КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2843/18
Провадження № 2/947/232/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.,

за участю секретаря Ратовської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

12.03.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просить суд визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , накладений постановою № в-3/658/41591508 про арешт майна від 06.06.2014 року, номер запису про обтяження: 23698510; скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , накладений постановою серія на номер АА №648983 про арешт майна від 01.07.2010року, номер запису про обтяження: 23698559, встановити порядок виконання рішення суду, за яким це рішення, уразі набрання ним законної сили, є підставою для органів реєстрації для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , а також стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що згідно із довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2

Представник позивача вказує, що відповідно до довідки №200 від 12.02.2018 року, виданої КП ЖКС «Чорноморський», у вказаній квартирі зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Таким чином, як стверджує представник позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» є власником квартири, в якій зареєстровані сторонні особи, які фактично втратили правові підстави для користування квартирою із зміною власника цієї квартири.

Крім того, представник позивача зазначає, що на належну на праві приватної власності квартиру, з вини попереднього власника накладений арешт, який не дозволяє в повній мірі новому власнику володіти користуватися та розпоряджатися майном, що також порушує законні права позивача.

З урахуванням викладеного, оскільки на даний час Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» як власник майна позбавлений можливості безперешкодно ним користуватись, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулося до суду з відповідним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 15.03.2018року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням було залишено без руху. Повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про необхідність виправити недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: сплатити судовий збір за шість вимог немайнового характеру, відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 10 572 (десять тисяч п`ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп.; зазначити ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційні номери облікової картки платника податків або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти позивача та відповідачів, у разі наявності; зазначити докази, що підтверджують викладені у позовній заяві обставини (у разі надання таких документів, надати їх з урахуванням відповідачів); зазначити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, якщо не проводилися, зазначити про це; надати переліку документів та інших доказів, що додаються до заяви (у разі надання таких документів, надати їх з урахуванням відповідачів); зазначити докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), у разі відсутності таких доказів, зазначити про це; зазначити щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, у разі надання їх копій до заяви; надати докази підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 20.03.2018рокубуло прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2018 рокубуло відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.07.2018 року було задоволено клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.Зупинено провадження у цивільній справі №520/2843/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщеннямдо розгляду по суті Київським районним судом м. Одеси цивільної справи №520/5643/18 за позовом ОСОБА_5 до Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області»; Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області». Махортова Ігора Олександровича, третя особа на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію, танабрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Так, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.12.2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 23.01.2020 року, позовні вимоги ОСОБА_5 до Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області», державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича про державну реєстрацію прав та обтяжень за індексним номером 38480739 від 01.12.2017 року про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 , за Товариством з обмеженою відповідальністю КЕЙ-КОЛЕКТ» ().

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.03.2020 року було поновлено провадження у справі №520/2843/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання 15.09.2020 року представник позивача не з`явився, але надіслав на електронну адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач - ОСОБА_4 про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання 15.09.2020 року не з`явилась, однак 14.09.2020 року її представник надав до канцелярії суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, якщо визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі було відкрито 20.03.2018року, тобто справа перебуває в провадженні суду вже більше двох років, у зв`язку з чим, суд позбавлений процесуальної можливості відкладати судові засідання.

Неприбуття у судове засідання належним чином повідомленого відповідача та його представника розцінюється судом як зловживання процесуальними правами із наміром затягування розгляду справи.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому, суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Приймаючи до уваги неприбуття у судове засідання належним чином повідомленого відповідача або його представника, з урахуванням положень п. 5 ч. 2 ст. 223 та ст. 275 ЦПК України, суд позбавлений процесуальної можливості знову відкладати судове засідання, а тому у задоволенні клопотання представника відповідача було відмовлено.

Відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про час та місце судових засідань повідомлялися належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адреси, зазначені у позовній заяві, які не змінювались, про що свідчать довідки з відділу адресної довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, у судові засідання не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили, відзив на позовну заяву не надали.

При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідачів за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 22 березня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №00, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 75000 доларів США у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. Надання кредиту здійснюється у наступний термін з «22» березня 2007 року по «22» березня 2014 року.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 22 березня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. та зареєстрований за №1109, відповідно до якого іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , житлова площа 61,8 кв.м., загальна площа 94,2 кв.м., яка належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 23 серпня 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В., зареєстрований в реєстрі за №2462, зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за №791136.

Також судом встановлено, що на вказаному кредитному договір №00 від 22 березня 2007 року рукописно змінено номер договору на №0.

23 лютого 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 22 березня 2007 року, яким внесено зімни у схему і порядок погашення кредиту.

12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 1, за умовами якого до ТОВ «Кей-Колект» перейшли права вимоги, в тому числі й за кредитним договором №0 від 22 березня 2007 року, укладеним з ОСОБА_6 та укладеним до нього іпотечним договором.

Також судом встановлено, що ОСОБА_6 14 серпня 2014 року уклала шлюб з ОСОБА_7 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1465, у зв`язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_8 »/

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 117605987 від 19 березня 2018 року, вбачається, що 29 листопада 2017 року реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортовим І.О. було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ТОВ «Кей-Колект», на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 38480739 від 01.12.2017 року.

Разом з тим, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.12.2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 23.01.2020 року, були задоволені позовні вимоги ОСОБА_5 до Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області», державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича про державну реєстрацію прав та обтяжень за індексним номером 38480739 від 01.12.2017 року про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 , за Товариством з обмеженою відповідальністю КЕЙ-КОЛЕКТ» (). Стягнуто з Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» на користь ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 528 (п`ятсот двадцять вісім) гривень 60 (шістдесят) копійок. Стягнуто з державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича на користь ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 528 (п`ятсот двадцять вісім) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Положеннями ст.ст. 321, 391 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 33, 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року № 5, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК України), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України).

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до положень ч. 1, 5 статті 403, ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут не позбавляє власника майна щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпорядження цим майном. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Крім того, Верховний Суд України у Постанові від 15 травня 2017 року, справа №734/387/15-ц, зауважив, що «право користування житловим приміщенням може виникати та існувати лише в членів сім`ї власника будинку»; «право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України».

Крім того, згідно Постанови Верховного Суду від 25 липня 2018 року по справі №638/13030/13-ц, колегією суддів зроблено наступні висновки: «У справі, яка є предметом перегляду, врахувавши, що припинення права користування житлом у колишнього власника, тягне за собою втрату його членами сім`ї права користування житлом, місцевий суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для виселення відповідачів. Право користування житлом для членів сім`ї власника може виникати та існувати лише за умови, якщо особа, членами сім`ї якої вони є, сама володіє правом власності на житло».

Таким чином, суд зазначає, що із вимогами про усунення перешкод у користуванні майном може звертатись власник майна, або законний володілець цього майна.

Тобто при вирішенні даної категорії спорів суд повинен переконатись на підставі належних та допустимих доказів, що позивач є власником майна або його законним володільцем.

Разом із цим, в даній справі суд враховує, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.12.2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 23.01.2020 року, було скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича про державну реєстрацію прав та обтяжень за індексним номером 38480739 від 01.12.2017 року про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 , за Товариством з обмеженою відповідальністю КЕЙ-КОЛЕКТ».

Таким чином, оскільки рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича про державну реєстрацію прав та обтяжень за індексним номером 38480739 від 01.12.2017 року про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 , за Товариством з обмеженою відповідальністю КЕЙ-КОЛЕКТ», було скасовано, суд не може погодитись із доводами позивача про те, що відповідачі створюють йому перешкоди саме як власнику майна.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 141, 258-260, 263-265, 274-279ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Петренко В. С.