Справа № 135/222/19
Провадження № 2/135/74/20
РІШЕННЯ

іменем України

14.09.2020 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючої судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Басараб О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ладижині Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням сторін) цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Шепіль Оксана Василівна, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" про захист прав споживача, визнання недійсним договору позики,

учасники справи - не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. Позиція позивача.

21 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним вище позовом, у якому просить визнати недійсним договір позики №497092 від 05.07.2018.

Свої вимоги мотивує тим, що на офіційному сайті ТОВ "Веллфін" ним було заповнено ряд відомостей про себе для отримання позики, та отримано електронний договір позики № 497092 від 05.07.2018 відповідності до п. 1.1 договору позикодавець надає позичальнику позику в сумі 3 000 грн, на у мовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою відповідно до умов договору до 04.08.2018.

На думку позивача, при укладанні вказаного вище договору порушенні його права як споживача послуг, оскільки йому не була надана інформація, яка стосується суті наданих відповідачем фінансових послуг, передбачена ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", відсутнє будь-яке письмові твердження про його ознайомлення з усіма умовами договору позики. Також в порушення вимог ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" працівники відповідача при видачі коштів не ознайомили позичальника з умовами надання позики та всіма ризиками. Не існує будь-якого окремого документу, де викладена інформація, передбачена вказаними законами, на якому б стояв підпис про ознайомлення з такою інформацією.

Також відповідачем був порушений п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", яке полягає в тому, що позивач вважає несправедливими умови договору позики, зокрема згідно з п. 1.5.1 позичальник сплачує комісію у розмірі 1,9% в день від початкового розміру позики, яка фактично складає 693,5% річних. Тому відповідно до п.1.3, 1.5.1 договору за користування 3 000 грн в проміжок 30 днів він сплачує відповідачу суму в розмірі 1 710 грн. Поряд з цим, згідно з п.1.5.2 договору при порушенні Позичальником своїх зобов`язань цим договором, Позичальник зобов`язаний сплатити 1,9 % від суми позики за кожен день прострочення, тобто сума компенсації становить майже 100%, що відповідно до ч. 5 п. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" є несправедливою умовою, та є всі підстави для визнання договору недійсним.

Крім того, договір позики №497092 від 05.07.2018 в розділі "Реквізити та підписи сторін" містить лише зазначення інформації про позикодавця та прізвище, ім`я, по батькові відповідача, а також надрукований запис «електронний підпис», проте не підтверджує факт підписання договору позики відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису, який би відповідав вимогам Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Також, на думку позивача, наявні порушення норм, встановлених абз. 5, 11 п. 2 ст. 8 Закону України "Про захист персональних даних", адже відповідач не повідомляв позивачу про умови та строки обробки його персональних даних, проте з аналізу умов договору вбачається, що надана позивачем згода на обробку персональних даних позивача є безстроковою та безвідкличною.

Відповідно до п.1.3 договору визначено обов`язковість наявності графіку розрахунків, крім того, згідно з правилами надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» визначено, що графік є невід`ємною частиною договору, проте такого графіку між сторонами не укладалося та ОСОБА_1 жодним чином не відомо про існування останнього.

Позивач зазначає, що оспорюваний договір укладено ним під впливом тяжких для нього обставин та на вкрай невигідних умовах. В кінці 2017 року позивач отримав важку травму (придушення бетонною плитою) на роботі, внаслідок отриманих травм йому було поставлено діагноз - відкритий перелом всіх стінок лобних пазух, назальну лікворею, перелом градчастного лабіринту, викривлення переділки носа, епідуральну гематому та інші травми. Після отриманих позивачем травм було проведено оперативне та медикаментозне лікування, та надано рекомендації по нагляду невропатологом за місцем проживання, продовження приймання лікарських препаратів та лікування за місцем проживання. Внаслідок отриманих травм позивачу було встановлено 3 групу інвалідності та протипоказано помірне фізичне навантаження, встановлено 45% втрати працездатності.

На лікування отриманих травм позивачем витрачено всі наявні у нього заощадження та у нього були відсутні будь-які кошти для продовження лікування, а тому він вимушений був отримати кошти, оформивши позику із відповідачем, хоча розумів про вкрай невигідність умов договору позики, оскільки відсоткова ставка по позиці була встановлена в розмірі 3% в день (п. 5.3 договору). Станом на час звернення позивача в суд з даним позовом заборгованість становить 23 163 грн. Дана сума перевищує суму основного боргу приблизно у 7,5 разів та щоденно зростає.

За таких підстав, позивач просить визнати недійсним договір позики № 497092 від 05.07.2018.

2. Позиція відповідача.

03.02.2019 від представника відповідача ТОВ «Веллфін» Васильєвої Т.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вони позовні вимоги не визнають, просять відмовити в задоволенні позову.

На обґрунтування своєї позиції зазначає, що позивач у своїй позовній заяві не заперечує та не спростовує самого факту отримання позики від ТОВ «Веллфін» у розмірі 3 000 грн строком позики 30 календарних днів, а посилається на порушення порядку та оформлення договору позики. Зазначає, що ТОВ «Веллфін» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності (розпорядженням Нацкомфінпослуг №2606 від 27.10.2015 зареєстроване в реєстрі фінансових установ за №16103225).

05.07.2018 між позивачем та відповідачем укладено договір позики №497092 в електронній формі (надалі - Договір позики).

Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Твердження позивача про порушення його прав як споживача згідно ч. 2 ст.11 та п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ч. 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», п.2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» не відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на те, що позивачем додано до позовної заяви договір позики, згідно з яким 05.07.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін» та ОСОБА_1 було укладено договір №497092, відповідач надав позивачу грошові кошти в розмірі 3 000 грн. Ініціатива укладення договору позики в цілому надходила від позивача, адже на момент виникнення спірних правовідносин порядок отримання та надання позики регламентувався «Правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін» №8 від 22.11.2016, які розміщуються на офіційному веб-сайті відповідача https://creditup.com. ua(надалі - Правила). Згідно з п. 4.1., п. 4.2. правил заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на Сайті Товариства шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення.

Позивач просить визнати недійсним договір позики, укладений сторонами 05.07.2018, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12.05.1991.

Згідно з преамбулою вказаного Закону, він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до п.22 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з п.1.6. договору позики, позика була надана на споживчі цілі. Згідно з п. 8 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 р. (далі - Постанова №9) відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ЦК, саме на момент правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205-210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Проте відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір було укладено у письмовій формі. Згідно з п.1.1. Договору, підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що він отримав від Позикодавця суму позики у повному обсязі з дати підписання цього Договору, а тому Договір є укладений.

Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою- третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Також, згідно з п.7.2. договору позики, уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщено на Сайті Позикодавця.

А тому, твердження позивача про те, що відповідач не надав позивачу повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови договору перед укладенням та під час укладення договору. Відповідач розцінює як таке, що має завести суд в оману та не ґрунтується на жодних документальних доказах. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається.

Крім того, позивач у своїй позовній заяві не надав жодних доказів введення в оману, адже він підписав договір позики, який за своїм змістом містить всю інформацію для свідомого вибору.

Відповідач також вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що п. 1.5.1. договору позики є несправедливим в розумінні п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та припущення позивача, що реальна відсоткова ставка: 693,5% річних. Відповідачу невідомо, на підставі яких розрахунків позивач зазначив таке припущення, яке не ґрунтується на жодних фактичних даних. ТОВ «Веллфін» надає позичальникам не кредити, а короткострокові позики терміном до 30 календарних днів (включно). Таким чином, припущення позивача про нібито несправедливу умову договору не тільки не відповідає дійсності, бо не ґрунтуєтьсяна доказах, але й не відповідає нормам матеріального права.Також, на думку позивача, наявні порушення норм, встановлених абз. 5, 11, п.2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», адже відповідач не повідомляв позивачу про умови та строки обробки його персональних даних, оскільки з аналізу умов договору вбачається, що надана позивачем згода на обробку персональних даних є безстроковою та безвідкличною. Посилання позивача на те, що оскільки відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» суб`єкт персональних даних може відкликати згоду на обробку персональних даних, і тому положення п. 7.5 договору позики суперечить вимогам зазначеного Закону, вважає помилковими, оскільки право сторони на відкликання згоди на обробку персональних даних не є підставою для визнання договору частково недійсним.Жодних доказів того, що він звертався із заявою до відповідача про відкликання згоди на обробку персональних даних, позивач до позовної заяви не надав. Інших належних доказів порушення прав позивача до позовної заяви також не додається.

Стосовно твердження позивача, що договір позики №497092 від 05.07.2018 р. з ТОВ «Веллфін» не є укладеним, оскільки не підтверджує факт підписання договору позики відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою ЕЦП представник відповідача зазначає, щона момент виникнення спірних правовідносин порядок отримання та надання позики регламентувалось Правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін», затверджених рішенням загальних зборів ТОВ «Веллфін» (протокол №8 від 22.11.2016 року), які розміщуються на офіційному веб-сайті Позивача https://creditup.com.ua(надалі - Правила). Згідно з п. 4.1, 4.2 Правил заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на Сайті Товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення Заявки на Сайті Товариства шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення.

Згідно з п. 6.3 Правил у разі прийняття позитивного рішення Товариство інформує Заявника шляхом відправлення CMC-повідомлення на телефонний номер зазначений в Заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в Особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену в Заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню Заявник отримує електронну копію договору позики. У разі отримання Договору позики засобами електронного зв`язку, Заявник укладає Договір позики з товариством в Особистому кабінеті.

Представник відповідача звертає увагу, що виходячи з приписів Закону України «Про електронну комерцію», Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін», укладення електронного договору позики з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором не потребує наявності сертифікації ключа ЕЦП підписувача, відомостей про особистий ключ підписувача та інших ознак, властивих звичайному електронному цифровому підпису без одноразового ідентифікатора.

05.07.2018 у встановленому п.п. 4.1, 4.2 Правил порядку, ОСОБА_1 оформив заявку на отримання позики, шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Заявка для отримання позики містить всі ідентифікуючі дані щодо позичальника, а також фото останнього. На підставі заповненої позивачем заявки між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_1 було укладено договір позики в електронній формі. Таким чином, реєстрація позивача на сайті відповідача, подання позивачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений Правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що позивач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а договір позики було укладено та підписано в електронній формі, що в силу приписів ст.ст.6, 627 ЦК України, ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі.

Разом з тим, представник відповідача ТОВ «Веллфін» звертає увагу суду, що доводи позивача дзеркально повторюють доводи в позовних заявах до інших фінансових компаніях, які вже розглянуті судами України та винесені рішення суду, що набрали законної сили.

На підставі вищевикладеного, вважають, що позовна заява ґрунтується на твердженнях і припущеннях, а не документальних доказах, та не ґрунтується на конкретних нормах матеріального права. Враховуючи викладене вище просить відмовити в задоволенні даного позову.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву,у якій просив розглянути справу без його участі в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ТОВ «Веллфін» в судове засідання також не з`явився, направив суду заяву, в якій просив, розглядати справу у його відсутність, відмовити у задоволенні позову, посилаючись на позицію висловлену у відзиві на позовну заяву.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Ухвалою суду було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України судом вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 05.07.018 між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_1 був укладений електронний договір позики № 497092 (а.с.8-17).

Згідно з п. 1.1 договору позики позикодавець надає позичальнику на умовах, що передбачені Договором, грошові кошти в сумі 3 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5 цього Договору.

Строк позики за цим Договором складає 30 (тридцять) днів, позика має бути повернута згідно з Графіком розрахунків (додаток до Договору) до 04.08.2018.

Графіком платежів до договору позики сторони погодили у грошовому виразі всі суми, що є заборгованістю позивача за договором позики у разі повернення ним позики у встановлені договором строки (04.08.2018.), а саме:

- сума по договору - 3 000 грн;

Дата погашення - 04.08.2018;

Сума до сплати процентів - 1 710 грн 00 коп.;

Разом до сплати - 4 710 грн 00 коп.

З матеріалів, наданих відповідачем, вбачається, що укладенню електронного договору позики передували поетапні дії позивача з реєстрації як користувача на сайті відповідача шляхом створення унікального аккаунту користувача (особистого кабінету) та заповнення анкети позичальника з його особистими персональними даними, паспортними даними, реєстраційним номером облікової картки платника податків, номерами контактних засобів зв`язку (телефонів), місяця фактичного проживання і місця реєстрації того, а також даних банківської картки - НОМЕР_1 , обставина чого визнається позивачем (67-70).

V.Оцінка суду

За положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних справ - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Судом встановлено, що 05.07.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «Веллфін» укладено Договір позики №497092, за яким фінансова установа надала останній грошові кошти в сумі 3 000 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а позивач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею (а.с. 8-17).

Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Кредитна установа - фінансова установа, яка відповідно до закону має право рахунком залучених коштів надавати фінансові кредити на власний ризик.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Судом встановлено, що 05.07.2018 між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ Веллфін» укладено договір позики №497092, згідно з яким відповідач надав позивачу у користування 3 000 грн. Зазначені кошти були надані за допомогою веб-сайту відповідача, де позивач заповнив особисті дані, створив «Особистий кабінет» та підтвердив проведення своїх дій.

Статтею 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Так, пунктом 6 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «Веллфін», що перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті, встановлений порядок надання грошових коштів у позику.

За умовами вказаного пункту, у разі прийняття позитивного рішення Товариство інформує Заявника шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений в Заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в Особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену в Заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання, здійснюючи перехід за яким Заявник отримує електронну копію договору позики (далі - Договір позики).

У разі отримання Договору позики засобами електронного зв`язку, Заявник укладає вказаний договір з Товариством в Особистому кабінеті.

Для підписання електронної форми Договору позики, Заявник здійснює вхід на Сайт Товариства за допомогою Логіну і Пароля до Особистого кабінету.

Заявник погоджується на використання в усіх відносинах, що засновані на першому Договорі позики та на всіх наступних Договорах позики, інших договірних угодах,що можуть бути укладені між Заявником та Товариством, Електронного підпису між Товариством та Заявником.

Заявник підписує, а також підтверджує ознайомлення та згоду з усіма істотними умовами Договору позики з моменту підтвердження Електронним підписом одноразовим ідентифікатором в Особистому кабінеті, доступ до якого здійснено з використанням унікального Логіну та унікального Пароля Особистого кабінету.

Товариство надає позику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в Договорі позики на рахунок банківської платіжної картки зазначеної в Заявці.

Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання Договору позики Сторонами.

Датою укладання Договору позики між Товариством і Позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок.

З матеріалів справи вбачається, що такий великий обсяг дій ОСОБА_1 було виконано, що свідчить про свідомий намір позивача вступити з ТОВ «Веллфін» у договірні відносини та укладання спірного договору

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

Стаття 627 ЦК України та ст.6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Встановлено, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим в електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 12 ч.1 ст.3 вказаного Закону зазначено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до п.6.7 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «Веллфін», договір позики №497092 від 05.07.2018 між ОСОБА_1 та вказаною установою укладено саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор є особистим ключем Заявника/Позичальника для формування електронного підпису. Одноразовий ідентифікатор доступний тільки Заявнику/Позичальнику, вводиться останнім після ознайомлення з усіма умовами Договору позики та за домовленістю Сторін Договору позики та правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису).

Згідно з пунктом 7.1. договору позики №497092 від 05.07.2018, невід`ємною частиною Договору є Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Веллфін». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті позичальника.

Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Веллфін» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору позики та визначають його порядок і умови, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Зі змісту оспорюваного договору позики №497092 від 05.07.2018 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму позики, дату її видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання позики. Позичальник ОСОБА_1 погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його заявка до ТОВ «Веллфін» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Положеннями ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч.1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як встановлено, договір укладений в електронному варіанті та з електронним підписом, та без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету договір позики між позивачем та відповідачем не був би укладений. Тому, суд вважає, що укладення договору позику відповідало внутрішній волі позивача.

В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що під час укладання зазначеного вище договору позики були порушенні його права як споживача, шляхом введення його в оману, про що слід зазначити наступне.

Згідно із п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 19 Закону «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика може бути такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Зміст оспорюваного договору містить положення про предмет, порядок та умови надання позики, порядок повернення позики та строк дії договору, розпис сукупної вартості позики, порядок та умови укладання і припинення договору, відповідальність за невиконання взятих зобов`язань, графік сплати платежів.

Крім того, правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Веллфін» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що ТОВ «Веллфін» не обмежувало права позивача у доступі до інформації, що стосується правил надання фінансових послуг ТОВ «Веллфін», а також права позивача, як користувача системи Інтернет щодо можливості ознайомитись з примірником Договору позики.

Оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що позивач під час укладання оспорюваного договору мав необхідну, повну та доступну інформацію, яка за своєю суттю не містила у собі нечіткий, незрозумілий або двозначний її зміст, необхідний для здійснення свідомого вибору.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано доказів укладання спірного правочину, з порушенням його прав, як споживача.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що позивач зареєструвавшись на сайті ТОВ «Веллфін» та виявивши бажання отримати позику, мав у своєму розпорядженні всю необхідну інформацію та можливість ознайомитись з нею, надав необхідні документи та отримав позику.

А тому, доводи позивача про те, що його було введено в оману, як на підставу для визнання договору недійсним, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Також позивач посилається на укладення договору під впливом тяжких обставин та на вкрай невигідних умовах.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Позивач зазначає, що в кінці 2017 року він отримав важку травму (придушення бетонною плитою) на роботі, внаслідок отриманих травм йому було поставлено діагноз - відкритий перелом всіх стінок лобних пазух, назальну лікворею, перелом градчастного лабіринту, викривлення переділки носа, епідуральну гематому та інші травми. Після отриманих позивачем травм було проведено оперативне та медикаментозне лікування, та надано рекомендації по нагляду невропатологом за місцем проживання, продовження приймання лікарських препаратів та лікування за місцем проживання. Внаслідок отриманих травм позивачу було встановлено 3 групу інвалідності та протипоказано помірне фізичне навантаження, встановлено 45% втрати працездатності. На лікування отриманих травм позивачем витрачено всі наявні у нього заощадження та у нього були відсутні будь-які кошти для продовження лікування, а тому він вимушений був отримати кошти, оформивши позику із відповідачем, хоча розумів про вкрай невигідність умов договору позики, оскільки відсоткова ставка по позиці була встановлена в розмірі 3% в день (п. 5.3 договору).

За змістом п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася.

Щоб скористатися тяжкою обставиною, інша сторона правочину має бути обізнана про її існування.

Через особливість укладення договору позики в електронній формі, тобто з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем відповідно до Закону України "Про електронну комерцію", яке здійснюється дистанційно, виключається прямий контакт позичальника з позикодавцем та можливість спонукання позичальника до укладення договору, застосування до позичальника фізичного чи психологічного тиску, встановлення тяжких для позичальника обставин, які можуть впливати на волевиявлення останнього.

Доказів обізнаності відповідача про існування тяжкої для позивача обставини та доказів використання відповідачем цих обставин на свою користь (з метою спонукання позивача до укладення договору позики) позивачем не надано.

Згідно з вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З урахування наведеного вище та аналізуючи наявні у справі докази, суд вважає, що позивачем не надано доказів в обґрунтування заявлених вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 не є обґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 підстави для стягнення з відповідача судових витрат в порядку в порядку ст.141 ЦПК України, відсутні.

Керуючись ст. ст. 3, 6, 15, 16, 203, 207, 208,215,216, 218, 230, 626, 628, 638, 640, 642, 1046 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 158, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Шепіль Оксана Василівна, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" про захист прав споживача, визнання недійсним договору позики.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 354, ст. 355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України).

Ім`я (найменування) сторін:

-позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ;

-відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін», місцезнаходження: вул. Героїв Севастополя, буд. 48, м. Київ, 03061, , п/р НОМЕР_4 в ПАТ «Альфа Банк», код банку (МФО)300346.

Суддя