Провадження № 2/686/3270/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О. В. при секретарі Колісник Л.В.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування шкоди, -

ВС Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної і майнової шкоди завданою бездіяльністю слідчого СВ ЗВП ХВП ГУНП в Хмельницькій області Мазур В.В., яка встановлена рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 28 квітня 2017 року в справі №686/7209/17 та просить стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу один мільярд гривень моральної шкоди, завданою бездіяльністю слідчого СВ ЗВП ГУНП в Хмельницькій області Мазура В.В. Стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу 60023 гривні 90 копійок майнової шкоди завданою бездіяльністю слідчого СВ ЗВП ХВП ГУНП в Хмельницькій області Мазур В.В. На обґрунтування свого позову вказав, що всупереч чинному законодавству держави Україна та в порушення статті 19 Конституції України і чинного КПК України слідчий СВ ЗВП ХВП ГУНП в Хмельницькій області

Мазур В.В. не вніс відомості в ЄРДР згідно поданої ним заяви, чим вчинив бездіяльність, яка встановлена рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 28 квітня 2017 року в справі №686/7209/17. Внаслідок цієї незаконної бездіяльності йому завдано майнової та моральної шкоди. Завдана йому моральна шкода полягає в моральних стражданнях та переживаннях які він переніс під час цієї очевидної бездіяльності слідчого Мазура В.В., як негативні переживання, почуття тривоги, душевного болю, страху і занепокоєння за своє психічне здоров`я та емоційної напруги, а відчуття образи та приниженої гідності змусило його витрачати свій дорогоцінний час з його безцінного життя задля поновлення своїх прав. Крім того він змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а необхідність поновлення його прав змусили його вживати додаткових заходів для їх захисту в суді, що він сприймає як зверхнє ставлення до нього як до людини, з чого він відчув себе приниженим і морально подавленим. Крім цього він вчергове змушений звертатися до суду, що вимагає від нього додаткових витрат його дорогоцінного часу з його безцінного життя. Внаслідок бездіяльності слідчого Мазура В.В. порушено його наступні права, а саме: право на правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність працівників органів державної влади, в тому числі і працівника СВ ЗВП ХВП ГУНП в Хмельницькій області Мазура В.В. ; конституційне право споживача на доброякісну послугу від органів державної влади держави Україна в частині правомірності та добросовісності; конституційне право на свободу пересування територією України, оскільки дана бездіяльність породила для нього певні права та обов`язки, так як у відповідності до частини першої статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; право на честь і гідність та інші немайнові права.

На підставі цього він вважає, що моральна шкода у розмірі грн буде адекватним відшкодуванням його моральних страждань, а підставами для її відшкодування є статті 23,269,270, 271, 273, 276, 280 та 1174 ЦК України. Суд не вправі стверджувати про необхідність повторного судового рішення, яким має бути встановлено бездіяльність слідчого органу державної влади як підстави для відшкодування шкоди, оскільки такого обов`язку не передбаченого чинним законодавством держави Україна і така вимога є незаконною. Відшкодування моральної шкоди, і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону, а саме статті 1174 ЦК України. Оскільки сам факт звернення людини зі скаргою на незаконні рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади чи їх службових або посадових осіб є фактом додаткових незручностей у житті громадянина, то суд це теж враховує. ЄСПЛ призначає суми компенсації моральної шкоди не менше ніж 500 євро. В своїй постанові від 10.04.2008 року №21071/05 (п.49) ЄСПЛ роз`яснення, що «рівень компенсації не повинен бути нерозумним у порівняні з сумами, які присуджується Європейським Судом в подібних справах». Упродовж трьох місяців держава - відповідач повинна сплатити заявнику визначену суму не менше ніж 500 (п`ятсот) євро та додатково суму будь-якого податку, що може нараховуватись, в якості відшкодування моральної шкоди, ця сума має бути конвертована в національну валюту держави - відповідача за курсом на день здійснення платежу.

Майнову шкоду він обґрунтовує тим, що для написання скарги про визнання бездіяльності слідчого СВ ЗВП ХВП ГУНП в Хмельницькій області Мазур В.В. та відновлення порушення його прав він витратив дві години його дорогоцінного часу з його безцінного життя і одну годину з його безцінного життя для проїзду та подачі її до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду та десять гривень на проїзд маршруткою №30. Для участі в слуханні скарги в слідчого судді ним витрачено одну годину його дорогоцінного часу з його безцінного життя. Тобто фактично витрачено його часу шість годин, які він оцінює у 60000 гривень 00 копійок, оскільки кожна годинна його дорогоцінного часу з його безцінного життя, витрачена по незаконних рішеннях працівників органів державної влади, оцінюється ним в розмірі десяти тисяч гривень 00 копійок та 20 гривень на проїзд в маршрутному таксі №30. Окрім цього, він витрачав власний папір та електроенергію і фарбу картриджа лазерного принтера на написання скарги, кожен надрукований листок ним оцінюється в 1 грн.30 коп., а всього 3 грн. 90 коп.

Майнова та моральна шкода являє собою витрати пов`язані з відновленням порушених прав та мають бути безумовно відшкодовані у відповідності до статей 22, 23 та 1174 ЦК України.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Направив до суду відзив в якому вказав, що вимоги є безпідставними і необґрунтованими, виходячи з наступних підстав: позивач у позовній заяві зазначаючи державу Україна як відповідача не вказує Міністерство юстиції України, яке уповноважено здійснювати представництво інтересів держави у судах України. А натомість вказує представників Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та Державної казначейської служби України, не визначаючи дані державні установи відповідачами у даній справі. Крім того, слідчий у своїй діяльності керується міжнародними договорами згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, Конституцією України, Кримінальним кодексом України, Кримінально процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до вищевказаних нормативно-правових актів слідчий - службова особа органу Національного поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, органу Державної кримінально-виконавчої служби України, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень. Визначення моральної шкоди міститься у ст.. 23 ЦК України та у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з якими під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як передбачено абз. 2 п.5 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясовувати чи підтверджується факт завдання потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов`язані з ними витрати та з чого при цьому виходить. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Таким чином, позивач має довести не лише протиправність поведінки відповідача, але й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Проте, позивачем до суду не надано жодних доказів на підтвердження заподіяння йому відповідачем моральної шкоди у вигляді моральних чи фізичних страждань, погіршення стану здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків та стосунків з оточуючими людьми, а також не зазначено з яких саме міркувань моральна шкода визначена у сумі один мільярд гривень. Також позивач жодним чином не доводить заподіяння йому майнової шкоди, яку він пов`язує із незрозумілими транспортними витратами та витрачанням чотирьох годин його життя.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає, з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної та майнової шкоди, обґрунтовуючи це тим, що слідчий СВ ЗВП ХВП ГУНП в Хмельницькій області Мазур В.В. всупереч чинному законодавству держави Україна не вніс відомості в ЄРДР, внаслідок цієї незаконної бездіяльності йому завдано майнової та моральної шкоди.

Згідно статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Законом визначено механізм контролю за законністю прийнятих процесуальних рішень відповідною посадовою особою органу досудового слідства при здійсненні кримінального провадження. Заінтересована особа має право в порядку, передбаченому КПК України, звернутися зі скаргою на процесуальні рішення, дії або бездіяльність уповноваженої особи органу досудового слідства (слідчого), вчинені нею під час кримінального провадження, зокрема, до суду.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) слідчих, вчинених при проведенні досудового слідства у конкретній справі, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

У випадку, якщо помилки посадової особи органу досудового слідства (в даному випадку слідчого) неможливо виправити в такий спосіб, такі порушення повинні вирішуватися поданням позову незадоволеної особи проти держави.

Відповідно до ст.ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправні діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому суд з`ясовує факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрати немайнового характеру.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 не довів достатніми та допустимими доказами факт заподіяння йому шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між не внесенням відомостей за його заявою в ЄРДР слідчим СВ ЗВП ХВП ГУНП в Хмельницькій області Мазур В.В. та настанням матеріальної і моральної шкоди.

Витрати власного часу та зусилля позивача на складання скарги, її подачу та участь у розгляді справи є реалізацією права особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування і не є моральною шкодою в розумінні ст. 1174 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.15, 23, 22, 176, 1166,1167, 1174 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 15, 81, 258, 354 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30 денний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги .

Позивач: ОСОБА_1 , проживає в АДРЕСА_1

Відповідач: Головне управління національної поліції в Хмельницькій області, знаходиться в м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7, ;

Повний текст рішення складено 21.09.2020 року.

Суддя: