Справа № 755/3976/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., розглянувши матеріали подання головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Кияниці Лілії, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про надання дозволу на примусову реалізацію в межах виконавчого провадження,-

у с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло подання головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Кияниці Лілії, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про надання дозволу на примусову реалізацію в межах виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників.

Частиною 3 ст. 58 ЦПК України визначено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно положень ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Частиною 7 статті 177 ЦПК України передбачено, якщо до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Оскільки норма ст. 440 ЦПК України не містить положень стосовно документів, що додаються до подання, суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Подання подане Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) та підписане головним державним виконавцем Кияницею Лілією.

Проте до подання не додано жодних документів, які б підтверджували право підпису подання головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Кияницею Лілією.

За нормою п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи викладене встановлено, що подання головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Кияниці Лілії про надання дозволу на примусову реалізацію в межах виконавчого провадження підлягає поверненню заявнику, відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Керуючись п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Подання головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Кияниці Лілії, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про надання дозволу на примусову реалізацію в межах виконавчого провадження повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення подання не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення подання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду..

Суддя