ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1777/15-ц Номер провадження 22-ц/814/1686/20Головуючий у 1-й інстанції Дігтяр М.І. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Карпушина Г.Л., Одринської Т.В.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 13 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилась спадщина. Позивач перебуває в родинних відносинах з померлою як її племінниця та є єдиним спадкоємцем за законом на вказану спадщину.

Державний нотаріус відмовив ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона у встановлений чинним законодавством України, шестимісячний строк, не подала до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Позивач в позові зазначає, що вище вказаний шестимісячний строк, встановлений законодавством України вона пропустила з поважної причини, нотаріусом їй роз`яснено, що з 2004 року вступив в дію новий Цивільний Кодекс України відповідно до якого наявність спадкового майна в користуванні спадкоємця не зумовлює фактичного набуття прав на таке майно, та зі станом здоров`я.

Просила визнати поважною причину пропуску нею строку встановленого для прийняття спадщини та визначити їй додатковий строк терміном в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 13 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 до Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визначення додаткового строку для подачі заяви на прийняття спадщини задоволено.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк, в один місяць, з часу набрання рішенням суду чинності, для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що є дочкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , та прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки була зареєстрована та проживала разом з матір`ю. Вказує, що Тарасівська сільська рада Зіньківського району Полтавської області є неналежним відповідачем по справі у зв`язку з тим, що вона є спадкоємцем першої черги, яка прийняла спадщину. Суд першої інстанції не встановив коло спадкоємців та право позивача на спадкування. Крім того, судом не встановлено причину пропуску позивачем строку на прийняття спадщини та її поважність, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Щодо явки сторін в судове засідання та їх позиція при розгляді справи в суді апеляційної інстанції

Сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представник особи, яка подала апеляційну скаргу в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав із мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , останнім місцем проживання якої було село Широкине, Новоазовського району Донецької області.

Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 2,71 га призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тарасівської сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області та належала померлій згідно розпорядження голови Зіньківської державної адміністрації від 28 жовтня 2005 року № 551, державний акт на земельну частку (пай) серії ПЛ №060375, та майновий пай, свідоцтво про право власності серії ПО №089304 від 06 серпня 2004 року.

Шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 закінчився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

У зв`язку з укладенням шлюбу 02 червня 1984 року ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .

Згідно довідки виданої Шишацькою селищною радою 21 жовтня 2011 року ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . На момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 з нею проживали та були зареєстровані донька - ОСОБА_1 , 1965 року народження, внучка - ОСОБА_7 , 1990 року народження, внучка ОСОБА_8 , 1984 року народження, правнучка ОСОБА_9 , 2011 року народження.

Копія спадкової справи № 340/2015, що надана на запит суду апеляційної інстанції, містить заповіт ОСОБА_3 складений 22 грудня 2005 року на користь ОСОБА_2 , предметом якого є державний акт ПЛ № 060375 від 21 грудня 2005 року на земельну частку (пай) загальною площею 2,71 га, яка знаходиться на території Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

Позиція суду апеляційної інстанції

Згідно із статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За правилами статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із частиною 1 статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як передбачено частиною 3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» міститься правова позиція відповідно до якої особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які б могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 761/30025/16-ц.

Судом апеляційної інстанції встановлено наявність у ОСОБА_3 інших спадкоємців за законом першої черги, а саме дочки ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину в силу положень ст. 1268 ЦК України. Проте в супереч норм чинного законодавства судом не було встановлено кола спадкоємців та не залучено дочку співвідповідачем, тоді як Тарасівська сільська рада не є належним відповідачем по даній справі.

Крім того, слід також звернути увагу, що Пленум Верховного Суду України у пункті 24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» висловив правову позицію, відповідно до якої вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Тобто поважними причинами пропуску строку можна вважати, зокрема: тривалу хворобу спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі 192/1663/17, постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №351/2403/17, постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частинами 1, 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За нормами пунктів 1,3,4 частини 4 статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються: фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; 4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду.

При цьому, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що суд не мотивував, які саме наявні поважні причини для поновлення строку та які докази подані для підтвердження даних обставин.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 1,4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, пред`явлення позову до неналежного відповідача, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 13 листопада 2015 року слід скасувати. У задоволенні позову ОСОБА_2 до Тарасівської сільради Зіньківського району Полтавської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відмовити.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове судове рішення, він відповідно, змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 звернулася до суду з вимогою немайнового характеру, тобто станом на 2015 рік за подачу даного позову передбачався судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. Оскільки судовий збір за подачу апеляційної скарги становить 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений останньою за подачу апеляційної скарги в розмірі 730 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 13 листопада 2015 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Тарасівської сільради Зіньківського району Полтавської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений останньою за подачу апеляційної скарги в розмірі 730 грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 18 вересня 2020 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Г.Л. Карпушин

Т.В. Одринська