Справа № 580/1105/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. за участю секретаря - Гладкової С.В., представника відповідача - Чеботарьова ОСОБА_1 П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

07.05.2019 року Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача на заборгованість за кредитним договором №6158 від 06.12.2013 року в розмірі 117466 грн. та судові витрати - судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.12.2013 року між ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №6158 на підставі якого ОСОБА_2 видано кредит в розмірі 27773,32 грн. Таким чином ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" виконав в повному обсязі свої зобов`язання за договором, надав відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором. 19.07.2016 року ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" припинило свою діяльність шляхом приєднання до ПАТ "ПУМБ". Таким чином ПАТ "ПУМБ" став правонаступником ПАТ "Банк Ренесанс Капітал". В порушення умов договору, відповідачка своєчасно не повернула банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором кредиту, внаслідок чого станом на 22.04.2019 року має заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 117466 грн., з яких: 11051,68 грн. - заборгованість за кредитом; 16721,64 грн. - заборгованість по процентам: 0 грн. заборгованість ща комісією; 89692,68 грн. - штрафні санкції. На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором кредиту, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «ПУМБ». За таких обставин позивач звернувся до суду для захисту своїх законних прав та інтересів.

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 20.05.2019 року відкрито провадження за позовом АТ "ПУМБ" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом.

Представник позивача АТ «ПУМБ» не з`явився в судове засідання, хоча був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Отримав відзив на позов. Надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі. (а.с.55).

Представник відповідачки Чеботарьов ОСОБА_3 в судовому засіданні, заперечив проти позову повністю. В наданому відзиві зазначено, що позивач посилаючись на кредитний договір №6158 від 06.12.2013 року просить стягнути з відповідачки основну суму боргу та неустойку на загальну суму 117466 грн. при цьому ним до суду не надано вищевказаного кредитного договору. Таким чином, єдиним належним та допустимим доказом на підтвердження вищевказаних оставин, які входять в предмет доказування є кредитний договір. За відсутності кредитного договору не можливо встановити інші обставини які з нього витікають. Тому він просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В установлений судом строк позивач не надав відповідь на відзив, не надав, на вимогу ухвали суду, кредитного договору №6158 від 06.12.2013 року.

Тому відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши надані матеріали, судом встановлено наступне:

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надав суду належним чином завіреного кредитного договору №6158 від 06.12.2013 року, що був укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», взагалі до позовної заяви не надавався будь-який кредитний договір, що був укладений з ОСОБА_2 .

Надана позивачем пропозиція укладення договору карткового рахунку та договору страхування (оферта) не може бути доказом укладення договору, оскільки відповідно до ст. 641 ЦК України що до Пропозиції укласти договір встановлюється, що Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Стаття 642. УК України регламентує прийняття пропозиції, тобто відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Також зазначається, що особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Шляхом встановлення кредитного ліміту та видачі платіжної картки банк лише надає своїм клієнтам право отримати кредит. Обов`язок повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування ним виникає лише у випадку отримання готівки або використання іншим способом кредитних коштів.

Виходячи зі змісту ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», документами, які можуть підтверджувати факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення: розрахунковий чек: платіжна вимога: меморіальний ордер.

Згідно п. 17.1 сі. 17 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Постановою Національного банку «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» № 22 від 21 січня 2004р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004р. за №377/8976) встановлені вимог и до оформлення вищезазначених розрахункових документів.

Позивач не додав до позовної заяви належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно якого можна було б встановити суму, яку позивач надав/перерахував відповідачу та встановити рахунок, на який були перераховані вищезазначені кредитні кошти.

Згідно ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Тобто, використання платіжної картки можливе лише за наявності відкритого рахунку.

Згідно п.6.3 ст. 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні)- Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка. Порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України.

Згідно п.1.5 ст.1 Постанови Національного Банку України «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» №492 від 12 листопада 2003р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003р.) за № 1172/8493 умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції.

При цьому позивач до позовної зави не долучив:

-договір на відкриття карткового рахунку з інформацією про номер рахунку на який позивач перерахував кредитні кошти відповідачу.

-не зазначено номер платіжної картки, яка була надана до відкритого рахунку відповідачу,

-не долучено доказів про отримання відповідачем платіжної картки.

Також позивач не надав виписки за рахунком відповідача, на який було нібито перераховані кредитні кошти, згідно якої підтверджувалась наявна заборгованість у відповідача перед позивачем.

Отже, жодного із вказаних документів, які можуть підтверджувати факт проведення розрахункових операцій з відповідачем позивач не надав.

Наданий суду розрахунок заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «Перший Український міжнародний банк»не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог, та в ньому, навіть, не зазначено номеру рахунку відповідача у банку. Крім того, розрахунок заборгованості не є тим документом, який підтверджує наявність або відсутність коштів на рахунку особи та факт проведення певних фінансових операцій.

Отже позивачем взагалі не надані докази укладання кредитного договору з відповідачем, доказів розміру заборгованості по будь-якому кредитному договору.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідач заперечує укладання спірного кредитного договору, а оскільки позивач не надав суду жодного доказу у підтвердження укладення кредитного договору №6158 від 06.12.2013 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та відповідачем, не надав бухгалтерських документів про отримання відповідачем коштів по цьому договору у розмірі 27773,32 грн. та належного розрахунку заборгованості, суд позбавлений можливості встановити природу такого кредитного договору, розмір отриманих коштів по кредиту, правильність нарахування заборгованості , у тому числі і штрафних санкцій, до яких застосовується спеціальна позовна давність, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 141, 263-265, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог представника Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6158 від 06.12.2013 р. в розмірі 117466 грн. відмовити в повному обсязі у зв`язку з необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Лебединський районний суд Сумської області до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 24.01.2020 року.

Суддя Бакланов Р. В.