справа № 489/6075/19 провадження №2/489/905/20
РІШЕННЯ

Іменем України

07 вересня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

за участю:

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

опікуна відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа Миколаївська міська рада Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської Міської Ради про визнання недійним дубліката свідоцтва про право на спадщину та скасування запису про право власності

встановив:

У листопаді 2019 року позивачі звернулися до суду з позовом в якому, після уточнення позовних вимог, просили:

- визнати недійним дубліката свідоцтва про право власності на спадщину, виданого Вітовською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 25.01.2017 за реєстровим номером 2-222;

- скасувати запис про реєстрацію права власності на нерухоме майно 4/9 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер в реєстрі: 38050493 від 10.11.2017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що зареєстроване за ОСОБА_4 .

Як на підставу позовних вимог вказали, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.08.1991, після смерті батька ОСОБА_2 , є власниками по 5/18 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 . 4/9 часки домоволодіння зареєстровано за відповідачем ОСОБА_4 , яка свого часу отримала її у спадщину по заповіту після смерті своєї матері, їх бабусі ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва по справі № 2-379 від 22.09.1994, ухваленого за їх позовом, заповіт ОСОБА_5 , посвідчений Другою Миколаївською нотаріальною конторою (реєстровий номер 1-1940, визнано недійсним. Рішення суду вважали остаточним та за реєстрацією права власності на 4/9 частки домоволодіння до БТІ не зверталися. Продовжили мешкати в отриманому у спадщину будинку, про який дбають та сплачують комунальні послуги.

У 2018 році ОСОБА_4 запропонувала їм придбати у неї 4/9 частки домоволодіння та надала документи для угоди. Після ознайомлення з документами, встановили факт приховування відповідачем інформації про оформлення нею спадкових прав на спірну частку в домоволодінні.

Так як Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради відмовили в скасуванні державної реєстрації спірної частки в домоволодіння, звернулися до суду за захистом свого права.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03.01.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 29.04.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Опікун відповідача, повноваження кого підтверджуються ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.09.2018 по справі № 489/9684/14-ц, позовні вимоги визнав повністю.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши присутніх учасників справи та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину по закону від 06.08.1991, виданого Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою, та дублікату цього Свідоцтва від 18.03.2019 (реєстровий номер 2-42), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом набули право власності по 5/18 часток кожний домоволодіння в АДРЕСА_1 , після свого батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.12.2019 4/9 частки домоволодіння в АДРЕСА_1 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна - 101, зареєстровано за ОСОБА_4 . Реєстрація проведена 06.11.2017 на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину 2-222, виданого 25.10.2017 Вітовською державною нотаріальною конторою Миколаївської області.

Матеріалами справи підтверджується, що 03.02.1992 Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою Горьковій З.Г. було видано свідоцтво про право на спадщину по заповіту на 4/9 частки спірного домоволодіння, після смерті її матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погодившись із заповітом, в 1994 році позивачі звернулися з відповідним позовом до Ленінського районного суду міста Миколаєва.

Рішенням цього суду від 22.09.1994 по справі № 2-379/1994 позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним заповіт ОСОБА_5 від 07.05.1991, посвідчений Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 1-1940. Рішення вступило в законну силу 02.10.1994.

Відповідно до частини першої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частиною другою статті 1223 ЦК України визначено, що в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За положеннями частини другої статті 545 ЦК УРСР, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, якщо заповіт буде визнаний недійним, то спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений спадщини, одержує право спадкувати на загальних підставах.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 216 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а згідно зі статті 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача.

Згідно вимог частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Таким чином, реєстрація відповідачем ОСОБА_4 06.11.2017 права власності на 4/9 частки спірного домоволодіння не можна вважати правомірною, оскільки заповіт її матері було визнано недійним рішенням суду від 02.10.1994, що є наслідком недійсності свідоцтва про право на спадщину по заповіту та відповідно, виданого 25.10.2017 Вітовською державною нотаріальною конторою Миколаївської області дублікату такого свідоцтва.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення шляхом визнання оспорюваного дублікату свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування запису про державну реєстрацію права власності на спірне майно.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсним дублікат Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Вітовською державною нотаріальною конторою 25.10.2017 за реєстровим номером 2-222.

Скасувати запис про реєстрацію права власності на 4/9 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна - 101, за ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивачі ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

третя особа Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, місцезнаходження: м.Миколаїв, вул.Адміральська,20

Повний текст судового рішення складено 11.09.2020.

Суддя І.В.Коваленко