Справа № 183/7805/19
№ 2/183/1755/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

за участю секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на 1/6 частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника, -

в с т а н о в и в:

10 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд припинити право власності відповідача на 1/6 частку у спільному автомобілі Hyundai Tucson 2.0 CLS 4WD, кузов № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , шасі НОМЕР_3 - НОМЕР_4 сіро-зеленого кольору, 2007 року випуску, зареєстрованого 01.08.2007 року в РЕВ-6 МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, державний номер: НОМЕР_5 , виданого на підставі реєстраційного посвідчення № НОМЕР_6 , вартістю 30299,04 грн., за вимогою іншого співвласника, шляхом виплати відповідачу грошової компенсації у розмірі 30 299 грн. з депозитного рахунку суду за мінусом судових витрат позивача розмірі 3 218,40, всього виплатити відповідачу 27 080,64 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , з яким позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 1979 року. Від цього шлюбу у них є вже повнолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Все своє життя подружжя займалося бізнесом, вели спільне господарство, у них був спільний сімейний бюджет, і за спільні кошти вони купували побутові речі, автомобілі та інше майно. Так, 31 липня 2007 року в автоцентрі ЧП «Аеліта» подружжя придбало автомобіль Hyundai Tucson 2.0 CLS 4WD, кузов № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , шасі НОМЕР_3 - НОМЕР_4 сіро-зеленого кольору, 2007 року випуску і 01.08.2007 року зареєстрували його в РЕВ-6 МВ ДАЇ УМВС і Дніпропетровській області на ім`я чоловіка ОСОБА_3 і отримали державний номер НОМЕР_5 та реєстраційне посвідчення № НОМЕР_6 .

Відразу після смерті чоловіка, позивач у строк передбачений ст.1270 ЦК України подала заяву про прийняття спадщини, в свою чергу, її донька відмовилася від спадщини на користь позивача, тим самим остання прийняла спадщину після смерті чоловіка. Однак, звернувшись в друге до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач дізналася, що у її чоловіка є син, народжений поза їх шлюбом, ОСОБА_2 , який теж прийняв спадщину після смерті батька і чоловіка позивача.

10 червня 2019 року в нотаріальній конторі позивач отримала свідоцтво про право власності в порядку спадкування на Ѕ частину вищевказаного автомобіля, як придбаного з чоловіком під час спільного шлюбу, а також свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частини від Ѕ частки автомобіля, яка належала померлому, і в цьому ж свідоцтві зазначено, що 1/3 частина автомобіля від Ѕ частки, яка належала чоловіку, належить відповідачу. Таким чином, позивачу належить 5/6 часток, а відповідачу 1/6 частина автомобіля Hyundai Tucson 2.0 CLS 4WD, тому зареєструвати автомобіль не можливо ні на позивача, ні на відповідача.

Отже, враховуючи те, що позивач не може домовитися з відповідачем про спільне користування автомобілем або про викуп його незначної 1/6 частки в автомобілі, а тому вона, посилаючись на вимоги ст.365 ЦК України, звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 11 січня 2020 року відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.42).

До початку судового розгляду справи, сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, одночасно позивач свій позов підтримала (а.с.57), а відповідач позов визнав, однак останній заперечував проти стягнення з нього судових витрат та витрат на правову допомогу (а.с.56).

Зважаючи на подані сторонами заяви, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності (а.с.14), свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.15), посвідчених 10.06.2019 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованих в реєстрі за №704, №706 ОСОБА_1 належить 5/6 часток автомобіля марки Hyundai Tucson, 2007 року випуску, двигун № НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 - НОМЕР_4 НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Відповідачу по справі ОСОБА_2 належить 1/6 частка вказаного автомобіля на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 13.02.2018 року.

У відповідності до висновків експерта-товарознавця за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження № про оцінку транспортного засобу від 23.11.2019 року (а.с.27-30) ринкова вартість автомобіля Hyundai Tucson 2.0і 5МТ(JМ), державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер ( НОМЕР_7 , посвідчення про реєстрацію НОМЕР_6 , рік випуску 2007 на дату оцінки складає 181867,95 грн.

Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу припинення права на частку у спільному майні, врегульовані наступними нормами закону.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях..

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 321 ЦК України).

Згідно статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити дотримання їх точності. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

За змістом статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, сформульованої у постанові від 02 липня 2014 року в справі №6-68цс14 визначальною обставиною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників є те, чи буде істотною шкода завдана внаслідок такого припинення.

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суди повинні враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження №12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18) вказано, що: «висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном».

Подані позивачем письмові докази свідчать про наявність двох обставин для припинення права на 1/6 частку відповідача ОСОБА_4 , визначені ст. 365 ЦК України, а саме частка є незначною і не може бути виділена в натурі, автомобіль є неподільним.

Так само суду не доведено наявність усталених сімейних зв`язків та ознак сім`ї, в розумінні ст. 3 СК України, які б свідчили про наявність спільних прав та обов`язків між позивачем та відповідачем, про пов`язаність спільним побутом, а тому суд приходить до переконання про неможливість спільного користування та володіння автомобілем, який перебуває у спільній власності різних сімей.

Так, в матеріалах справи міститься квитанція (а.с.53), якою підтверджується внесення позивачем вартості 1/6 частки спірного автомобіля на депозитний рахунок суду у розмірі 30299,04 грн.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Аналіз вищезазначених норм закону, враховуючи заяву відповідача про визнання позову, та внесення позивачем на депозитний рахунок суду грошової компенсації за належну відповідачеві частку у спільному майні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Встановлені судом обставини, дають суду підстави для припинення права власності ОСОБА_2 на 1/6 частку спірного автомобіля та визнання права власності на цю частку за позивачем ОСОБА_1 .

У відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем укладено угоду з адвокатом Каракай В.М. (а.с. 35), останньому за надання консультації та складання позову позивачем сплачено 300 грн. та 1500 грн. відповідно (а.с. 37).

Враховуючи визнання позову відповідачем у першому судовому засіданні, а також враховуючи складність справи, яку законом віднесено до категорії нескладних, а також зважаючи на те, що позивач набуває право власності на частку рухомого майна, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

При цьому, а зважаючи на визнання відповідачем позову до початку судового розгляду, у відповідності до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту, відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_4 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4,12,76,81,82,89,141,263,265ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , - задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/6 частку автомобіля Hyundai Tucson 2.0 CLS 4WD, кузов № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 НОМЕР_4 , сіро-зеленого кольору, 2007 року випуску, зареєстрованого 01.08.2007 року в РЕВ-6 МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, державний номер: НОМЕР_5 , виданого на підставі реєстраційного посвідчення № НОМЕР_6 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку автомобіля Hyundai Tucson 2.0 CLS 4WD, кузов № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 НОМЕР_4 , сіро-зеленого кольору, 2007 року випуску, зареєстрованого 01.08.2007 року в РЕВ-6 МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, державний номер: НОМЕР_5 , виданого на підставі реєстраційного посвідчення № НОМЕР_6 .

Присудити на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/6 частку автомобіля Hyundai Tucson 2.0 CLS 4WD, кузов № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 НОМЕР_4 , сіро-зеленого кольору, 2007 року випуску, зареєстрованого 01.08.2007 року в РЕВ-6 МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, державний номер: НОМЕР_5 , виданого на підставі реєстраційного посвідчення № НОМЕР_6 , у розмірі 30 299,04 грн. (тридцять тисяч двісті дев`яносто дев`ять тисяч грн. 04 коп.), що знаходиться на депозитному рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області по квитанції № 0.0..1 від 19.02.2020 року.

Повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , з державного бюджету 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп., що становить 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 гривень (одна тисяча гривень).

Реквізити сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через канцелярію Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Сорока О.В.