Справа 206/3187/20
Провадження 2-о/206/741/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року в залі суду в м. Дніпрі Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Панюшкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Департамент адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

в с т а н о в и в:

15.07.2020 заявник звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

В прохальній частині своєї заяви заявник просить суд ухвалити рішення, яким встановити, що договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 від 27.11.1997 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою І.В. за реєстровим №1-4115, на ім`я ОСОБА_1 , належить ОСОБА_1 .

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що їй ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору дарування від 27.11.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою І.В. належить Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 , яка є заінтересованою особою по справі, є її рідною сестрою і співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування від 27.11.1997 року. Її ім`я в договорі купівлі - продажу вказано « ОСОБА_1 ». В її свідоцтві про народження, яке заповнене російською мовою її ім`я вказане « ОСОБА_1 » 27.01.2007 року вона зареєструвала шлюб і в свідоцтві про шлюб її ім`я зазначено « ОСОБА_1 ». На момент реєстрації шлюбу неї був паспорт громадянки України, в якому її ім`я українською мовою було вказано « ОСОБА_1 ». Цей же паспорт у неї був і на момент укладення договору дарування від 27.11.1997 року. Вказані обставини свідчать про те, що нотаріусом при укладенні договору дарування, а саме при зазначені її імені в ньому було допущена помилка. Замість правильно « ОСОБА_1 » було неправильно вказано « ОСОБА_1 ». Про вказані обставини їй стало відомо, коли вона зі своєю сестрою ОСОБА_2 звернулися до нотаріуса з приводу укладання договору поділу в натурі домоволодіння АДРЕСА_1 . Нотаріусом їй було роз`яснено, що договір дарування їй не належить, так як її ім`я « ОСОБА_1 », а в договорі - « ОСОБА_1 ». Звернулася до нотаріуса, який посвідчував договір дарування, для виправлення помилки. Але їй було повідомлено про те, що справи за 1997 рік передані на зберігання в архів і нотаріус до них доступу не має. Встановлення факту належності їй договору дарування необхідно для реєстрації її права власності в Державному реєстрі нерухомого майна та розпорядження своїм майном в подальшому, що спонукало звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа (а.с. 2,3).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16.07.2020 року по даній справі було відкрито провадження, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження (а.с. 11).

В судовому засіданні заявник заяву підтримала та просив її задовольнити, також пояснила, що коли вони з сестрою звернулися до нотаріуса для поділу будинку, який їм подарував батько, їм було відмовлено нотаріусом, бо у документі-договору дарування, була різниця в її імені.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні подану заяву підтримала, також пояснила, що їй та сестрі батько подарував будинок, по Ѕ частині. Під час переоформлення у нотаріуса їм було відмовлено, оскільки в договорі ім`я сестри зазначено невірно.

Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява заявника підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_1 , батьками якої є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , про що 19.09.1975 року видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , зроблено актовий запис за № 236 (а.с. 5).

Відповідно до договору дарування від 27.11.1997 року серії НА 0782912, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою І.В., вбачається, що ОСОБА_7 подарував а гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , діюча як законний представник неповнолітньої ОСОБА_9 прийняла у дар у рівних частинах житловий будинок №55 розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м.; за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4).

27 січня 2007 року ОСОБА_10 та ОСОБА_1 в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстрували шлюб, про що 27.01.2007 року видано ви свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , зроблено актовий запис за № 42. Прізвище ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_1 (а.с. 6).

16.05.2007 року ОСОБА_1 отримала паспорт, який видано Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, серії НОМЕР_3 (а.с. 7,8).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Аналізуючи вище викладене з урахуванням вивчених письмових матеріалів справи суд приходить до висновку, що договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 від 27.11.1997 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою І.В. за реєстровим №1-4115, на ім`я ОСОБА_1 , належить ОСОБА_1 .

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що метою заявника є правомірний намір встановлення факту належності правовстановлюючого документу для подальшої реєстрації права власності в Державному реєстрі нерухомого майна та розпорядження своїм майном в подальшому.

Отже з вищевикладеного суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає що судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Заяву задовольнити.

Встановити, що договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 від 27.11.1997 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою І.В. за реєстровим №1-4115, на ім`я ОСОБА_1 , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2020 року.

Суддя А.О. Сухоруков