Дата документу 03.09.2020 Справа № 334/9039/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/9039/18 Головуючий у 1-й інстанції: Козлова Н.Ю.
Провадження № 22-ц/807/2086/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Моліс» у особі представника Петренка Олександра Юрійовича на рішення Ленінського суду м. Запоріжжя від 03 березня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Моліс» до ОСОБА_1 , Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ТОВ «Виробниче об`єднання «Моліс» звернулось до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 , ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», третя особа: ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 107287,46 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 24 червня 2017 року сталася дорожня-транспортна пригода за участю автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобілю Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ «Виробниче об`єднання «Моліс». В результаті ДТП майну підприємства була завдана шкода. Вина відповідача була встановлена постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від д 14.07.2017 року по справі № 344/4213/17. З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «УПСК» (третя особа ), ним 26.06.2017р. було подано до цієї страхової компанії повідомлення про ДТП разом з документами, передбаченими діючим законодавством, та 31.07.2017р. була подана заява про страхове відшкодування. Додатково у встановлений законодавством строк пошкоджений автомобіль був оглянутий аварійним комісаром ЗОУ ПрАТ «УПСК», за попередньою інформацією якого розмір відновлювально-

го ремонту буде становити близько 138 000 гривень.

В подальшому, товариство «Моліс» звернулось до спеціаліста-автотоварознавця для визначення матеріального збитку, нанесеного його майну у результаті ДПТ. У серпні 2017 р. був отриманий звіт № 211, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становив 138 483,86 грн., величина втрати товарної вартості становить 6 803,60 грн., а загальна вартість матеріальної шкоди, завданої у результаті ДТП, становить 145 287,46 грн.

Під час проведення автотоварознавчого дослідження між представниками позивача та власником автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , була досягнута домовленість про здійснення компенсації частини відновлювального ремонту, що перевищує розмір ліміту страхового відшкодування, визначеного страховим полісом, у розмірі 38 000,00 грн., витрат на проведення оцінки колісного транспортного засобу у розмірі 1 500,00 грн., та 50,00 грн. оплати за направлення телеграми. Грошові кошти у розмірі 39 550,00 грн. були сплачені 10.08.2017р.

У жовтні 2017р. позивачем був отриманий лист від ПАТ «УПСК» № 4118/18 від 20.10.2017 про відмову у здійсненні страхового відшкодування, оскільки відповідно до відомостей централізованої бази даних МТСБУ автомобіль Hyundai Accent забезпечено двома договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме: за д.н. НОМЕР_3 - Полісом АК/5639901, виданим ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" та за д.н. НОМЕР_1 - Полісом АК/3798272, замість якого був виданий дублікат АМ/272530, який виданий ПАТ "УПСК". Тому ПАТ "УПСК" вважало укладений з нею договір нікчемним та відмовило у виплаті страхового відшкодування.

З урахуванням отриманої інформації позивач 03.11.2017р. звернувся з відповідною заявою до ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", надавши необхідні документи для отримання страхового відшкодування. Також 27.11.2017р. підприємством було додатково повідомлено ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", що автомобіль Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_2 , був повністю відновлений, та надані додаткові світлини пошкодженого ТЗ, що були зроблені під час проведення автотоварознавчого дослідження.

13.12.2017р. позивачем була отримана лист-відмова № 6468 від 05.12.2017р., відповідно до якого ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" не може виплатити страхове відшкодування, посилаючись на положення відповідного протоколу Президії МТСБУ, оскільки позивачем у порушення ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не надано для огляду пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль.

Звернення до МТСБУ як до гаранта відшкодування шкоди залишилося також безрезультатним, тому позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП у розмірі 107 287,46 грн., в тому числі, 100 483,86 грн. - вартість відновлювального ремонту, 6803,60 грн. - величина втрати товарної вартості, а також стягнути понесені у справі судові витрати.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2020р. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за клопотанням позивача було виключено зі складу третіх осіб та залучено в якості співвідповідача ( а.с. 100).

Рішенням Ленінського суду м. Запоріжжя від 03 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТОВ «Виробниче об`єднання «Моліс» у особі представника Петренка О.Ю. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розгляда-

ється за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовно-го провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав (часткове, оскільки не всі доводи скарги визнані обґрунтованими).

Вбачається, що первісно позивачем позовні вимоги були спрямовано до ОСОБА_1 , а страховики - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» були визначені як треті особи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2020р. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за клопотанням позивача було виключено зі складу третіх осіб та залучено в якості співвідповідача ( а.с. 100).

Судом встановлено, що 24 червня 2017р. сталася дорожня-транспортна пригода за участю автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобілю Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ «Виробниче об`єднання «Моліс». В результаті ДТП майну підприємства була завдана шкода.

Вина відповідача була встановлена постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2017 року по справі № 344/4213/17.

09.08.2017р. позивачем була пред`явлена претензія ОСОБА_2 - власнику автомобілю, яким керувала відповідач ОСОБА_1 , відповідно до якої позивач, посилаючись на те, що цивільна-правова відповідальність власника була застрахована у ПрАТ «УПСК» та частину шкоди повинна відшкодувати ця страхова компанія в розмірі 100 000 гривень, просив відшкодувати залишок у розмірі 38 000 гривень, а також додаткові витрати в розмірі 1550 гривень.

Згідно з платіжним дорученням № 5014214SB від 10 серпня 2017 року, кошти у розмірі 39 550 грн. були перераховані ОСОБА_2 на рахунок позивача ( а.с. 16).

Листом ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «МОЛІС» за вих. № 11/08/17 від 11.08.17, який наявний в матеріалах справи, позивач підтвердив, що частина матеріальної шкоди в розмірі 38 000 грн. та інші витрати в розмірі 1550 гривень, завдані дорожньо-транспортною пригодою від 24 червня 2017р. сплачена власником автомобіля Hyundai, д.н.з. НОМЕР_1 , - ОСОБА_2 , а тому ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «МОЛІС» не має жодних матеріальних претензій.

Що стосується дій страховиків судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_3 та Приватним

акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»укладено договір страхування (ОЦСПВ) АК-5639901 від 12.01.2017р. зі строком дії з 17.01.2017р. до 16.01.2018р., у якому забезпеченим ТЗ визначено автомобіль Hyundai Accent, д.р.н. НОМЕР_3 ( а.с. 50, поліс - 111).

В подальшому, 25.04.2017р. новий власник автомобілю Hyundai Accent, із зміненими номерами НОМЕР_1 , ОСОБА_2 повторно застрахувала цей автомобіль, але у іншого страховика - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»- 25.04.2017р. (поліс АК/3798272, дублікат - АМ0272530).

Первісно ТОВ «ВО «Моліс» своєчасно повідомило про подію ДТП та пошкодження його ТЗ страховика в особі ПрАТ «УПСК», а також подало до нього заяву про виплату страхового відшкодування, але отримало відмову з посилання на нікчемність укладеного з ним договору страхування, оскільки в цей же час діяв чинний договір страхування, у якому забезпеченим ТЗ є той самий автомобіль, укладений раніше з іншим страховиком Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Одразу після отримання такої інформації, 03.11.2017р. позивач подав заяву та відповідні документи до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», та додаткову заяву і документи від 27.11.217р., сповістивши, що на теперішній час пошкоджений від ДТП автомобіль Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2 , відремонтовано.

13.12.2017р. позивачем було отримано лист-відмову № 6468 від 05.12.2017р., відповідно до якого ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" не може виплатити страхове відшкодування, посилаючись на положення відповідного протоколу Президії МТСБУ, оскільки позивачем у порушення ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не надано для огляду пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль.

Отже, позивач вважав, що, оскільки обидва страховика відмовили йому у виплаті страхового відшкодування, то в такому разі вартість відновлювального ремонту у сумі 100 483,86 грн. та матеріальну шкоду у вигляді втрати товарної вартості пошкодженим автомобілем у сумі 6 803,60 грн. має відшкодувати винуватець ДТП ОСОБА_1 .

Відмовляючи в задоволенні позову до відповідача ОСОБА_1 , суд виходив із того, що, оскільки розмір завданої шкоди, яка перевищує ліміт відповідальності страховика, було відшкодовано власником автомобіля у повному обсязі, інші вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення з неї залишку суми у розмірі 107 287,46 гривень є неприпустими.

При цьому, судом враховано правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018р., згідно з якою покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Тобто, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (пункт 35 цієї постанови).

Відмовляючи в задоволенні позову до другого відповідача - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», суд вказував, що, оскільки позивачем було відновлено транспортний засіб «Шкода Октавия А5», р.н. НОМЕР_2 , що унеможливило визначити розмір збитку, ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» прийняло законне рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом не враховані специфічні для цієї справи обставини, коли обидва страховики, у яких забезпечено транспортний засіб, яким керувала винуватець ДТП ОСОБА_1 , відмовили у виплаті страхового відшкодування.

Тож, на думку позивача, в такому випадку він має право отримати відшкодування з винної у ДТП особи ОСОБА_1 .

Колегія погоджується з висновками суду в частині необґрунтованості покладення обов`язку на винуватця ДТП в межах ліміту страхового відшкодування, визначеного у договорі страхування, але вважає, що суд не повністю відслідкував складові суми відшкодування, яку просив стягнути позивач, що призвело до помилковості висновків суду про відмову у стягненні частини цієї суми з ОСОБА_1 .

Так, сума, яку позивач просив стягнути з відповідачів, спрямувавши свої вимоги переважно до ОСОБА_1 , становить 107 287,46 гривень та складається з вартості відновлювального ремонту у розмірі 100 483,86 грн. та втрати товарної вартості пошкодженим автомобілем у сумі 6 803,60 грн.

Згідно зі ст. 29, п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Отже, висновки суду щодо неможливості покладення відповідальності на винуватця ДТП ОСОБА_1 у частині стягнення з неї на користь позивача утрати товарної вартості його автомобілем у сумі 6 803,60 грн. не ґрунтуються на вимогах спеціального закону, яким врегульовано спірні правовідносини.

Що стосується інших вимог позивача щодо відшкодування йому матеріальної шкоди у вигляді вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобілю Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2 , то слід зазначити наступне.

Статтею 20-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. У разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов`язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 989 ЦК України страхувальник зобов`язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується (аналогічні положення містяться в пункті 17.3 статті 17 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об`єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Оскільки автомобіль Hyundai Accent, яким керувала винуватець ДТП ОСОБА_1 ,

забезпечено було одночасно двома полісами, та строк дії першого договору страхування, укладеного 12.01.2017р з Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» станом на час укладення другого договору страхування 25.04.2017р з Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» не сплив, а новий власник автомобілю не повідомив останнього страховика про перший договір, де страхувальником виступала ОСОБА_3 , то відповідно до вказаних норм другий договір страхування є нікчемним.

У такій ситуації залишається чинним перший договір страхування, укладений з Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», строк дії якого визначений з 17.01.2017р. по 16.01.2018р. А тому належним страховиком у цій справі є саме ця страхова компанія.

Але цим страховиком позивачу було відмовлено у здійсненні страхового відшкодування, оскільки на час звернення з заявою про виплату страхового відшкодування пошкоджений у ДТП автомобіль Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2 , був відремонтований, що унеможливлює, на думку страховика, визначити розмір збитку.

Згідно з полісом АК-5639901 від 12.01.2017р. ліміт страхового відшкодування матеріальної шкоди визначено у розмірі 100 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу винуватцем ДТП було надано інформацію про те, що її цивільна відповідальність застрахована у Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», куди своєчасно і спрямував позивач повідомлення про подію ДТП від 24.06.2017р. ( а.с. 13).

В обумовлений спеціальним законом строк ця страхова компанія направила свого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу, яким визначено попередній розмір матеріальної шкоди у сумі 138 000 грн.

Також після цього позивач самостійно звернувся до спеціаліста-автотоварознавця з приводу встановлення розміру матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням його автомобілю, та така можливість потерпілого не суперечить закону.

Згідно із звітом № 211 від 09.08.2017р. розмір відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових автомобілю Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 138 483,86 грн., величина втрати товарної вартості становить 6 803,60 грн., а загалом вартість матеріальної шкоди складає 145 287,46 грн. ( а.с. 17-45).

Отже, в межах ліміту страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн. за шкоду, спричинену ТЗ внаслідок ДТП має відповідати страховик в особі Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Останнє заперечує, посилаючись на те, що на час звернення позивача до нього щодо виплати страхового відшкодування його автомобіль був відремонтований, що перешкоджає страховику визначити розмір страхового відшкодування та є підставою для відмови у його виплаті.

Дійсно, для отримання страхового відшкодування потерпілий або особа, яка має право на його отримання зобов`язаний: виконати обов`язкі визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», зокрема: зберігати транспортний засіб чи пошкоджене майно в такому стані, в якому воно знаходилось після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, доки їх не огляне призначений страховиком аварійний комісар або експерт (п.п. 33.3., 33-1.1., 34.2., абз. 2 п. 36.2. Закону України «Про ОСЦПВ»); подати заяву про страхове відшкодування.

Неналежне виконання своїх обов`язків, має відповідні правові наслідки, а саме: відмова у виплаті страхового відшкодування.

Згідно із п. 8.5. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів зазначено, що калькуляція ремонтно-відновлювальних робіт складається на підставі результатів технічного огляду колісного транспортного засобу у незмінному після ДТП (пошкодженому) стані. Якщо колісний транспортний засіб на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту (розрахунок вартості матеріального збитку) не складається, а надається повідомлення про неможливість проведення дослідження.

У відповідності до п.п. 37.1.3. п. 37.1. ст. 37 Закону України «Про ОСЦПВ» підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання страхового відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Вбачається, що позивачем було дотримано всі вимоги ЗУ «Про ОСЦВП», але стосовно іншого страховика в особі Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», відомості про якого у нього були наявні.

Тому в даному випадку не можна сказати, що позивачем не було дотримано, зокрема, вимоги щодо збереження транспортного засобу у тому ж виді, що воно перебувало після ДТП, оскільки його було відновлено лише після звернення до другого страховика, якого позивач помилково вважав належним та який забезпечив свого аварійного комісара для огляду ТЗ, а також після здійснення оцінки розміру шкоди самостійно, та після подання заяви про страхове відшкодування другому страховику.

Отже, позивач з незалежних від нього обставин та за відсутності його вини виконав всі вимоги до неналежного страховика, оскільки така інформація була йому доведена до відома та встановлена за полісомАК/3798272 (дублікат - АМ0272530).

Колегія вважає, що в такому разі всі виконані позивачем вимоги закону зберігаються і по відношенню до дійсного страховика в особі Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Відмова цього страховика у випалі страхового відшкодування пов`язана лише з неможливістю визначити розмір шкоди через відновлення автомобілю позивачем.

Але колегія вважає, що така відмова є неправомірною, оскільки всі факти підтверджені належними документами: факт ДТП від 24.06.2017р. зафіксовано, ОСОБА_1 постановою суду визнана винною у цьому ДТП, а розмір заподіяної шкоди визначено звітом № 211 від 09.08.2017р., до якого долучено фототаблицю пошкодженого автомобілю Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2 , з якої видно, що саме цей автомобіль оглядався експертом-оцінювачем, протокол огляду ТЗ, характер та обсяг пошкоджень, ремонтна калькуляція ( а.с. 27-39).

Всі перелічені документи були надані позивачем страховику в особі Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» після отримання листа іншого страховика в особі Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», в якому йому надано роз`яснення про нікчемність договору страхування з останнім та чинність договору страхування з відповідачем у цій справі.

Таким чином, з урахуванням всіх вище наведених обставин, у Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» бу-

ла можливість встановити розмір заподіяної шкоди, а тому відмова з цих підстав у виплаті

страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності страховика є неправомірною.

Враховуючи, що заперечень проти звіту оцінки № 211 від 09.06.2017р. про визначення вартості відновлювального ремонту та втрати товарної вартості автомобілем позивача внаслідок його пошкодження ніким із учасників справи не висунуто, то колегія вважає, що він є належним доказом спричиненої позивачу від ДТП матеріальної шкоди.

Згідно з вказаним звітом розмір відновлювального ремонту автомобілю позивача становить 138 483,86 грн., з яких 38 000 грн. сплачено позивачу власником автомобілю, яким спричинено ДТП, та непогашеною залишається сума у розмірі 100 483,86 грн., яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 у зв`язку з відмовою страховиків виплатити йому страхове відшкодування.

Але колегія вважає, що не буде виходом за межі позовних вимог, оскільки судом до участі у справі саме за клопотанням позивача залучено як співвідповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», який і має здійснювати страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності - 100 000 грн. Такий спосіб захисту прав позивача узгоджується з положеннями спеціального закону «Про ОСЦВП» та є ефективним, оскільки позивач заявляв про такі вимоги, страховик є відповідачем, але спрямування їх тільки до ОСОБА_1 , як правильно визнав суд, є неприпустимим та суперечить меті інституту страхування.

При наявності двох відповідачів, кожен з яких в такому разі не позбавлений права на захист від позовних вимог, суд сам може правильно розприділити обгрунтованість вимог до кожного з відповідачів, незалежно від їх спрямованості позивачем.

Таким чином, сума відновлювального ремонту у розмірі 100 000 грн. підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», а решта, яка непокрита цим лімітом, у розмірі 483,86 грн. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 при цьому враховується, що за полісом № АК/5639901 ( а.с. 111) розмір франшизи дорівнює «0».

За викладених обставин, колегія визнає апеляційну скаргу частково обґрунтованою (частковість, оскільки не з усім обґрунтуванням скарги погоджується колегія), та відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України скасовує рішення суду та ухвалює нове про задоволення позову та стягнення матеріальної шкоди наступним чином: з ОСОБА_1 в сумі 7 287,46 грн., з ПрАТ ««Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» - 100 000 грн.

Приймаючи нове рішення, колегія у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вирішує питання про розподіл судових витрат, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до задоволених вимог відносно кожного.

Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви до суду в сумі 1762 грн., за подання апеляційної скарги в сумі 3 153 грн., а всього 4 915 грн. Відшукувана сума становить 107 287,46 грн. та позов повністю задоволено. Тому відповідач ОСОБА_1 має компенсувати позивачу суму судового збору пропорційно до суми задоволених позовних вимог у розмірі 7 287,46 грн., що становить: 7 287,46 х 4 915 : 107 287,46 = 333,85 грн., а ПрАТ ««Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» має компенсувати позивачу судовий збір пропорційно до 100 000 грн., що становить: 100 000 х 4915 : 107 287,46 = 4 581,15 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч. 1 пп. 3, 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Моліс» у особі представника Петренка Олександра Юрійовича задовольнити частково.

Рішення Ленінського суду м. Запоріжжя від 03 березня 2020 року у цій справі скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Моліс» задовольнити.

Стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (, юридична адреса: вул. Глибочицька, 44 в м. Київ, 04050) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Моліс» (, юридична адреса: бульвар Шевченка, 31 в м. Запоріжжі, 69001) страхове відшкодування у розмірі 100 000 (сто тисяч ) гривень та судовий збір в сумі 4 581 (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят одної) гривні 15 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Моліс» (, юридична адреса: бульвар Шевченка, 31 в м. Запоріжжі, 69001) матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП від 24.06.2017р., в сумі 7 287 (сім тисяч двісті вісімдесят сім) гривень 46 копійок та судовий збір в сумі 333 (триста тридцяти трьох) гривень 85 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 03 вересня 2020 року.

Головуючий:

Судді: