Дата документу 09.09.2020 Справа № 321/2248/13-ц
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 321/2248/13 Головуючий у 1-й інстанції: Кравченко Н.О.
Провадження №22-ц/807/1977/20 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді доповідача Подліянової Г.С.,

суддів: Гончар М.С.,

Маловічко С.В.,

за участю секретаря Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 08 квітня 2020 року про відмову у видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Михайлівського районного суду Запорізької області з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа №321/2248/13-ц виданого 25 грудня 2013 року Михайлівським районним судом Запорізької області у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свою заяву вони обґрунтували тим, що рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 25 грудня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором від 23 серпня 2007 року в сумі 23608.21 грн та судового збору в сумі 236.08 грн, а всього в сумі 23 844, 29 грн.

25 грудня 2013 року Михайлівський районний суд Запорізької області видав виконавчий документ №321/2248/13-ц по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

При підготовці виконавчого документа для направлення до органів державної виконавчої служби, виконавчий лист було втрачено, пошуки не призвели до позитивного результату. Окрім того, з причин втрати вищевказаного виконавчого документу пропущено строк пред`явлення виконавчого документу до пред`явлення до виконання.

У зв`язку з тим, що сума боргу не стягнута, боржник не виконує рішення суду та у зв`язку з втратою виконавчого листа, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» вимушене звернутися до суду.

Із урахуванням зазначеного заявник просив суд: поновити строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання №321/2248/13-ц виданого 25 грудня 2013 року Михайлівським районним судом Запорізької області у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості;

видати дублікат виконавчого документу №321/2248/13-ц виданого 25 грудня 2013 року Михайлівським районним судом Запорізької області у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 08 квітня 2020 року заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу - залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просило скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову ухвалу про задоволення заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та видати дублікат виконавчого листа.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції відмовивши у задоволенні заяви про поновлення строку, фактично позбавив банк можливості забезпечити примусове виконання рішення суду, яке набрало законної сили. АТ КБ «ПриватБанк» намагався врегулювати питання погашення заборгованості із ОСОБА_1 мирним шляхом, через що виконавчий лист не направлявся до виконання. Однак, коли врегулювати питання мирним шляхом не вдалося, то при підготовці виконавчого документу для направлення до органів ДВС було встановлено, що виконавчий лист втрачено.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки ( а. с. 72-73) до апеляційного суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів ухвалила здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності осіб, повідомлених належним чином про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися в судове засідання, на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України до суду не надходив.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа, суд першої інстанції виходив з того, що АТ КБ «ПриватБанк» не доведено поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та не надано доказів втрати виконавчого листа, тому відсутні підстави для видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 25 грудня 2013 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором від 23 серпня 2007 року в сумі 23608, 21 грн та судовий збір в сумі 236,08 грн, а всього в сумі 23 844, 29 грн. (а.с. 28).

На виконання вказаного рішення суду 25 грудня 2013 року Михайлівським районним судом Запорізької області було видано виконавчий лист № 321/2248/13-ц.

В січні 2014 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» звернувся до Михайлівського районного суду Запорізької області з заявою про видачу виконавчого листа. (а.с. 31).

Згідно супровідного листа, 11 лютого 2014 року Михайлівським районним судом Запорізької області на адресу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» було направлено виконавчий лист по справі №321/2248/13-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором та судового збору. (а.с. 32).

Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, 17 лютого 2014 року виконавчий лист було отримано уповноваженим представником ПАТ «КБ «ПриватБанк». (а.с. 33).

Відповідно до повідомлення державного виконавця Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 28 грудня 2018 року, згідно перевірки журналів обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцю та Єдиного реєстру виконавчих проваджень (АСВП) встановлено, що на виконанні у Михайлівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області виконавчий лист № 321/2248/13-ц від 25 грудня 2013 року виданий Михайлівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 23608, 21 грн. на виконанні станом на 28 грудня 2018 року не перебуває та до відділу не надходив. (а.с. 37).

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції ґарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України").

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно пункту 17.4. розділу VIII Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України (Далі ЦПК України) у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно частини 1 статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-Х1V від 21 квітня 1999 року "Про виконавче провадження", який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 24 вказаного Закону передбачає, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутись із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що "стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII).. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу "Перехідні положення" ГПК України).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви". За змістом зазначених статей закону строк пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений судом за умови, якщо заявник доведе належними і допустимими доказами існування обставин, які об`єктивно перешкоджали йому вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Як вбачається із матеріалів справи доказів, що свідчили б про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав ні суду першої, ні апеляційної інстанцій.

Матеріали справи не містять даних про те, що строк пред`явлення виконавчих документів до виконання пропущено АТ КБ «ПриватБанк» з поважних причин. Та обставина, що стягувач намагався врегулювати питання погашення заборгованості із ОСОБА_1 мирним шляхом, через що виконавчий лист не направлявся до виконання, не є такою підставою.

Також АТ КБ «ПриватБанк», в порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, не надало суду жодних належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували, що заявник вчиняв будь-які дії спрямовані на виконання судового рішення.

Кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги про те, що банком пропущено строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання з поважних причин є недоведеними.

Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Положеннями ЦПК України передбачена можливість видачі по справі лише одного виконавчого листа та його дублікат може бути виданий судом лише у випадку втрати оригіналу, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа вирішальним є встановлення обставин втрати оригіналу виконавчого листа.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта, в даному випадку виконавчого листа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Підставою для видачі дубліката є заява стягувача або подання державного виконавця, в залежності від того, хто втратив оригінал виконавчого документа. При цьому, заявник має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили, перевірити чи отримував стягував оригінали виконавчих листів, та, якщо так, то коли, ким, на якій правовій підставі і за яких обставин, чи пред`являв стягував виконавчий лист до виконання, обставин втрати виконавчого документа, коли було виявлено втрату оригіналу виконавчого листа і якими доказами це підтверджується.

Під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого документа, суд зобов`язаний з`ясувати, чи є чинним рішення суду та чи не було скасовано, чи виконано рішення повністю або частково, чи не призведе видача дубліката виконавчого документа до отримання стягувачем неналежного, також суд має встановити, за яких обставин та ким втрачено виконавчий документ. Якщо виконавчий документ був втрачений при пересилці, до заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документу повинно бути додано довідки органів зв`язку або державного виконавця.

До того ж, дублікат виконавчого документа може бути виданий, якщо зацікавлена особа звернулась до суду із заявою про це до закінчення строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі, якщо такий строк закінчився, зацікавлена особа, яка звертається до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа може одночасно ставити питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Встановивши, що заявником не надано доказів на підтвердження втрати виконавчого листа, та з урахуванням пропуску визначеного Законом України "Про виконавче провадження" строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для видачі дублікату виконавчого листа.

Правильними є висновки суду першої інстанції, що вказані АТ КБ « ПриватБанк» обставини не є достатньою підставою для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа № 321/2248/13-ц до виконання, виданого 25 грудня 2013 року Михайлівським районним судом Запорізької області.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшли до законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви АТ КБ « ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа № 321/2248/13-ц, виданого 25 грудня 2013 року Михайлівським районним судом Запорізької та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до неправильного тлумачення заявником норм матеріального права.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення суду не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань, а також звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в повному обсязі, оскільки їх обґрунтування не мають правового значення для вирішення даного спору та правильність висновків районного суду щодо відмови у задоволенні заяви про видачу

дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа, не спростовують.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374,375,381,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 08 квітня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в частині відмови у видачі дубліката виконавчого документа.

Повна постанова складена 10 вересня 2020 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В. Суддя Суддя