ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/1419/19 Номер провадження 22-ц/814/2012/20Головуючий у 1-й інстанції Лизенко А. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А. І.

Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.

при секретарі: Ачкасовій О. Н.

учасники справи:

представник позивача адвокат Дяченко В.О.

представник відповідача адвокат Глушко З.В.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 13 липня 2020 року, ухвалене суддею Лизенко І. В., повний текст рішення складено - 28 липня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Козельщинська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 210, 217-218), просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивача - ОСОБА_3 . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач прийняла спадщину, але отримала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва на право на спадщину, оскільки позивач не має правовстановлюючого документа на квартиру, оскільки він знаходиться у відповідача. Представник позивача звернувся з листом до відповідача із пропозицією надати правовстановлюючий документ адвокату, але відповідач відмовилася отримувати лист. Зазначені дії відповідача перешкоджають позивачу у реалізації її права власності та завдають моральної шкоди.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 13 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Козельщинська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, стягнення моральної шкоди - відмовлено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 12 500 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до ст. 392 ЦПК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з листа Козельщинської державної нотаріальної контори від 27.06.2020 року, відповідач ОСОБА_2 під час розгляду даної справи надала нотаріусу оригінал договору купівлі-продажу спірної квартири, оригінал технічного паспорта та подала заяву відповідного змісту. Документи були оглянуті нотаріусом, були виготовлені та належним чином завірені копії договору купівлі-продажу квартири та технічного паспорту на неї, завірені копії та заява ОСОБА_2 долучені до матеріалів спадкової справи № 248/2018 на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.201-204). Відповідач не оспорює право на спадщину, будь-які перешкоди в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса відсутні, таким чином, відсутній спір, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції повинен був врахувати, що рішенням суду від 01.06.2017 р., яке набрало чинності 24.06.2017 р., шлюб між подружжям ОСОБА_4 був розірваний, що відповідач була обізнана про смерть спадкодавця, тобто свого колишнього чоловіка, і що вона знала, що позивач є єдиним спадкоємцем, що судом першої інстанції неналежним чином дана оцінка діям позивача, що позивач хотіла усунути перешкоди у здійсненні порушеного право на реєстрацію права власності спірного спадкового майна, тому відповідно до ст. 16 ЦПК України направила лист про усунення перешкод в отриманні права власності, а особа, яка порушила права і законні інтереси, зобов`язана поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензій чи позову, відповідач навмисно не звернулася до Укрпошти та не отримала лист-претензію від позивача, аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №904/9904/17 від 25.06.2018 р. щодо факту вручення кореспонденції, позивач належним чином повідомила відповідача про порушення нею права, а відповідач умисно в розумні строки до подачі позову не усунула дане порушення, що дії відповідача направлені на те, щоб позивач для усунення порушення свого права змушена була звернутися до суду, сплативши судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, суд не дав належної оцінки діям відповідача, яка у розумний термін не надала відповідних, належних документів нотаріусу для здійснення ним нотаріальних дій чи здійснення державної реєстрації, позивач не згодна зі стягненням з неї витрат, понесених відповідачем на правову допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивача - ОСОБА_3 (а.с. 8-9).

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, а саме 1/2 частина квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить померлому ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2002 року (а.с. 10).

Позивач прийняла спадщину шляхом подачі заяви до Козельщинської державної нотаріальної контори (а.с. 11).

26.09.2019 року позивач подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 12), але отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с. 6-7).

Адвокатом Дяченком В.О. було направлено відповідачу лист-пропозицію про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном з вимогою надати йому оригінал договору купівлі-продажу від 11.11.2002 року (а.с. 53-54).

Відповідач лист-пропозицію не отримала, лист повернувся до позивача з відміткою поштової установи «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 56).

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивачем не доведено про обізнаність відповідача про існування перешкодами у позивача в оформленні права на спадщину. Також суд виходив з того, що у будь-якому випадку, закон не зобов`язує відповідача надавати іншим особам та їх представниками правовстановлюючі документи, які також посвідчуюють і її право власності на майно.

Згідно ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця.

Позивачем не надано доказів того, що нотаріус звертався до відповідача із вимогою надати йому договір купівлі-продажу квартири.

Згідно ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Оскільки є недоведеним позивачем факт будь-яких протиправних дій з боку відповідача, то вимоги щодо відшкодування моральної шкоди не можуть бути задоволенні.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обгрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Предметом даного спору є визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири у порядку спадкування, стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.06.2020 року відповідач надала у Козельщинську державну нотаріальну контору відповідну заяву, оригінал договору купівлі-продажу спірної квартири та оригінал технічного паспорта на неї (а.с. 201-204).

Із поданої нотаріусу заяви ОСОБА_2 вбачається, що раніше ОСОБА_1 не зверталася до неї з проханням надати їй оригінал договору купівлі-продажу квартири для пред`явлення нотаріусу та оформлення спадкових прав, а про те, що відсутність у позивача цього документу унеможливлює отримання нею свідоцтва про право на спадщину, вона не знала і дізналася лише у судовому засіданні, не заперечує проти оформлення позивачем спадкових прав на частину спірної квартири.

Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно п.п. 23.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про

визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК (435-15 ) є правом, а не обов`язком спадкоємця.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що на час ухвалення рішення у справі будь-які перешкоди в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса відсутні, оскільки відповідач надала нотаріусу правовстановлюючі документи для оформлення відповідачу свідоцтва про право на спадкування, право спадкоємця в отриманні свідоцтва про право на спадкування згідно вимог закону не обмежено строком. Крім цього, по справі вбачається, що у відповідача існує реальна можливість отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадкування, згідно діючого законодавства суди не повинні перебирати на себе обов`язки нотаріуса за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції повинен був врахувати, що рішенням суду від 01.06.2017 р., яке набрало чинності 24.06.2017 р., шлюб між подружжям ОСОБА_4 був розірваний, що відповідач була обізнана про смерть спадкодавця, тобто свого колишнього чоловіка, і що вона знала, що позивач є єдиним спадкоємцем, що судом першої інстанції неналежним чином дана оцінка діям позивача, що позивач хотіла усунути перешкоди у здійсненні порушеного право на реєстрацію права власності спірного спадкового майна, тому відповідно до ст. 16 ЦПК України направила лист про усунення перешкод в отриманні права власності, а особа, яка порушила права і законні інтереси, зобов`язана поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензій чи позову, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції дана правильна правова оцінка спірним правовідносинам та відповідно до них застосовані норми матеріального права, суд законно прийшов до висновку про відсутність спору та про відмову у позові, оскільки відповідачем не втрачена можливість отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, судом не встановлено чинення відповідачем будь-яких перешкод позивачу в отриманні свідоцтва про спадщину, законодавцем не обмежено строк видачі такого свідоцтва.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач навмисно не звернулася до Укрпошти та не отримала лист-претензію від позивача, також не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені доказами, є припущенням та не впливають на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної інстанції щодо аналогічності висновків, що містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №904/9904/17 від 25.06.2018 р. щодо факту вручення кореспонденції, також не заслуговують на увагу, оскільки у вказаній постанові містяться висновки Верховного Суду з приводу факту не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, тобто спірні обставини не є аналогічними з даною справою, оскільки лист-претензія направлялася представником відповідача на свій розсуд, а не як процесуальний документ у відповідності до вимог ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач належним чином повідомила відповідача про порушення нею права, а відповідач умисно в розумні строки до подачі позову не усунула дане порушення, що дії відповідача направлені на те, щоб позивач для усунення порушення свого права змушена була звернутися до суду, сплативши судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки грунтуються на припущеннях, не впливають на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, позивач не довела того факту, що відповідач була обізнана з неможливість отримання позивачем свідоцтва про спадщину, відсутні докази того, що відповідач чинила позивачу у цьому перешкоди. Щодо розумних строків, то законодавець не пов`язує спадкоємця строком в отриманні свідоцтва про право на спадщину.

З аналогічних підстав не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд не дав належної оцінки діям відповідача, яка у розумний термін не надала відповідних, належних документів нотаріусу для здійснення ним нотаріальних дій чи здійснення державної реєстрації, позивач не довела суду, що відповідач була обізнана щодо її наміру прийняти спадщину.

Також не заслуговують доводи апеляційної скарги щодо стягнення з позивача витрат , понесених відповідачем на правову допомогу, т.я. судом не було враховано, що позивач є особою похилого віку, має інвалідність 3-ї групи та втратила єдиного сина, оскільки зазначене не звільняє сторону від стягнення понесених судових витрат, клопотання про зменшення їх розміру позивачем не заявлялося, як це передбачено ч. 5 ст. 138 ЦПК України.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 13 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2020 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов