Провадження №2/359/1912/2020
Справа № 359/3425/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Яковлєвої Л.В.,

при секретарі - Русан А.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Щасливської сільської ради, третя особа: приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Василець Тамари Василівни про визнання частки в праві спільної сумісної власності,

встановив:

05 травня 2020 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, яким просили, з урахуванням уточнення від 21 серпня 2020 року: постановити рішення, яким визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності у квартирі АДРЕСА_1 та, відповідно, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 становить по 1/3 частки кожному.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві спільної сумісної власності. 28 вересня 2019 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Василець Т.В. із заявами про прийняття спадщини за законом, на що відповідно заведено спадкову справу № 16/2019. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину у встановлений законом строк немає. Постановою приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Василець Т.В. № 23/02-31 від 25 січня 2020 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у квартирі АДРЕСА_1 , через те, що в правовстановлюючих документах на майно не зазначено розмір частки, що належала померлій ОСОБА_3 , тому нотаріус не може встановити спадкову масу, визначити конкретний розмір спадкового майна. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 19 квітня 2017 року на підставі договору міни зареєстровано право спільної сумісної на вищевказану квартиру за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . За життя померлої, співвласниками не укладався договір про визначення часток у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 . Таким чином, позивачі вважають, що частки співвласників квартири є рівними та становлять по 1/3 кожному.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачі надали суду заяви, в яких просили розгляд справи проводити у їх відсутність, позов підтримують та просять задовольнити в повному обсязі (а.с. 47, 128).

Представник відповідача, а саме сільський голова Шмаюн М.Ф. також надав суду заяву, якою позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, розгляд справи просив проводити без участі представника сільської ради (а.с. 43).

Третя особа приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Василець Т.В. надала також суду заяву про розгляд справи без її участі у зв`язку з завантаженістю роботою (а.с. 42).

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані заяви та матеріали справи, в тому числі належним чином завірену копію спадкової справи за № 16/2019 відкритої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Лугинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирської області (а.с. 67).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві спільної сумісної власності.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є її діти, позивачі по справі : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 (а.с. 74, 80).

28 вересня 2019 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Василець Т.В. із заявами про прийняття спадщини за законом, у зв`язку чим заведено спадкову справу за № 16/2019. Наведене підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 57726720 від 28.09.2019 року (а.с. 5).

Інших спадкоємців, які прийняли спадщину у встановлений законом строк немає. Доказів протилежного суду сторонами не надано.

Постановою приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Василець Т.В. за № 23/02-31 від 25 січня 2020 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у квартирі АДРЕСА_1 , через те, що в правовстановлюючих документах на майно не зазначено розмір частки, що належала померлій ОСОБА_3 , тому нотаріус не може встановити спадкову масу, визначити конкретний розмір спадкового майна (а.с. 7).

Судом встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 19 квітня 2017 року на підставі договору міни від 29 травня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори Сіпко Л.М. (а.с.93), зареєстровано право спільної сумісної на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 95).

Також встановлено, що за життя померлої ОСОБА_3 , співвласниками не укладався договір про визначення часток у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно вимог ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року, №7 «Про судову практику у справах про спадкування», п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

З врахуванням того, що відповідач позов визнав, заявивши про це у своїй заяві, поданій на адресу суду, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи здобуті докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достеменно встановлено, що квартира АДРЕСА_1 перебувала у спільній сумісній власності померлої ОСОБА_3 і позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , частки визначені не були, між співвласниками не укладався договір про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, а тому необхідно визначити, що частки були рівними.

Керуючись вимогами ст. 355, 368, 370 ЦК України, ст.263-265 ЦПК України, п. 17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року, №7 «Про судову практику у справах про спадкування», п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Щасливської сільської ради, третя особа: приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Василець Тамари Василівни про визнання частки в праві спільної сумісної власності - задовольнити.

Визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності у квартирі АДРЕСА_1 та, відповідно, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 становить по 1/3 частки кожного.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л. В. Яковлєва