Справа № 137/879/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2020 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судового засідання Голоти О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Літин за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із вказаним позовом мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, який розташований в с. Садове Літинського району Вінницької області.

Вказує, що він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері, однак не може набути право власності на спадкове майно в порядку спадкування через нотаріальну контору, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок.

Тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить визнати право власності на вказаний житловий будинок.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Заєць Б.В. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність та відсутність позивача. Позовну заяву підтримує в повному обязі та просить її задовольнити.

Представник відповідача Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області до судового засідання не з`явився, надіслали на адресу суду листа відповідно до якого просять розглядати справу без представника селищної ради. Протии заявленного позову не заперечують.

Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав.

Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.7) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження позивача (а.с.8) його батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.9) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії довідки Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області за №349 від 16 червня 2020 року (а.с.10) відповідно до облікових даних погосподарської книги №8 ОСОБА_3 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 Разом з ним на момент смерті була зареєстрована та проживала дружина ОСОБА_2 , 1910 р.н.

Відповідно до копії довідки Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області за №350 від 16 червня 2020 року (а.с.11) відповідно до облікових даних погосподарської книги №8 ОСОБА_2 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Разом з ним на момент смерті був зареєстрований та проживав ОСОБА_1 , 1932 р.н.

Відповідно до виписок з погосподарської книги №8 Селищенської сільської ради за 1991-1995 роки (а.с.12) ОСОБА_3 значиться як голова двору, ОСОБА_2 записана як дружина; за 2001-2005 роки (а.с.13) ОСОБА_2 значиться як голова двору, ОСОБА_1 записаний як син.

Відповідно до Свідоцтва про право власнсоті на домоволодіння № НОМЕР_1 (а.с.14) ОСОБА_2 є власником житлового будинку, який розташований в с. Садове Літинського району Вінницької області.

Відповідно до копії Договору дарування від 17.08.1993 року (а.с.15) ОСОБА_2 подарувала Ѕ частки житлового будинку ОСОБА_4 і відповідно реєстраційного свідоцтва (а.с.16) за нею зареєстровано.

Відповідно до копії технічного паспорту (а.с.17-19) зазначається технічна характеристика житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа Літинської державної нотаріальної контори за №563/02-17 від 16.07.2020 р. (а.с.20) ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю на те законних підстав.

Відповідно до оголошення, яке розміщене в газеті «Літинський вісник» від 04 червня 2020 року (а.с.21) втрачене свідоцтво про право власності на будинок (домоволодіння) № НОМЕР_1 від 07.07.1993 р. видане Селищенською сільською радою на ім`я ОСОБА_2 , вважати недійсним.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в нотаріальному порядку ОСОБА_1 не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за ним право власності на житловий будинок, оскільки судом встановлено, що він є спадкоємцем за законом і має право на оформлення спадщини.

Керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76, 81, 206, 247, 259, 263-268, 315 ЦПК України, ст.328, 1218, 1268 ЦК України, постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на Ѕ частки житлового будинку літ. «А» загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 45,2 кв.м., допоміжною площею 26,3 кв.м., прибудова з ганком та навісом літ. "а1", літня кухня-сарай літ. "Б", погріб з шиєю літ. "В", погріб літ. "П/Д", вбиральня літ. "Е", сарай літ. "Ж", гараж літ. "З", огорожа №1, ворота з хвірткою №2, вигрібна яма №3, криниця №4, що розташовані за адресою по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.