КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ключник Анастасії Вадимівни, яка діє від імені та в інтересах Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року про відмову у задоволені заяви Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги. Просило видати судовий наказ, яким стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь комунального підприємства заборгованість за жилого-комунальні послуги у сумі 4000 грн., збитки від інфляції у сумі 366,52 грн., три проценти річних у сумі 216,56 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 210,20 грн., витрати на правову допомогу у сумі 1500,00 грн., а всього 6293,28 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року відмовлено у задоволені заяви Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про видачу судового наказу.

В апеляційній скарзі представник Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» просить скасувати вказану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права. Відмовляючи у видачі судового наказу, суд безпідставно послався на те, що заявник просив зобов`язати орган, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, нараховувати три проценти річних за формулою до моменту погашення боргу боржником, що не відповідає ст. 161 ЦПК України. В заяві про видачу судового наказу Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» чітко зазначило суму стягнення трьох процентів річних. Як на підставу для відмови у видачі судового наказу суд послався на те, що стягнення витрат на правничу допомогу не передбачено ст.161 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу входять до структури судових витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції відмовив у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги на підставі п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, оскільки Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні заяви Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про видачу судового наказу.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо:

1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку;

2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника;

3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості;

4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів;

7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відмовляючи у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», суд першої інстанції виходив з того, що з заяви вбачається, що заявник просить зобов`язати орган, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, нараховувати три проценти річних за формулою та до моменту погашення боргу боржником, що в свою чергу не відповідає ст. 161 ЦПК України.

Проте, в заяві Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» чітко визначило суми коштів, які воно просило стягнути. Відповідно до прохальної частини заяви Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» просило стягнути з боржників три проценти річних в сумі 216,56 грн.

Суд першої інстанції також зазначив, що заявник просить стягнути витрати на правову допомогу, що не передбачено ст. 161 ЦПК України.

Разом з тим, витрати на правничу допомогу є судовими витратами . Відповідно п.6 ч.1 до ст. 168 ЦПК України у судовому наказі суд, крім грошових коштів, які підлягають стягненню, зазначає суму судових витрат, що сплачені заявником і підлягають стягненню на його користь з боржника.

Враховуючи викладене, у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у задоволенні заяви про видачу чудового наказу, визначені п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Ключник Анастасії Вадимівни, яка діє від імені та в інтересах Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року скасувати, а справу за заявою Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.