Справа № 353/686/20
Провадження № 2/353/300/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н. І.,

з участю секретаря судового засідання - Гуцуляк Г.Я.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що за вищевказаною адресою проживала тітка її батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і їй на праві власності належав житловий будинок, господарські будівлі та споруди по зазначеній адресі, тим двору - колгоспний. Документ про право власності на дані будівлі, а саме свідоцтво про право власності на житловий будинок від 16.11.1988 року, виданий виконкомом Тлумацької районної ради Івано-Франківської області на підставі рішення № 208 від 09.11.1988 року, яке згідно архівних даних, станом на 31.12.2012 року зареєстровано в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації, реєстраційний № 382 - втрачене.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, яке вона ще за життя заповіла позивачу. Позивач прийняла спадщину після смерті тітки ОСОБА_3 , так як звернулася із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом у шестимісячний термін та бажає оформити спадщину на своє ім`я.

Однак в нотаріальному порядку їй було відмовлено в оформленні спадщини за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на нерухоме майно, а саме свідоцтво про право власності на житловий будинок від 16.11.1988 року, видане виконкомом Тлумацької районної ради Івано-Франківської області на підставі рішення № 208 від 09.11.1988 року. Даний документ втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Злагода» і він вважається недійсним.

У зв`язку з вищевказаним, ОСОБА_2 просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_3 .

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просила позов задовольнити та розгляд справи провести без її участі.

Представник відповідача - Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду направив заяву, у якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти задоволення позову та просить справу розглядати без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав:

Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області №4 (стор. 71-72) станом на 1990 рік за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була головою двору, значилось господарство особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 12). Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів № 66282 від 16.03.2020 року ОКП «Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації» згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року в ОКП «Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації» за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано право власності в реєстраційній книзі №2, під реєстровим № 382 за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 16.11.1988 року, виконкомом Тлумацької районної ради на підставі рішення № 208 від 09.11.1988 року (а.с. 7). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 16.03.2020 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди побудовані у період з 1956 року по 1986 рік (а.с. 4-6).

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, ОСОБА_3 належало майно колгоспного двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджуєтьсякопією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Ще за життя ОСОБА_3 посвідчила заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла позивачу ОСОБА_4 , що підтверджується копією заповіту від 07.02.1996 року (а.с. 13).

Позивач ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 і її батьками є ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 21). 21.11.2003 року ОСОБА_5 одружилася з ОСОБА_8 та після одруження ій присвоєно прізвище « ОСОБА_9 », що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 22).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

ОСОБА_2 (позивач) прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , оскільки у шестимісячний термін звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 36), а також отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.08.2020 року, успадкувавши право на земельну частку (пай), яка не є предметом даного позову (а.с. 52).

Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 328/2018 від 13.10.2018 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті ОСОБА_3 , з якої вбачається, що ОСОБА_2 (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка бажала прийняти та прийняла спадщину (а.с. 36-53).

Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 .

Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані по АДРЕСА_1 , а саме Свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Тлумацької районної ради на підставі рішення № 208 від 09.11.1988 року, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 328/02-31 від 22.07.2020 року (а.с. 15).

Як вбачається з оголошення в газеті «Злагода» від 18.07.2020 року слід вважати недійсним втрачений документ: Свідоцтво про право власності, видане ОСОБА_3 16.11.1988 року виконкомом Тлумацької районної ради на підставі рішення № 208 від 09.11.1988 року, на житловий будинок житловою площею 34,3 м.кв., загальною площею 450, м.кв. по АДРЕСА_1 (а.с. 17-20).

Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 420,40 грн. (квитанція № 76.18947.1/286550665 від 07.08.2020 року (а.с. 29).

На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 13, 82, 142, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Повернути позивачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительці АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , сплачений нею по квитанції № 76.18947.1/286550665 від 07.08.2020 року судовий збір в розмірі 50 відсотків, а саме в сумі 420 (Чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийН. І. Лущак