ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/3596/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: щодо визнання права власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід складу колегії суддів: головуючому - судді Яцині В.Б., суддям Бурлака І.В., Хорошевському О.М. від розгляду цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2010 року, ухвалене у складі судді Сиротникова Р.Є., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції 22 травня 2020 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01 червня 2020 року ОСОБА_2 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 .

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15 червня 2020 року закінчено підготовку апеляційного розгляду справи та справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

27 липня 2020 року на адресу Харківського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід складу колегії суду.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказала, що судом допущено порушення принципу правової визначеності, оскільки суд поновив строк на апеляційне оскарження за спливом десяти років та відсутності непереборних обставин для пропуску апелянтом процесуальних строків. Зазначає, що остаточне рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.

Зауважує, що порушення судом міжнародних принципів, як за суб`єктивним так і об`єктивним критерієм, є підтвердження порушення вимоги безсторонності суду, отже вважає, що колегією суду в межах апеляційного розгляду даної справи допущено засад об`єктивності, що є процесуальною підставою для відводу.

Перевіривши доводи заяви про відвід колегія суддів не вбачає законних підстав для її задоволення.

Підстави для відводу судді передбачені ст. 36 ЦПК України, а саме: суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У п.п.104-106 рішення Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

При вирішенні справи «Білухапроти України»(заява№ 33949/02,.) Європейський суд з прав людини у пункті 52 свого рішення від 9 листопада 2006 р щодо об`єктивного критерію зазначив, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи, зокрема, в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві.

Відповідно до статті 3 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22.02.2013, суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Підставою для відводу у даному випадку ОСОБА_1 зазначено незгоду з процесуальними рішеннями судді щодо поновлення строку ОСОБА_2 на апеляційне оскарження рішення. При цьому у вказаному процесуальному рішенні немає ознак особистої упередженості чи необ`єктивності суддів, воно є чинним.

Згідно наведеної норми ч. 4 ст. 36 ЦПК України зазначені у заяві про відвід доводи не можуть бути підставою для її задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст. ст. 36-40, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Яцині В.Б., Бурлака І.В., Хорошевському О.М. - визнати необґрунтованою.

Питання про відвід колегії суддів Яцині В.Б., Бурлака І.В., Хорошевському О.М. передати на розгляд іншому складу суду, визначеному у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В.Бурлака.

О.М. Хорошевський.