ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року

м. Харків

Справа №640/8231/18

Провадження №22-ц/818/2952/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Тичкової О.Ю., Бурлака І.В.,

секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи :

заявник: ОСОБА_1 ,

особа, дії якої оскаржуються : державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у м.Харкові Кунєвої М.І.,

заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у м.Харкові Кунєвої М.І., заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 12 березня 2020 року (суддя Лях М.Ю.), -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в порядку статті 447 ЦПК України, у якій просив: визнати дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Кунєвої М. І. неправомірними; поновити його порушене право власності та зняти арешт з належного мені майна, накладеного постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків ГТУЮ у Харківській області Кунєвої М. І. від 25.10.2018 року у виконавчому провадженні №57438001 з примусового виконання виконавчого листа № 640/8231/18 від 01.10.2018 Київського районного суду м. Харкова.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що на виконанні старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Харків Кунєвої М. І. знаходиться виконавчий лист виданий 01.10.2018 Київським районним судом м. Харкова про стягнення з нього аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 800,00 грн. щомісячно починаючи з 10.05.2018 року і до його повноліття. 25 жовтня 2018 року старшим державним виконавцем Кунєвою М.І. винесено постанову про арешт всього майна боржника для забезпечення реального виконання рішення суду та формальне посилання на ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» та постанову про розшук майна боржника. Однак, рішення суду ним виконується добровільно. Спочатку він сплачував аліменти безпосередньо стягувану з повідомленням державного виконавця про суми, перераховані ним на користь дитини. Потім став перераховувати аліменти на рахунок виконавчої служби. Зазначена постанова винесена з порушенням ЗУ «Про виконавче провадження», порушує його цивільні права як власника та добросовісного платника. Безпосередньо із постановою про арешт він ознайомився в приміщенні Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків. Будь-які обставини, зазначені в ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», які б мали наслідком звернення стягнення на майно, відсутні, а відповідно і накладання арешту на все його майно є безпідставним та суперечить приписам ст. 321 ЦК України. Він звернувся до старшого державного виконавця Кунєвої М.І. з вимогою про зняття арешту з майна. 05.09.2019 року виконавець у виконавчому провадженні ВП № 57438001 винесла постанову про припинення розшуку майна боржника, оскільки згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, станом на 05.09.2019 року відсутня заборгованість по сплаті аліментів за вищевказаним виконавчим документом». Проте, незважаючи на те, що заборгованість по сплаті аліментів, станом на 05.09.2019 року відсутня, постанови про зняття арешту, накладеного на все належне йому майно винесено не було. Тобто, державним виконавцем Кунєвою М. І. порушено всі вищевказані норми ЗУ «Про виконавче провадження». 31.10.2019 він звернувся до виконавчої служби з заявою про видачу йому довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів. 11.11.2019 старший державний виконавець Кунєва М. І. замість довідки, надала йому розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за станом на 11.11.2019 року. 28.11.2019 він знову звернувся до виконавчої служби з заявою про видачу довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів та про скасування арешту майна. На заяву від 28.11.2019 про скасування арешту майна жодних дій не вчинено. 05.12.2019 державний виконавець Кунєва М. І. замість довідки, надала йому розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за станом на 05.12.2019 року. Одночасно з розрахунком, державний виконавець вручила йому виклик державного виконавця, відповідно до якого його зобов`язано з`явитись до Шевченківського відділу ДВС для надання підтверджуючих документів про сплату аліментів або надання пояснень стосовно не виконання виконавчого документа, необхідність сплатити заборгованість по сплаті аліментів та попереджено про відповідальність за наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців та про відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця. Вважає, що вказані дії державного виконавця також суперечать чинному законодавству України. Зазначає, що він не звертався з заявою до виконавчої служби про надання йому розрахунку заборгованості із сплати аліментів, а звертався із заявою про видачу довідки про відсутність заборгованості, при цьому довідку про відсутність заборгованості йому так і не було видано. За вказаних обставин звернувся до суду з цією скаргою на дії державного виконавця.

Скарга розглянута за відсутності учасників справи.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12 березня 2020 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у м.Харкові Кунєвої М.І., заінтересована особа - ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із вищевказаною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та задовольнити його скаргу.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що у день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

Суд дійшов до висновку, що сам по собі факти відсутності протягом певного періоду після сплати чергового платежу заборгованості з періодичних платежів по сплаті аліментів не є підставою для зняття арешту з майна боржника. Але такий висновок суперечить законодавству.

Наклавши арешт на все майно боржника та відмовляючи у його скасуванні, виконавцем порушено право власності ОСОБА_1 .

Висновок суду про те, що ОСОБА_1 не працює, іншого майна не має не відповідає дійсності. Зазначає, що стягувачу і виконавцю відомо, що він зареєстрований підприємцем, для здійснення підприємницької діяльності в нього відкритий рахунок в банку, у власності має частку в праві власності на квартиру. Проте не прийнято до уваги, що рішення суду він виконує добровільно.

Також не згоден з розрахунком аліментів за травень 2018 року, сума яких повинна складати 533,33 грн., а не 800 грн., оскільки аліменти присуджено з 10.05.2018 року.

Інші учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що на виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження №57438001 з примусового виконання виконавчого листа № 640/8231/18 від 01.10.2018 Київського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 800,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.05.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

17.10.2018 старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Кунєвою М. І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №57438001 на підставі вказаного виконавчого листа № 640/8231/18 від 01.10.2018 Київського районного суду м. Харкова. Вказана постанова була направлена на адресу боржника, що підтверджується квитанцією Укрпошти та конвертом, який не був отриманий боржником.

17.10.2018 року державним виконавцем вжиті заходи щодо розшуку майна боржника шляхом направлення запитів до установ та організацій, уповноважених здійснювати реєстрацію права власності на окремі види майна, а також щодо виявлення зареєстрованих в установах банків за боржником рахунків, джерел доходів.

Згідно з відповідями Пенсійного фонду України від 17.10.2018 про осіб-боржників, які отримують пенсію, відомості відносно боржника відсутні.

Згідно з інформацією Державної фіскальної служби України від 17.10.2018 про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями відомості щодо боржника відсутні. За інформацією з Державної фіскальної служби України боржник доходів не отримує.

За період з 10.05.2018 по 25.10.2018 державним виконавцем зроблено розрахунок заборгованості по аліментах, і станом на 25.10.2018 борг складав 4800,00 грн.

Згідно з відповідями Пенсійного фонду України від 17.10.2018 про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи встановлено, що боржник отримує дохід у ФОП ОСОБА_5 .

У зв`язку з цим 25.10.2018 державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, розмір заборгованості складає 4800 грн., копію якої направлено до ФОП ОСОБА_6 для виконання.

Також 25.10.2018 старшим державним виконавцем Кунєвою М.І. винесена постанова про арешт майна боржника для забезпечення реального виконання рішення суду. Відповідні записи про обтяження внесено до Державних реєстрів.

25.10.2018 старшим державним виконавцем Кунєвою М.І. винесена постанова про розшук майна боржника, зокрема, автомобіль Mitsubishi ASX, д/н НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я боржника, оскільки при виході за місцем проживання боржника вказаний автомобіль не виявлений.

До відділу від ФОП ОСОБА_6 надійшов наказ № Б00005/3-К від 09.04.2019 про те, що ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням.

05.09.2019 року виконавець у виконавчому провадженні ВП №57438001 винесла постанову про припинення розшуку майна боржника, враховуючи, що згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, станом на 05.09.2019 року відсутня заборгованість по сплаті аліментів за вищевказаним виконавчим документом.

31.10.2019 боржник ОСОБА_1 звернувся до виконавчої служби з заявою про видачу йому довідки про наявність чи відсутність заборгованості зі сплати аліментів.

11.11.2019 старший державний виконавець Кунєва М. І. надала боржнику розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за станом на 11.11.2019 року, згідно з якою заборгованість складає 1129,42 грн.

28.11.2019 боржник ОСОБА_1 звернувся до виконавчої служби з заявою про видачу довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів та заявою про скасування арешту майна.

05.12.2019 старший державний виконавець Кунєва М. І. надала боржнику розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за станом на 05.12.2019 року, згідно з якою заборгованість складає 143,45 грн.

Державним виконавцем не було винесено постанови про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 .

Згідно з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 станом на 05.03.2020 року заборгованість відсутня.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що під час здійснення виконавчих дій в рамках ВП №57438001 з примусового виконання виконавчого листа № 640/8231/18 від 01.10.2018 Київського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 800,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.05.2018 і до досягнення дитиною повноліття, - державний виконавець діяв у межах повноважень та на підставі Закону України «Про виконавче провадження», тому підстави для визнання його дій неправомірними - відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 448, 449 ЦПК України).

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, ОСОБА_1 , посилаючись на відсутність заборгованості по сплаті аліментів, вказував на наявність підстав для надання йому відповідної довідки та знаття арешту з належного йому автомобіля.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок стягнення аліментів встановлений статтею 71 Закону, відповідно до якої за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

За положеннями ст.48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч.1 ст.56 Закону).

У зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів за період з 10.05.2018 року по 25.10.2018 року 25.10.2018 старшим державним виконавцем Кунєвою М.І. була винесена постанова про арешт майна боржника для забезпечення реального виконання рішення суду.

За змістом ч.5 ст.13 , п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, зокрема, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Отже, законом передбачена умова, відсутність якої унеможливлює зняття арешту з майна боржника, а саме можливість забезпечення виконання рішення в інший спосіб.

Беручи до уваги те, що боржник офіційного заробітку не має у зв`язку із звільненням з роботи з 09.04.2019 року, іншого майна чи грошових коштів державним виконавцем не виявлено, підстави для скасування арешту відсутні, порушень державним виконавцем вимог закону не встановлено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 зареєстрований підприємцем та має відкритий рахунок банку, висновків суду не спростовує, оскільки не доводить отримання останнім доходів, достатніх для забезпечення виконання рішення суду.

Крім того, в матеріалах справи міститься відповідь на запит до Державної фіскальної служби України щодо боржника, згідно якої фізичну особу-підприємця припинено (а.с.94).

Безпідставним є і посилання на те, що боржнику належить частка у праві власності на нерухоме майно, оскільки сам по собі цей факт не свідчить про фактичну можливість виконання рішення суду і при цьому, жодних доказів на підтвердження цих доводів апеляційної скарги останнім не надано.

Відповідно дост. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Не може бути прийнято до уваги і посилання ОСОБА_1 на п.19 розділу ІІІ Інструції з примусового виконання рішень від 02.04.2012 №512/5, відповідно до якого у день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягненняперіодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову проскасування заходів примусового виконання , оскільки положення цієї інструкції суперечать вимогам Закону і до вказаних правовідносин щодо виконання рішення про стягнення аліментів не застосовуються.

Щодо незгоди боржника з розрахунком заборгованості державного виконавця колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку отримані ним розрахунки не оскаржував та не позбавлений такої можливості.

Таким чином доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, нових доказів на підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 12 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду в порядку, передбаченому статтею 389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.Ю.Тичкова

І.В.Бурлака

Повний текст постанови складено 4 вересня 2020 року