Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2020 Справа №607/24307/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Середзінської Тетяни Федорівни, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Середзінська Тетяна Федорівна до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Середзінська Тетяна Федорівна 10 жовтня 2019 року пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, у якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона з 11 лютого 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У даному шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 син ОСОБА_7 . На даний час шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені та вони проживають окремо, їх неповнолітні сини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають разом із нею та перебувають повністю на її утриманні. Відповідач ухиляється від належного, своєчасного та достатнього матеріального забезпечення їх дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобов`язаний надавати, згоди щодо участі відповідача в утриманні їх синів між ними не досягнуто. Оскільки діти не досягли трирічного віку та потребують багато уваги та турботи, вона не має можливості працювати та єдиними її доходом є державна соціальна допомога у зв`язку із чим вона невзмозі самостійно забезпечувати дітей усім необхідним. За вказаних обставин просила позов задовольнити.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2019 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 10 березня 2020 року подала до суду відзив на позовну заяву, у якому вказала про часткове визнання позову відповідачем, зокрема те, що відповідач не заперечує свого обов`язку по утриманню неповнолітніх синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та погоджується сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, а саме 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування заперечення розміру аліментів, що просить присудити до стягнення позивач вказує на те, що відповідач на даний час є безробітним та жодних доходів не отримує, а також у нього відсутнє будь-яке рухоме чи нерухоме майно, а твердження позивача щодо неофіційного працевлаштування відповідача недоведені жодним доказом.

Клопотань від учасників справи про розгляд справи у порядку загального позовного провадження до суду не надходило.

За вказаних обставин, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Середзінська Т.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у судовому засіданні просила визначити відповідачу аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на кожну дитину.

Судом установлено:

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 11 лютого 2017 року, про що складено актовий запис №145 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

У шлюбі в сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_5 , про що складено актовий запис №711 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, яким 03 серпня 2010 року видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено довідкою про склад сім`ї №361 виданої МЖК «ІрЛАГА», що на даний час сторони разом не проживають та їх неповнолітні діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані та проживають разом з їх матір`ю позивачем ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків № 14 від 09.09.2019 року, ОСОБА_1 за 2 квартал 2019 року отримала 16340 грн. державної та соціальної матеріальної допомоги.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, ки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Закону України "Пpo Державний бюджет на 2019 рік" прожитковий мінімум на одну особу становить: для дітей вікoм до 6 років: з з 1 липня 1699 грн, з 1 грудня - 1779 грн.

Відповідно до Закону України "Пpo Державний бюджет на 2020 рік" прожитковий мінімум на одну особу становить: для дітей вікoм до 6 років з 1 січня 2020 року - 1779 грн, з 1 липня 1859 грн, з 1 грудня - 1921 грн.

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не бере участі в утриманні своїх дітей, матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним та за своїм станом здоров`я, може виконувати свої обов`язки по утриманню синів.

Враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає, що запропонований відповідачем розмір аліментів для сплати у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є недостатнім для утримання малолітніх синів сторін, яка проживають разом із матір`ю.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, майновий стан позивача, яка не має можливості працювати, оскільки здійснює догляд за дітьми, що не досягли трирічного віку та майновий стан відповідача, а саме, що він не перебуває на обліку як безробітний в Тернопільському МРЦЗ, за станом здоров`я - є працездатним, а також рівність обов`язку батьків щодо утримання неповнолітніх дітей.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітніх дітей сторін, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 1800 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 10 жовтня 2019 року та до досягнення дітьми повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 5, 89, 141, 264, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Середзінська Тетяна Федорівна до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1800 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації, щомісячно, починаючи із 10 жовтня 2019 року та до досягнення дітьми повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 768,40 гривень судового збору.

Рішення про стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного судового рішення 27 липня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка