Справа № 316/210/20
Провадження № 2/316/408/20
"24" вересня 2020 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області у складі
головуючого судді Бульби О.М.,
за участю секретаря судового засідання Черкашиної О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Шовкопляс Юрій Васильович, до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Відділ реєстрації Енергодарської міської ради, Управління комунальної власності Енергодарської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в інтересах яких діє адвокат Шовкопляс Ю.В., звернулися до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що вони та їх син ОСОБА_3 на підставі договору міни набули право власності в рівних частках кожному, на трикімнатну кв. АДРЕСА_1 . 31.10.2016 року на підставі договору дарування 1/3 частка квартири, що належала ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності, була подарована ОСОБА_1 . Таким чином, власниками вказаної квартири на праві спільної часткової приватної власності в розмірі 1/3 частки є ОСОБА_2 та у розмірі 2/3 часток- ОСОБА_1 . Також у кв. АДРЕСА_1 , власниками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проживав та був зареєстрований, як член сім`ї, їх син- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З грудня 2018 року останній не проживає за місцем реєстрації, житловим приміщенням не користується, комунальні послуги не сплачує, фактичне місцезнаходження його невідоме.
Просять визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням- квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 05.02.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 19).
Ухвалою суду від 19.05.2020 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 43).
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.
В судове засідання сторони не з`явились.
Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити (а.с. 64).
Відповідач ОСОБА_3 про час та місце слухання справи повідомлявся за адресою реєстрації у встановленому законом порядку, проте до суду повернулися поштові конверти з відповідними відмітками «адреса відсутній» (а.с. 29, 38, 49, 57), та оголошенням, опублікованим на офіційному веб-порталі «Судова влада» (а.с. 23, 35, 46, 55).
Представник третьої особи- Сектора реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 24).
Представник третьої особи- Управління комунальної власності Енергодарської міської ради причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надано, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
Так ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в результаті обміну набули право власності в рівних частках кожному, на трикімнатну кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується договором міни квартир від 28.12.2011 року (а.с. 5-6), Витягом з Державного реєстру правочинів (а.с. 7) та Витягом № 32967069 від 25.01.2012 року про державну реєстрацію прав, виданого КП «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради (а.с. 8). 31.10.2016 року на підставі договору дарування 1/3 частка квартири, що належала ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності була подарована ОСОБА_1 , яка прийняла в дар 1/3 частку трикімнатної кв. АДРЕСА_1 (а.с. 9-10). Право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на вказану квартиру також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 61-62).
Згідно довідки № 198/01-23-12 від 03.02.2020 року, виданої Сектором реєстрації Енергодарської міської ради, відповідач ОСОБА_3 значиться зареєстрованим у кв. АДРЕСА_1 (а.с.18). Однак, з грудня 2018 року відповідач припинив проживати за місцем своєї реєстрації, що перешкоджає позивачам в повній мірі реалізувати право на користування квартирою.
Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивачів.
Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї.
Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки.
Згідно із вимогами ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
В Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).
Відповідно до ст. 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов`язки, а й орієнтовно вказує на його зобов`язання.
Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст. 9 Конституції України.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю- це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпоряджатися розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом
Згідно ст. 383 ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.
Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вилогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
В матеріалах справи достатньо доказів, які підтверджують, що відповідач спірною квартирою не користується, не з`являється протягом тривалого часу, але залишається зареєстрованим у спірній квартирі, що спричиняє позивачам перешкоди у користуванні належною їм квартирою та порушує права власника, що має істотне значення.
Враховуючи фактичні обставини справи, іншого способу захисту прав позивачів окрім судового, немає.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, слід звертати увагу, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім`ї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормами ЖК УРСР та ЦК (статтями 71, 72, 156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК).
Дослідивши матеріали справи та враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги обґрунтовані, оскільки підтверджуються наданими доказами, та підлягають задоволенню.
На підстав вищевикладеного, керуючись ст.ст. 150 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 89, 247, 263, 65, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Шовкопляс Юрій Васильович, до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Відділ реєстрації Енергодарської міської ради, Управління комунальної власності Енергодарської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. М. Бульба