У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2020 Справа №607/15301/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Грицай К.М.,

за участю секретаря Стус К.І.,

головного державного виконавця Сухарського Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі подання головного державного виконавця Тернопільського міського Відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) Сухарського Р.С. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно божника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб,-

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Тернопільського міського Відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) Сухарський Р.С.звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою опису майна для подальшої реалізації на електронних торгах з метою погашення боргу, за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна від 02 листопада 2017 року - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подання обґрунтовує необхідністю звернення стягнення н майно боржника під час виконання Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться виконавчого провадження № 61033251 з примусового виконання виконавчого листа № 607/15301/18, який виданий 30.05.2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Волхонтент-Граніт» штраф за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна від 02 листопада 2017 року в розмірі 80'881 (вісімсот чотири тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. 70 коп.; стягнення з ОСОБА_1 в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Волхонтент-Граніт» 13835 (тринадцять тисяч вісімсот тридцять п`ять ) грн. 23 коп. судового збору.

У судовому засіданні представник Тернопільського міського Відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ)Сухарський Р.С. подання підтримав у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини:

На виконанні в Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться виконавче провадження № 61033251 з примусового виконання виконавчого листа № 607/15301/18, який виданий 30.05.2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Волхонтент-Граніт» штраф за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна від 02 листопада 2017 року в розмірі 804881 (вісімсот чотири тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. 70 коп.; стягнення з ОСОБА_1 в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Волхонтент-Граніт» 13835 (тринадцять тисяч вісімсот тридцять п`ять ) грн. 23 коп. судового збору.

22 січня 2020 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сухарським Р.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61033251 з примусового виконання виконавчого листа №607/15301/18.

Вказана постанова надіслана боржнику ОСОБА_1 14.08.2020 року.

28 січня 2020 року постановою головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сухарського Р.С. накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Державним виконавцем 16 червня 2020 року та 09 липня 2020 року здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено, що ОСОБА_2 знімає приміщення в оренду у ОСОБА_1 з 2017 року. В приміщення для подальшого опису майна відмовився впускати.

Згідно відповіді від МБТІ від 24.06.2020 р., станом на 29.12.2012 року, згідно обліку технічної інвентаризації ОСОБА_1 є власником приміщення площею 3716,5 кв.м. по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва посвідченого приватним нотаріусом Салій Г.Я. 04 вересня 2012 року за реєстровим № 2054.

На виклик державного виконавця від 28.05.2020 року та 01.07.2020 року, боржник ОСОБА_1 не з`явився.

Суд, розглянувши подання, вивчивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, вважає, що подання не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Частиною 1 статті 439 ЦПК України встановлено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

З аналізу вищенаведених норм Закону вбачається, що у поданні про примусове проникнення до житла особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, повинні бути зазначені достовірні дані про наявність такого майна у приміщенні, до якого потрібно здійснити примусове проникнення. Така позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі за №678/282/16-ц.

Аналіз положень Закону України "Про виконавче провадження" та процесуальних норм дає підстави для висновку про законодавче збалансування прав як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

При цьому, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Судове рішення про надання дозволу на проникнення до житла чи іншого володіння боржника має бути вмотивованим, тобто суду мають бути надані переконливі докази того, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до майна, проте це не дало результатів.

Підставою для такого проникнення, як логічно випливає з аналізу наведених положень законодавства, є порушення боржником у виконавчому провадженні, встановлених статтею 19 Закону "Про виконавче провадження" обов`язків, які свідчать про ухилення особи від виконання рішення суду.

До таких обов`язків, зокрема, відноситься обов`язок допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Таким чином, юридично важливою обставиною при розгляді подання виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення виконавчих дій, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до нежитлового приміщення боржника, суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримав повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини створення перешкод у проведенні виконавчих дій, тим самим, відзначається, що виконавець може звертатись до суду з поданням про примусове проникнення до володіння особи лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань під час примусового виконання рішення суду.

Судом встановлено, що матеріали подання не містять доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 свідомо та умисно перешкоджає державному виконавцю проведенню вказаних виконавчих дій, не даючи доступу до належного йому нежитлового приміщення.

Акти про виходи державного виконавця для проведення виконавчих дій, надані державним виконавцем, не свідчать про ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання рішень суду.

Інших доказів в підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 перешкоджає у здійсненні державним виконавцем виконавчих дій, та, зокрема, доказів стосовно того, що ним чиняться перешкоди у доступі державному виконавцю до нежитлового приміщення, державним виконавцем до подання не надано, та не надано доказів того, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішень без примусового проникнення до нежитлового приміщення, проте це не дало результатів.

Виходячи з вищевказаного та аналізуючи надані документи, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню, оскільки примусове проникнення до нежитлового приміщення не є першочерговим засобом, а навпаки є одним з крайніх заходів примусового виконання рішення суду, а матеріали подання не містять належних доказів, які б вказували на свідоме ухилення боржника від виконання рішення суду, що дійсно були вжиті першочергові заходи виконавчого провадження, та вжиття інших заходів виконання не забезпечить його ефективність, що в свою чергу обґрунтовувало б наявність підстав для такого втручання в особисті охоронювані законом права боржника.

Наведені обставини не дають можливості встановити доцільності та необхідності примусового проникнення у спірне приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому у задоволенні подання головного державного виконавця Тернопільського міського Відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) Сухарського Р.С.про примусове проникнення до нежитлового приміщення боржника ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 259, 260, 261, 269, 352-354, 439 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Тернопільського міського Відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) Сухарського Р.С. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно божника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 08 вересня 2020 року.

Головуючий суддяК. М. Грицай