Справа № 588/1836/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.01.2020 року м.Тростянець
Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря судових засідань Лободи Т.С., з участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування в особі Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивував тим, що він є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , у якому, на зареєстровані: його дружина ОСОБА_4 , його син ОСОБА_5 , його невістка ОСОБА_2 та неповнолітня онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Місце проживання та перебування відповідачів йому не відоме. На даний час ОСОБА_2 перебуває з його син у зареєстрованому шлюбі. За місцем реєстрації відповідачі ніколи не проживали.
Відповідачі добровільно зніматися з реєстрації не збираються, родинних відносин із ними він не має, реєстрація відповідачів створює перешкоди у реалізації його права володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
За указаних обставин, посилаючись на ст.ст.15,16,29,319,321,405 ЦК України, ст.150 ЖК УРСР, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний набір місця проживання в Україні», позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право на користування жилим будинком по АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов із підстав указаних у ньому, просив його задовольнити, погодився на заочний розгляд справи.
Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, судові повістки, направлені за їх зареєстрованим місцем проживання, повернулися на адресу суду без вручення відповідачам із відмітками поштаря «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення" (а.с.39,40, 49-51,59, 60).
Ураховуючи, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані по АДРЕСА_1 (а.с.35,36), судові повістки направлялися за цією адресою, про зміну місця реєстрації чи місця свого знаходження відповідачі не повідомляли, тому відповідно до ст.ст.128,131 ЦПК України, суд вважає судові повістки такими, що доставлені 26.11.2019, 10.12.2019, 24.12.2019 та 27.12.2019 (а.с.39,40, 49-51,59, 60).
Представник 3-ї особи у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позицію із приводу заявленого позову не висловив, але повідомив, що будь-яка інформація стосовно ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 відсутня у службі у справах дітей Тростянецької РДА, зазначені особи до органу опіки та піклування Тростянецької РДА чи служби у справах дітей не зверталися та не перебувають на жодному обліку (а.с.61).
Із урахуванням згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням Розділу ІІ Глави 11 ЦПК України, без участі представника третьої особи.
Суд, заслухавши позицію позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів.
На підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 22.02.1990 та реєстраційного напису БТІ за №1887 у реєстровій книзі №13, судом установлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 (а.с.7).
За записами у будинковій книзі та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку осіб) за №187-е від 02.10.2019, установлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , крім позивача, його дружини ОСОБА_4 , сина ОСОБА_5 , починаючи з 27.11.2010 зареєстровані невістка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та онучка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-10).
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилалася на те, що будь-яких домовленостей про користування його будинком із відповідачами немає. Відповідач разом із своєю донькою ніколи не проживали у належному йому будинку.
Із довідки голови вуличного комітету Синявської Л.Н . від 04.10.2019 та акту обстеження по розгляду щодо встановлення місця проживання від 07.10.2019, вбачається, що за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , невістка позивача ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3 не проживали (а.с.11).
Також установлено, що 01.11.2003 у відділі РАЦС адміністрації міста Губкіна та Губкінського району Білгородської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , у яких ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Губкін Білгородської області Російської Федерації народилася донька ОСОБА_3 (а.с.25,26).
Починаючи із 26.05.2015 по 22.11.2019 ОСОБА_2 разом із донькою ОСОБА_3 , як громадянка Російської Федерації перетинала державний кордон України (а.с.52).
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що бачила ОСОБА_2 після її одруження із сином позивача, вони приїздили разом із донькою ОСОБА_3 , проживали у місті Суми. Останні 6 років вона їх не бачила. Також не бачила, щоб відповідачі проживали за місцем реєстрації.
Свідок ОСОБА_9 пояснила, що після одруження ОСОБА_2 із сином позивача вони виїхали у місто Суми. Невістку позивача вона не бачила більше 5 років, хоча раніше вона приїздила разом із донькою. Знає, що позивач звернувся до суду із позовом через субсидію, на отримання якої перешкоджає реєстрація відповідачів, які за місцем реєстрації не проживають.
Отже, судом установлено, що правовідносини, які виникли між сторонами не є житловими, так як відповідачі не проживали за місцем реєстрації позивача, не були членом її сім`ї на час здійснення реєстрації у будинку позивача, хоча і є невісткою та онукою позивача.
Суд вважає, що порушене право позивача має бути захищене судом, однак при цьому суд застосовує норми законодавства, якими регулюються правовідносини, що виникли у цьому спорі.
Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.391 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усуненні будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Враховуючи вищевикладені обставини, судом встановлено, що відповідачі, яких позивач зареєстрував у власному будинку, не проживали у ньому, тобто не реалізували своє право на користування жилим приміщенням, а отже, не набули прав та обов`язків, як члени сім`ї позивача. Позивачем доведено, що його право на користування власним нерухомим майно на свій розсуд, а саме жилим будинком, порушується відповідачами, які є зареєстрованими у будинку позивача.
З цих підстав суд задовольняє заявлену позивачем вимоги до ОСОБА_2 .
Задовольняючи заявлений позов до неповнолітньої ОСОБА_3 , суд керується ч.3 ст.29 ЦК України, згідно якої місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
Зважаючи на вищевказані докази, які підтверджують факт того, що неповнолітня ОСОБА_2 проживає разом із матір`ю ОСОБА_3 , із якою неодноразово перетинала кордон, на час подання позивачем позову до суду досягла віку 14 років та із цього часу вільно обирає собі місце проживання (ч.2 ст.29 ЦК України), поведінка дитини свідчить про те, що вона не бажає проживати за місцем реєстрації, а проживатиме разом із матір`ю, суд вважає, що ОСОБА_3 є такою, що втратила право на користування будинком.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10-13,259,264,265,280-282,284,289 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідка НОМЕР_1 , видана ГУМВС України в Сумській області) та ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 25.05.2019 відділом ЗАГС адміністрації Губкінського міського округу Білгородської області) такими, що втратили право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених для його перегляду та оскарження, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений 27.01.2020.

Суддя О.С. Линник