Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2020 Справа №607/12862/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мишковицької сільської ради, третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного округу Чопик І.Я. про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Мишковицької сільської ради, третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного округу Чопик І.Я. про визнання права власності на спадкове майно, а саме 1/3 будинковолодіння в АДРЕСА_1 після смерті бабусі позивача - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем за заповітом після бабусі - ОСОБА_2 . Вона прийняла спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві.

Ухвалою від 07 серпня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 03 вересня 2020 року. Протокольною ухвалою суду від 07 серпня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 03 вересня 2020 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові, просила суд позов задоволити.

Представник відповідача Мишковицької сілької ради в судове засідання не з`явився, однак надіслав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності. Щодо задоволення позову не заперечує.

Третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного округу Чопик І.Я. в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час слухання справи була повідомлена належним чином та про причину неявки суд не повідомила.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна № 394 від 26.09.2013 року Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації станом на 20.09.2013р. по обліку бюро будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується: 1/3 ОСОБА_3 , 1/3 ОСОБА_2 , 1/3 ОСОБА_1 . Станом на 30.07.1990р. право власності на майно було зареєстровано за головою колгоспного двору за гр.. ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності виданого Тернопільського районною радою 30.07.1990.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 30.07.1990 р. житловий будинок АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, що складається з 3 членів, головою якого - ОСОБА_3 .

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.2 ст.123 ЦК УРСР (1963 р.), розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповонолітніх і непрацездатних.

Отже, станом на 30.07.1990 року, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 належало по 1/3 частині спірного будинковолодіння.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

12 серпня 2019 року ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого заповіла належну їй частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18.11.2019р.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складалася з належної їй 1/3 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 .

З метою оформлення права власності на вказане спадкове майно після смерті бабусі та видачі свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Тернопільського районного округу Чопик І.Я., де після смерті ОСОБА_2 була заведена спадкова справа №84/2020.

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного округу Чопик І.Я. №230/02-31 від 22.05.2020 року, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті матері - гр.. ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Частиною першою статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

ОСОБА_1 , як онука померлої та спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину. Син померлої ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали заяви про відмову від прийняття спадщини. (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1871/02-31 від 23.03.2017 року).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачем, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати свої спадкові права, а тому її право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті бабусі ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 263, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549, 553 ЦК України 1963 року, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1261 ЦК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Мишковицької сільської ради, третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного округу Чопик І.Я. про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті бабусі ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п. 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Головуючий суддяВ. М. Позняк