КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 757/8800/20-ц Головуючий у суді першої інстанції: Волкова С.Я.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/10132/2020 Головуючий: Гаращенко Д.Р.

14 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого (судді-доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою адвоката Волощука Володимира Вікторовича представника ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (далі ПАТ «СК «Провідна») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 33 472,16 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в розмірі 2 102,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 08 лютого 2017 року між позивачем і відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АК/2117796, забезпечений транспортний засіб: DAEWOO MATIZ державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 08 серпня 2017 року о 07:50 год. в місті Києві по вул. Олени Теліги, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керування ОСОБА_1 , транспортного засобу FORD ORION державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та транспортного засобу HYUNDAI GETZ державний реєстраційний номер НОМЕР_3 . Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 01 червня 2018 року встановлено, що відповідач залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача за ст. 122-4 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач відшкодував власнику транспортного засобу FORD ORION державний реєстраційний номер НОМЕР_2 витрати за пошкоджений автомобіль у сумі 18 375,56 грн. і відшкодував власнику транспортного засобу HYUNDAI GETZ державний реєстраційний номер НОМЕР_3 витрати в сумі 15 096,60 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2020 року позов ПАТ «СК «Провідна» задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції адвокат Волощук В.В. представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в позові.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду ґрунтуються на неповному з`ясуванні обставин справи, які суд вважав встановленими, а тому рішення є незаконним та необґрунтованим.

Зазначив, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року у справі № 761/9554/18 провадження про адміністративне правопорушення щодо винуватця - ОСОБА_2 закрито за закінченням строків, передбачених законом для накладення адміністративного стягнення.

Апелянт вважає, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не встановлена та він не зобов`язаний нести відповідальність за збитки, що заподіяні транспортним засобом форд, д.н.р. НОМЕР_2 та ХУндай д.н.р. НОМЕР_4 , внаслідок ДТП, що сталось 08 серпня 2017 року.

28 липня 2020 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу, зазначив, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, заперечення апелянта зводяться виключно до переоцінки доказів та не спростовують висновків суду першої інстанції. Позивач вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, таким, що ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, на підставі цього просив рішення залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 лютого 2017 року між ПАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АК/2117796, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є DAEWOO MATIZ державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

08 серпня 2017 року в 07:50 год. в місті Києві по вул. Олени Теліги, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керування ОСОБА_1 , транспортного засобу FORD ORION державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 і транспортного засобу HYUNDAI GETZ державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 покинув місце ДТП, не повідомив страховика про настання страхового випадку.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 травня 2018 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 122-4 («Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди») та статтею 124 («Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна») Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення («Строки накладення адміністративного стягнення»).

На виконання умов договору страхування ПАТ «СК «Провідна» сплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 18 375,56 грн., визначеного на підставі страхового акту № від 22 серпня 2018 року. Факт виплати підтверджується платіжним дорученням № 0038369 від 23 серпня 2018 року.

На виконання умов договору страхування ПАТ «СК «Провідна» сплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 15 596,60 грн., визначеного на підставі страхового акту № від 03 серпня 2018 року. Факт виплати підтверджується платіжним дорученням № 0036384 від 08 серпня 2018 року, відомістю з реєстру масових виплат № ВПТ-003482 від 07 серпня 2018 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки відповідач залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, то страховик (позивач) обґрунтовано звернувся до суду з регресним позовом до позивача про виплату страхового відшкодування в розмірі 33 472,16 грн. в порядку ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає зазначеній нормі процесуального закону.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом ПАТ «СК «Провідна» зазначила, що відповідно до обставин встановлених постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року ОСОБА_1 залишив місце ДТП. Не повідомив страховика у строки визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі цього позивач просив стягнути з відповідача суму виплати страхового відшкодування, яка була сплочена позивачем ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Колегія суддів встановила, що відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 122-4 («Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди») та статтею 124 («Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна») Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення («Строки накладення адміністративного стягнення»).

Доводи апелянта про те, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року у справі № 761/9554/18 провадження про адміністративне правопорушення щодо винуватця - ОСОБА_2 закрито за закінченням строків, передбачених законом для накладення адміністративного стягнення, а тому його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не встановлена та він не зобов`язаний нести відповідальність за збитки, що заподіяні транспортним засобом форд, д.н.р. НОМЕР_2 та Хюндай д.н.р. НОМЕР_4 , внаслідок ДТП, що сталось 08 серпня 2017 року, колегія суддів відхиляє враховуючи наступне.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у рішенні від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, переглядаючи рішення місцевого та апеляційного господарських судів Касаційний господарський суд вказав, що з правового аналізу положень статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Таким чином, вина відповідача встановлена в порядку ст. 82 ЦПК України та доказуванню не підлягає.

Відповідно до наданих позивачем копій матеріалів адміністративної справи, страхувальник не повідомив страховика про настання ДТП.

Згідно підпунктів «в», «ґ» пункту 38.1.1 частини 38.1. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:

якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником);

якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, яким невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 18 375,56 грн. + 15 096,60 грн. = 33 472,16 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки відповідач залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Будь яких інших доказів на спростування рішення суду першої інстанції апелянт не надав.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують на законність та обґрунтованість рішення не впливають, колегія суддів вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Волощука Володимира Вікторовича представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль