ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/5365/19
Провадження № 4-с/636/2/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого судді Гуменного З.І.,

секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

за участю скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області Погрібної Тетяни Сергіївни,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області Погрібної Т.С., в якій просить скасувати постанову від 11.10.2019 в рамках ВП № 43585242 в частині накладення арешту на поточний рахунок (картковий) № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Альфа-Банк», кореспондентський рахунок № НОМЕР_2 в ГЦ НБУ по м. Києву і Київській області, МФО 300346, , на ім`я ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він отримав 10.12.2019 постанову про арешт коштів боржника від головного державного виконавця Погрібної Т.С., якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку в АТ «Альфа банк», а вказаний рахунок, на який накладено арешт державним виконавцем, був ним відкритий для отримання пенсії. Арешт коштів на вказаному рахунку заявник вважає неправомірним, оскільки пенсія це єдине джерело його існування, тому він звертається до суду з цією скаргою, оскільки такий арешт суперечить чинному законодавству.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав скаргу та просив її задовольнити, пояснивши, що з його пенсії вже утримують 20% в рахунок погашення боргу за виконавчим листом.

Представник заінтересованої особи міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції в Харківській області головний державний виконавець Погрібна Т.С. у судовому засіданні проти скарги заперечувала, пояснюючи, що рішення суду не виконано і державним виконавцем вживаються заходи примусового виконання рішення суду.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд скарги за його відсутності не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача , боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу ДВС, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вивчивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на виконанні у головного державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області Погрібної Т.С. перебуває виконавче провадження № 43585242 з примусового виконання виконавчого листа № 1-кп/224/5/14, виданого Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 107755,48 грн. та моральної шкоди в розмірі 200000,00 грн.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

В силу положень ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» метою накладення арешту є забезпечення реального виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Пунктом 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

В рамках виконання виконавчого провадження державним виконавцем постановою від 11.10.2019 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, що належать боржнику ОСОБА_1 , крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, в тому числі на поточний рахунок (картковий) № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Альфа-Банк», кореспондентський рахунок № НОМЕР_2 в ГЦ НБУ по м. Києву і Київській області, МФО 300346, , на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 10).

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Копію зазначеної постанови про арешт коштів боржника було направлено на адреси банків, однак відомостей від банків щодо заборон звернення стягнення на кошти, які знаходяться на рахунках у вказаних в постанові банках, матеріали справи не містять.

Судом встановлено, що постанову про арешт коштів боржника винесено у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення реального виконання боржником рішення, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках у банках та всіх інших рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

У постанові про накладення арешту на кошти боржника зазначено: «крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику». Тобто, державний виконавець вказаною постановою визначив банківським установам, які виконують рішення виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень, визначених законодавством, перелік яких не містить обмежень щодо накладення арешту на рахунок, на який серед інших зарахувань здійснюється нарахування заробітної плати чи пенсії.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», яка регулює питання особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника, не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Із заяви про виплату пенсії або грошової допомоги вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 банком відкритий рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня для отримання пенсії (а.с. 12).

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відтак, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих доказів у справі, суд приходить до висновку про задоволення скарги, оскільки накладення арешту на рахунок, який призначено для виплати пенсії, унеможливлює її своєчасну виплату та отримання, що призводить до порушення конституційних прав скаржника та позбавляє його коштів на існування, що суперечить порядку звернення стягнення на кошти боржника.

Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, зважаючи, що скаржником під час розгляду скарги, в порядку ст. 81 ЦПК України, надано суду докази незаконності постанови головного державного виконавця про арешт коштів боржника, то суд приходить до висновку про задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258-260, 447-451 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області Погрібної Тетяни Сергіївни про арешт коштів боржника задовольнити.

Постанову старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції в Харківській області Погрібної Т.С. від 11.10.2019 в рамках виконавчого провадження № 43585242 скасувати в частині накладення арешту на поточний рахунок (картковий) № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Альфа-Банк», кореспондентський рахунок № НОМЕР_2 в ГЦ НБУ по м. Києву і Київській області, МФО 300346, , на ім`я ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя