Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/614/20
Провадження № 2-о/494/32/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року Березівський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Дєткова О.Я.,

при секретарі Твердун Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за заявою представника заявниці ОСОБА_1 - адвоката Шулика Максима Юрійовича про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Представник Шулик М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 звернувся з цією заявою до суду, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла двоюрідна тітка заявниці - ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку, розташовану на території Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області. Під час усного звернення до нотаріуса з приводу прийняття спадщини було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано для вирішення питання щодо встановлення факту проживання однією сім`єю звернутися до суду. Однак, оскільки ОСОБА_1 постійно проживала разом з померлим спадкодавцем в АДРЕСА_1 понад п`яти років, вела з ним спільне господарство та мала спільний бюджет, тому просить встановити вищезазначений факт.

ОСОБА_2 , яка належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, проте своєю заявою від 2 липня 2020 року просить справу розглядати без її участі, проти задоволення заяви заперечень не має та факт проживання однією сім`єю заявниці із спадкодавцем понад п`яти років за вищевказаною адресою підтвердила (а.с.16).

Заслухавши представника заявника і свідка та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Главою 86 ЦК України визначено вичерпний перелік спадкоємців за законом, які мають право на спадщину.

Крім того, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Державним актом на право приватної власності на землю, серії IV-ОД №071926, підтверджується, що власником земельної ділянки, площею 5.49 гектарів, розташованої на території Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області, є ОСОБА_3 (а.с.7).

Із свідоцтва про право власності на житловий будинок від 23 січня 1995 року вбачається, що власником Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (а.с.8).

Поясненнями у судовому засіданні представника заявника також підтверджується, що заявниця спільно проживала на протязі тривалого часу у вищевказаному житловому будинку з померлою ОСОБА_3 , яка доводилась їй двоюрідною тіткою, вела з нею спільне господарство, постійно доглядала за своєю тіткою як за членом сім`ї, допомагала їй у побуті, купувала ліки та здійснювала всі необхідні комунальні платежі, крім того, він також зазначив, що після смерті спадкодавця заявниця і до теперішнього часу проживає у вищевказаному будинку та з приводу прийняття спадщини зверталась усно до нотаріуса, у зв`язку з чим їй було рекомендовано звернутись до суду.

З наданої довідки АТ «Одесаобленерго» №214 від 17 червня 2020 року убачається, що 12 березня 1995 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір, на підставі якого заявниця здійснювала розрахунки за спожиту електричну енергію за домоволодінням АДРЕСА_1 , починаючи з квітня 1995 року по 23 січня 2003 року (а.с.9).

З показань свідка ОСОБА_4 , вважати які недостовірними у суду підстав немає, також слідує, що ОСОБА_1 до часу відкриття спадщини проживала у вищевказаному будинку разом з померлою ОСОБА_3 , яка була його хресною матір`ю, вела спільне господарство з нею, сплачувала всі комунальні платежі та понесла витрати на її поховання, інших спадкоємців за законом попередніх черг у померлої немає.

Стаття 1264 ЦК України передбачає, що право на спадщину мають спадкоємці за законом четвертої черги, за умови, якщо вони проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.21 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї тощо.

Крім того, слід звернути увагу, що до спадкоємців четвертої черги також відносяться зведені брати та сестри (діти від попереднього шлюбу вітчима чи мачухи), свати (батьки подружжя), свекор (батько чоловіка), свекруха (мати чоловіка), тесть (батько дружини), теща (мати дружини), невістка (дружина сина, дружина брата), шурин, шуряк (брат дружини), дівер (брат чоловіка), своячениця ( сестра дружини), зовиця (сестра чоловіка), зять (чоловік дочки, чоловік сестри), ястров (дружина дівера), свояк (чоловік сестри дружини).

При визначені кола осіб, проживаючих однією сім`єю із спадкодавцем, слід виходити також із положень ст.3 СК України, згідно якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки; сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

До спадкоємців четвертої черги слід також віднести й тих осіб, які не пов`язані із спадкодавцем кровним спорідненням, не були його родичем, не знаходилися у шлюбі та інших осіб, які з певних причин проживали однією сім`єю.

Крім того, до числа спадкоємців четвертої черги не можуть входити особи, перелічені в перших трьох чергах спадкоємців за законом, хоча саме вони в першу чергу є членами сім`ї спадкодавця (зокрема, чоловік, діти).

Згідно рішення Конституційного суд України від 3 червня 1999 року №5-рп/99, до члені сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт та інше.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім`єю, постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Отже заявницю, яка проживала із спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, можливо у відповідності до приписів ст.1264 ЦК Україниі пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вважати спадкоємцем за законом четвертої черги, оскількищодо цивільних відносин, які виникли між ними до набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовується положення цього Кодексу до тих прав, щовиникли і продовжують існувати після набрання ним чинності.

Керуючись ст.ст.13,81,89,264,294,315 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків,зазначених у частині другій статті 358 цього кодексу.

Згідно п.15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення буде складено відповідно до ч.6 ст.258 ЦПК України.

Суддя: