової відповідальності на підставі ст.ст.94, 277 ЦК України без скоєння ним цивільно-правового правопорушення .

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що до матеріалів цивільної справи залучені письмові докази у справі , які в сукупності підтверджують факт того, що саме відповідач поширював недостовірну інформацію щодо позивача із створених ним електронних поштових скриньок. Вказує на те, що апелянт помилково вважає, що судом першої інстанції використано матеріали кримінального провадження як преюдиціальні докази в розумінні ч.6 ст.82 ЦПК України В той же час , жоден із зазначених доказів не мав заздалегідь встановленої сили і оцінювався судом разом з іншими доказами за правилами встановленими ст.89 ЦПК України

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників апелянта, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ТОВ ««Консалтингово-видавнича компанія «Ділові перспективи» займається видавничою діяльністю (основний вид діяльності) і пов`язаними з нею видами діяльності, зокрема, міжнародною видавничою діяльністю . ТОВ «Ділові перспективи» є засновником і видавцем 7 наукових журналів, з яких 3 індексуються у Scopus, а саме: «Проблеми і перспективи менеджменту» (Problems and Perspectives in Management), «Інвестиційний менеджмент і фінансові інновації» (Investment Management and Financial Innovations), «Банки і системи банків» ( Banks and Bank Systems). Клієнтами ТОВ «Ділові перспективи» є науковці, які скористалися послугами щодо опублікування їхніх наукових статей у журналах видавництва .

Відповідач ОСОБА_1 є засновником та керівником ТОВ «Міжнародний центр наукових досліджень «Віртус» і до видів діяльності цього товариства уходить, у тому числі, і видання журналів і періодичних видань та інші види видавничої діяльності, що підтверджується витягом з ЄДРПО ( т.1 а.с. 24-32 ).

Також місцевим судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 в період з жовтня 2017 року до березня 2018 року, використовуючи різні електронні поштові скриньки (e-mail) з різними іменами скриньок та різними доменними іменами поштових серверів, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та інші, які прив`язані до одного і того самого реєстраційного номеру мобільного оператора стільникового зв`язку Vodafone (Україна) з номером НОМЕР_1 , який належить відповідачу у справі , вчиняв незаконні дії, спрямовані на підрив ділової репутації ТОВ «КВК «Ділові перспективи».

Такі дії відповідача полягали в тому , що він від імені різних вигаданих осіб направляв електронні листи-повідомлення неправдивого дискредитуючого характеру, адресовані національним та іноземним клієнтам, контрагентам, рецензентам позивача , які містять необґрунтовані звинувачення, наклеп та іншу інформацію зневажливого і принизливого характеру, із закликами до бойкотування ТОВ «КВК «Ділові перспективи». Ці листи отримували члени редакційних рад та автори опублікованих статей журналів, у яких засновником і видавцем, або тільки видавцем, є ТОВ «Ділові перспективи».

Зокрема, 25 лютого 2018 року ОСОБА_1 від імені ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 надіслав електронного листа члену редакційної ради Журналу «Проблеми і перспективи менеджменту» (Problems and Perspectives in Management) Aktas Emel про те, що начебто на початку 2018 року він «планував подати статтю до журналу та був неприємно здивований тим, що журнал «впав» у якості і публікує в основному статті з України (13 статей з 16 є українськими, що не відповідало дійсності). Далі члену ради ставляться риторичні питання: «Чи дійсно журнал є міжнародним, чи може він став регіональним? ... Чи схвалювали Ви, як член редколегії, таку регіональну спрямованість журналу? Чи бачили Ви ці українські статті? Що ви думаєте про їхню якість?...». ( т. 1 ар. с. 85, 86-90).

Аналогічного змісту електронні листи-повідомлення неправдивого дискредитуючого характеру відповідач надсилав національним та іноземним клієнтам, контрагентам, рецензентам позивача .

Дані обставини підтверджуються роздруківками цих електронних листів, протоколом огляду електронних поштових скриньок корпоративної пошти ТОВ ««КВК «Ділові перспективи» та електронної поштової скриньки засновника Товариства ОСОБА_3 та інформації, яка знаходиться на електронному оптичному диску у вигляді електронних документів (т.1 а.с.85-94, 96-103, 105-106, 109-110, 127, 128, 134, 211-212, 216).

Крім того, за заявою керівника позивача за вказаним фактом незаконних дій було заведене кримінальне провадження, унесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 15.03.2018 року за ч. 1 ст. 192 КК України (Заподіяння значної майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства).

Постановою слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області від 21 травня 2018 року вказане кримінальне провадження за ч. 1 ст. 192 КК України було закрите у зв`язку з тим, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не вдалося встановити остаточну суму завданих збитків, що є обов`язковою ознакою складу злочину; при цьому вичерпані всі законні і процесуальні можливості їх отримання ( т.1 а.с.34-36) .

В той же час, в ході проведення досудового розслідування під час слідчого експерименту проведеного 11.04.2018 року було підтверджено прив`язку номеру мобільного телефону НОМЕР_2 до електронних поштових скриньок ІНФОРМАЦІЯ_2Dr. ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 Dr.ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 Dr. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 Dr. ОСОБА_8, з яких були надіслані електронні листи з розповсюдженням недостовірної компрометуючої інформації відносно ТОВ «КВК «Ділові перспективи» ( т. 1 ар.с.38-49).

В подальшому було здійснено пошук в електронній базі «Армор» за номером мобільного оператора стільникового зв`язку Vodafone (Україна) з номером НОМЕР_1 , внаслідок чого встановлено, що даний номер мобільного телефону належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитані в ході проведення досудового розслідування свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , , ОСОБА_6 підтвердили, що номер мобільного телефону НОМЕР_1 належить відповідачу ОСОБА_1 , з яким вони знайомі та підтримують ділові стосунки ( т. 1 ар.с. 50-66). Доводів на спростування даної обставини відповідачем надано не було.

В ході проведення 26.04.2018 року обшуку за місцем мешкання ОСОБА_1 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «LG» модель G4 IMEI 1:НОМЕР_3, IMEI 2:НОМЕР_4 та сім карту мобільного оператора зв`язку Vodafone з мобільним номером НОМЕР_2 та встановлено, що при переході на інформаційний ресурс (yahoo) та спробі встановити прив`язку вищезазначеного номеру мобільного телефону до електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_3, шляхом надсилання смс-повідомлення для відновлення паролю до вищевказаної поштової скриньки на даний мобільний номер надійшло смс-повідомлення з підтвердженням паролю до вищевказаної електронної поштової скриньки (т. 1 ар.с. 67-71).

Під час досудового розслідування було призначено ряд судових комп`ютерно-технічних експертиз проведення яких доручено Сумському НДЕКЦ МВС України з висновків яких вбачається , що на належному ОСОБА_1 мобільному телефоні марки «LG» модель G4 IMEI 1:НОМЕР_3, IMEI 2:НОМЕР_4 є інформація стосовно використання акаунтів електронних скриньок ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.( т. 1 ар.с.72-84).

Таким чином , колегія суддів вважає вірним висновок місцевого суду про встановлення та доведення факту здійснення саме відповідачем у справі системної розсилки електронних листів партнерам ТОВ «Ділові перспективи» , спрямованих на підрив ділової репутації і конкурентноспроможності ТОВ «КВК «Ділові перспективи» , оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно з`ясувавши обставини справи та дослідивши усі наявні докази у справі. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача відповідачем надано не було.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про використання місцевим судом матеріалів кримінального провадження як преюдиціальних доказів в розумінні ч.6 ст.82 ЦПК України, оскільки суд оцінював ці докази у сукупності з іншими доказами наявними в матеріалах справи. Помилковим є посилання апелянта і на оцінку доказів згідно положень КПК України , в той час як в цивільному процесі оцінка наданих учасниками справи доказів здійснюється згідно положень ЦПК України .

Статтями 68, 34 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Кожен має право на свободу думки і слова, межею якої є право іншої особи на повагу до її ділової репутації.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства . Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб передбачений ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.277 ЦК України фізична особа , особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

При ухваленні оскаржуваного рішення, місцевий суд обґрунтовано керувався пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», якою передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії слід мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Також, відповідно до пункту 18 постанови Пленуму ВС України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача .

Однак, на порушення зазначених положень законодавства, ОСОБА_1 вчинив дії, що завдали шкоди правам та охоронюваним законом інтересам Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингово-видавнича компанія «Ділові перспективи», поширивши про позивача недостовірну інформацію , що ганьбить ділову репутацію ТОВ «КВК «Ділові перспективи». В той же час будь-яких належних та достовірних доказів на підтвердження того, що поширена ним інформація про позивача у справі є достовірною відповідачем надано не було.

Підтвердженням шкоди, яка була завдана ОСОБА_1 діловій репутації ТОВ «Консалтингова видавнича компанія «Ділові перспективи» є відмови авторів друкуватися у журналах видавництва у подальшому і відкликання статей.

Також, як вбачається з пояснень представника позивача та матеріалів цивільної справи , у зв`язку з неправомірними діями відповідача у справі на сайті Науково-видавничої ради НАН України було викладено заяву, у якій вона закликала редакції журналів НАНУ звернутися до ТОВ «Ділові перспективи» з «офіційною вимогою про виключення видання з цього псевдо-ресурсу», але після проведення спільних зустрічей засновника ТОВ «Ділові перспективи» проф. ОСОБА_3 з головою цієї ради академіка НАНУ ОСОБА_9 та після доповіді засновника на конференції НАНУ про роботу з індексування журналів , через певний час було досягнуто порозуміння, а вказану заяву було видалено з сайту НАНУ.

Погоджується колегія суддів з висновками місцевого суду і щодо обрання способу спростування недостовірної інформації, оскільки у відповідності з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму ВС України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідно до статей 94, 277 ЦК України, фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватися незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Оскільки неможливо встановити кількість усіх адресатів, яким відповідачем були надіслані електронні листи з недостовірною інформацією про позивача , тому місцевий суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині способу спростування такої інформації , так як опублікування такого спростування в газеті «Урядовий кур`єр «, яка є щоденним виданням центральних органів виконавчої влади України , має періодичність видання п`ять разів на тиждень і її щотижневий наклад становить понад 500000 екземплярів охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену недостовірну інформацію.

Погоджується колегія суддів і з висновками місцевого суду щодо часткового задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди на користь позивача , оскільки відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

З роз`яснень викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" вбачається, що під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 , у зв`язку з приниженням ділової репутації позивача, місцевий суд обґрунтовано врахував розмір негативних наслідків які настали для позивача, внаслідок вчинення відповідачем дій спрямованих на підрив довіри у рецензентів і членів редакційних рад , які співпрацювали з журналами товариства і після отримання листів з негативною інформацією відмовились від такої співпраці . Також ряд деяких авторів, які отримали листи , прийняли рішення не надсилати більше свої статті у журнали ТОВ «Консалтингово-видавнича компанія «Ділові перспективи» . Крім того, виключення журналу з наукометричних баз впливає на прийняття рішення потенційними авторами статей щодо вибору журналу для публікації і як наслідок, знижується якість журналу і можливість залучення статей для публікації, що погіршує фінансовий стан видавця.

Таким чином, виходячи з принципу розумності, справедливості, зважаючи на характер та обставини заподіяння шкоди, спосіб поширення відповідачем неправдивої інформації, що принижує ділову репутацію позивача , суттєвості шкоди у господарській діяльності підприємства, негативних змін у діяльності підприємства та необхідного обсягу зусиль для їх поновлення, місцевий суд обґрунтовано визначив розмір моральної шкоди , що підлягає стягненню у сумі 300000 грн.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Грачова Анатолія Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 23 жовтня 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 27 січня 2020 року.

Суддя-доповідач - О.І. Собина

Судді: Т.А. Левченко

І.В. Орлов