Справа № 548/1901/14-ц
Провадження №6/548/35/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2020 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Коновод О.В.

за участю : секретаря судового засідання Вовк М.І.

розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду м. Хорол цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю " Фінансова Компанія " Фінрайт" про заміну сторони позивача на стягувача,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю " Фінансова Компанія " Фінрайт" звернулося до Хорольського районного суду Полтавської області із заявою про заміну сторони позивача на стягувача, мотивуючи її тим, що заочним рішенням Хорольского районного суду Полтавської області від 26.12.2014 року по цивільній справі №548/1901/14-ц, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 999-00048927/1 від 10.04.2013 року в сумі 55729,61грн., а також судового збору 557,30грн., задоволено.

16.04.2015 року стягувачу Хорольским районним судом Полтавської області видано виконавчі листи №548/1901/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 999-00048927/1 від 10.04.2013 року в сумі 55729,61грн., а також судового збору 557,30грн.

31.03.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №126, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором № 999-00048927/1 від 10.04.2013 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт».

Сторонами у повному обсязі виконані зобов`язання за договором про відступлення прав вимоги №126 від 31.03.2020 року, таким чином, відповідно до ст.ст. 512, 514, 517, 1077 Цивільного кодексу України Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» відступило права вимоги за Кредитним договором № 999-00048927/1 від 10.04.2013 року, а отже вибуло із правовідносин за вказаними договорами.

В результаті цього виникає необхідність у процесуальному правонаступництві та заміні позивача (стягувача) Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», у цивільній справі № 548/1901/14-ц на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт».

В судове засідання представник заявника не з"явився, але в заяві прохали суд задовольнити заяву з підстав наведених у ній та слухати справу у їх відсутність.

Заінтересовані особи в судове засідання не з"явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду заяви. За наведених обставин суд вважає за можливе слухати у відсутності заінтересованих осіб , так як згідно ст. 442 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає вирішенню питання заміни сторони.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підставна та підлягає до задоволення.

Із матеріалів справи вбачається, що 31.03.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №126, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором № 999-00048927/1 від 10.04.2013 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт».

Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником, а також новим стягувачем у виконавчих провадженнях.

Процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 29 Конституції України, ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України - і за її межами.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема п. 1,2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою зміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Як вбачається з правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 05.12.2018 по справі №643/4902/14-ц - заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст.6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду ( пункт 43).

Належне виконання рішення суду є важливим і невід`ємним елементом ефективного захисту прав і свобод особи. Саме з метою забезпечення своєчасного захисту та відновлення порушеного права особи в Цивільному процесуальному кодексі України закріплено інститут виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст.ст. 512, 514, ЦК України та ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю " Фінансова Компанія " Фінрайт" про заміну сторони позивача на стягувача,- задовольнити повністю.

Здійснити процесуальне правонаступництво у цивільній справі № 548/1901/14-ц відносно позивача (стягувача) Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» (код ) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» ().

Замінити стягувача Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» (код ) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» (, місцезнаходження: 61183, м. Харків, вул. Дружби Народів, буд. 228 Б) у виконанні рішення суду у цивільній справі № 548/1901/14-ц, за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 999-00048927/1 від 10.04.2013 року в сумі 55729,61грн., а також судового збору 557,30 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Хорольський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує - в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя : О.В. Коновод