Справа №731/242/20
Провадження №2/731/90/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2020 року смт Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Чичоти В.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення трьох процентів річних та індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання, -

В С Т А Н О В И В:

17 червня 2020 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що рішенням Варвинського районного суду від 14 листопада 2017 року у цивільній справі №731/335/17 стягнено з ОСОБА_3 7000,00 доларів США заборгованості за договором позики від 04 липня 2013 року, що на день ухвалення рішення суду еквівалентно 185 415,67 грн, три проценти за кожен місяць користування позикою в сумі 336 926,76 грн та судовий збір в сумі 3 428,00 грн, а всього 525 770,43 грн. Рішенням Варвинського районного суду від 13 вересня 2018 року у цивільній справі №731/204/18 стягнено з ОСОБА_3 8000,00 доларів США заборгованості за договором позики від 23 травня 2014 року, що на день ухвалення рішення суду еквівалентно 224 208,77 грн, три проценти за кожен місяць користування позикою в сумі 329 586,89 грн та судовий збір в сумі 5 153,41 грн, а всього 558 949,07 грн.

Вказані борги, стягнуті за судовими рішеннями, ОСОБА_3 повертав протягом тривалого часу та частково, вчиняв усі можливі дії з метою ухилення від повернення боргу, переоформляючи свої майнові права на рідних і близьких. Протягом 2019 року ОСОБА_3 повернув 41 тисячу доларів США. Залишок заборгованості у сумі 42 516,20 грн сплачувати відмовляється.

На підставі ст. ст. 509, 524, 526, 533-535, 599, 611, 625 ЦК України та правових висновків Великої Палати Верховного Суду Колісник П.М. просить стягнути з ОСОБА_3 три відсотки річних за несвоєчасну сплату боргу у сумі 42 197,28 грн та інфляційні втрати у сумі 115 566,64 грн., а всього 157 763,92 грн.

Провадження у справі відкрито 24 червня 2020 року та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 23 липня 2020 року.

За клопотанням відповідача розгляд справи відкладено до 11 вересня 2020 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Додатково повідомив, що повернення боргу відбувалось в доларах США, у зв`язку з домовленістю між сторонами.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав суду аналогічні позову пояснення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву чи заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Варвинського районного суду від 14 листопада 2017 року у цивільній справі №731/335/17 стягнено з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 7000,00 доларів США заборгованості за договором позики від 04 липня 2013 року, що на день ухвалення рішення суду за офіційним курсом НБУ еквівалентно 185 415,67 грн, три проценти за кожен місяць користування позикою в сумі 336 926,76 грн та судовий збір в сумі 3 428,00 грн, а всього 525 770,43 грн. Заборгованість за відсотками нарахована за період з липня 2013 року до червня 2017 року.

Рішенням Варвинського районного суду від 13 вересня 2018 року у цивільній справі №731/204/18 стягнено з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 8000,00 доларів США заборгованості за договором позики від 23 травня 2014 року, що на день ухвалення рішення суду за офіційним курсом НБУ еквівалентно 224 208,77 грн, три проценти за кожен місяць користування позикою в сумі 329 586,89 грн та судовий збір в сумі 5 153,41 грн, а всього 558 949,07 грн. Заборгованість за відсотками нарахована за період з червня 2014 року до червня 2018 року.

Стягнуті вказаними судовими рішеннями борги ОСОБА_3 повертав ОСОБА_1 частинами у доларах США. У період з 16 квітня 2019 року до 02 листопада 2019 року відповідач повернув 41 тисячу доларів США.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, та мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

З положень ст. 11 ЦК України вбачається, що зобов`язання можуть виникати, зокрема, з договорів та у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, з рішень суду.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦПК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «По судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року та ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у цивільній справі №209/3022/16-ц зазначено, що після настання строку повернення позики позикодавець має право на стягнення з позичальника тільки сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ І розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав, зокрема, з прострочення виконання грошового зобов`язання, яке виникло з невиконання судового рішення про стягнення грошових коштів (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у цивільній справі №686/21962/15-ц, застосований також у постановах Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 645/168/16-ц та від 10 квітня 2019 року у справі №187/16/17-ц).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду №916/190/18 від 04 червня 2019 року, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (зроблений позивачем розрахунок заборгованості, інфляційних втрат та трьох процентів річних), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок. Це процесуальний обов`язок суду.

Позивач, посилаючись на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду №340/385/17 від 27 листопада 2019 року, стверджує, що нарахування індексу інфляції на суму основної заборгованості є правомірним, оскільки, звертаючись до суду у 2017 та 2018 роках з позовами про стягнення заборгованості за договорами позики, він скористався своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання та пред`явив у справах №731/335/17 та №731/204/18 позовні вимоги щодо стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті за курсом НБУ. Відтак, з дати ухвалення рішень про стягнення заборгованості за договорами позики у гривневому еквіваленті валютою заборгованості стала національна валюта України гривня.

Проте в постанові від 07 липня 2020 року у цивільній справі №296/10217/15-ц Велика Палата Верховного Суду з метою вирішення виключної правової проблеми відступила від правових висновків щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, зокрема і від правого висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду №340/385/17 від 27 листопада 2019 року. Зокрема, колегія суддів Великої Палати Верховного Суду вказала, що у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2019 року №340/385/17 наголошує на тому, що правомірним є нарахування індексу інфляції саме на суму основної заборгованості.

Суд також враховує, що відповідач ОСОБА_3 повертав позивачеві ОСОБА_1 борг за судовими рішеннями у доларах США.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за час прострочення останнім виконання судових рішень, за якими з нього стягнено грошові кошти, виражені в іноземній валюті із зазначенням еквіваленту на день винесення рішення.

Виходячи зі змісту ст. 534 ЦК України, проценти не належать до основної суми боргу.

Аналізуючи практику застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві, Верховний Суд України роз`яснив, що три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обов`язкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що три проценти річних не нараховуються на вже нараховані проценти.

Водночас судовий збір не належить до договірних або деліктних грошових зобов`язань відповідача, а тому суд не вбачає законних підстав для нарахування трьох процентів річних також і на суму судового збору.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме - у частині стягнення трьох процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахованих на суму основної заборгованості.

Оскільки з дат ухвалення судових рішень від 14 листопада 2017 року та 13 вересня 2018 року відсотки за користування чужими коштами, передбачені договорами позики, на суму основної заборгованості не нараховувались, то вимога позивача про стягнення з відповідача сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, саме з вищевказаних дат є правомірною.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач погашав заборгованість перед позивачем частинами.

Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума заборгованості.

Оскільки судовий збір належить до витрат кредитора, пов`язаних з одержанням виконання, то він зараховується при погашенні вимог у першу чергу (3 428 + 5 153,41 = 8 581,41 грн).

У другу чергу погашаються три проценти за кожен місяць користування позикою (336 926,76 + 329 586,89 = 666 513,65 грн).

Основна сума заборгованості погашається у третю чергу (185 415,67 + 224 208,77).

Відповідно до правого висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у цивільній справі №464/3790/16-ц, при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Оскільки рішеннями Варвинського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2017 року в цивільній справі №731/335/17 та від 13 вересня 2018 року в цивільній справі №731/204/18 основна сума заборгованості за договором позики визначена у доларах США, то 3% річних також необхідно обраховувати у доларах США.

Сума трьох процентів річних розраховується за формулою: (сума боргу х 3% х кількість прострочених днів) / 365 (кількість днів у році), та становить 629,05 доларів США грн ((7 000 х 303 х 3 : 100 : 365) + (15 000 х 306 х 3 : 100 : 365) + (14 372,69 х 9 х 3 : 100 : 365) + (10 372,69 х 32 х 3 : 100 : 365) + (8 372,69 х 2 х 3 : 100 : 365) + (4 372,69 х 33 х 3 : 100 : 365) + (2 372,69 х 3 х 3 : 100 : 365) + (1 372,69 х 60 х 3 : 100 : 365) + (1 372,69 х 168 х 3 : 100 : 366)).

Станом на день розгляду справи Національний банк України встановив, що курс гривні до долара США становить 27,8346 грн за 1 долар США.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а сума, яка підлягає стягненню, становить 629,05 доларів США (станом на день ухвалення рішення 17 509,36 грн (629,05 х 27,8346) та складається з трьох процентів річних від простроченої суми основної заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 1 577,64 грн, який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (11,1%) у сумі 175,12 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення трьох процентів річних та індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , 3 (три) проценти річних за порушення виконання грошового зобов`язання (сплати боргу), що виникло за рішеннями Варвинського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2017 року в цивільній справі №731/335/17 та від 13 вересня 2018 року в цивільній справі №731/204/18, у сумі 629 (шістсот двадцять дев`ять) доларів США 05 центів, що на день ухвалення рішення суду за офіційним курсом НБУ еквівалентно 17 509 (сімнадцять тисяч п`ятсот дев`ять) гривень 36 копійок та судовий збір у сумі 175 (сто сімдесят п`ять) гривень 12 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Варвинський районний суд Чернігівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко