Справа №442/8010/19
Провадження №2/442/216/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, -

в с т а н о в и в :

20.11.2019 року, ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 16 липня 2018 року вона позичила ОСОБА_2 650 доларів США, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 16.07.2018 року.

Зазначені кошти відповідач зобов`язався повернути до 15 вересня 2019 року. Однак, станом на момент подання даного позову відповідач так і не повернув позивачу позику, та наміру повертати не має.

Така протиправна поведінка відповідача, завдала їй значної моральної шкоди (часто мусить приймати заспокійливі препарати, переносити стреси, пов`язані з його дзвінками й обіцянками). Їй ці гроші дуже потрібні, оскільки сама виховує неповнолітню дочку. Такі дії відповідача грубо порушують її права та інтереси. Оскільки відповідач не бажає вирішити даний спір у позасудовому порядку, то вона змушена звернутися з даним позовом в суд за захистом порушених прав та інтересів.

21.11.2019 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку.

21.11.2019 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

13.12.2019 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21.01.2020.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю.

Суд вислухавши доводи сторін, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, встановив наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

Матеріалами справи встановлено та сторонами не оспорюється, що 16 липня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики, за яким позивач надав відповідачу ( ОСОБА_2 ) позику в сумі 650 доларів США, з умовою повернути їх до 15 серпня 2018 року.

Однак як встановлено в судовому засіданні зазначені кошти в розписці, відповідач не повернув у вказаний в розписці строк.

Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до п.1 ст.1049 діючого Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов в частині стягнення боргу підставний та підлягає задоволенню, оскільки позикодавець вправі вимагати повернення позики, так як позичальник - відповідач, отримавши у власність передані йому позикодавцем - позивачем гроші, став зобов`язаним повернути позикодавцю предмет позики в обумовлений договором позики строк.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі`у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Станом на день ухвалення рішення офіційний курс гривні до 1 долара США становить 24,3257 грн.

Отже, сума загальної заборгованості по договору позики становить 650 доларів США * 24,3257 грн. = 15811 грн. 70 коп.

Щодо стягнення з відповідача в користь позивача моральної шкоди, то така підлягає до стягнення у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди у відповідності з ст. 23 Цивільного кодексу України визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши при цьому характер вчиненого правопорушення, у зв`язку з чим позивач переніс душевні хвилювання, а також те, що відповідач визнає позов, вважає, що позов про стягнення моральної (немайнової) шкоди з відповідача необхідно задоволити.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь: позивача понесені нею витрати по оплаті судового збору в розмірі 768,40 грн., окрім цього з відповідача в користь держави слід стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору за позовні вимоги не майнового характеру.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 23, 625, 1046, 1047, 1049-1050, 1167 ЦК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 650 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 15811 гривень 70 копійок (по курсу НБУ станом на 21.01.2020р.), 6000 (шість тисяч) гривень моральної шкоди та 768 грн. 40 коп. витрати по оплаті судового збору, а всього 22580 грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.01.2020 року

Суддя О.В. Крамар