УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2020 року м. Житомир

Суддя Богунського районнго суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Семенюк Вікторії Юріївни, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, визнання особи такою, що прийняла спадщину, відшкодування витрат на лікування та поховання спадкодавців,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд із позовом, в якому просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини; визнати ОСОБА_1 такою, що прийняла спадщину в частці спадкового майна після померлого ОСОБА_4 та набула право власності в порядку спадкування на 10/100 частки житлового будинку загальною площею 217 кв.м. та 825/1601 частки земельною ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на лікування та поховання в розмірі 13 148,52 грн.

Ухвалою суду від 11.09.2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу вказано на необхідність усунення недоліків, якими, в тому числі, є: правова не коректність заявлених вимог; не визначення ціни позову; відсутність документів на підтвердження сплати судового збору.

Представником позивача 14.09.2020 року подано заяву про відстрочення оплати судових витрат з посиланням на тяжкий матеріальний стан особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Є необхідним звернути увагу, що залишаючи позовну заяву без руху суддя зауважив про необхідність уточнення заявлених вимог з метою їх виокремлення за майновим або немайновим критеріями. В іншій частині, з чітко обумовленими вимогами, позивачу вказано суми судового збору, що підлягають до сплати відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Вирішення питання про відстрочення сплати судового збору є передчасним до конкретизації пред`явлених вимог, визначення ціни позову в разі пред`явлення вимог майнового характеру.

Слід також додати, що у пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

У своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі № 686/114/16-ц Верховний суд зауважив, що положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Водночас підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути аргументовані.

Позивачем не надано достатніх доказів, які у своєму взаємозв`язку підтверджують дійсне матеріальне становище сторони. Особою не наводяться відомості з приводу того, чи отримує вона інший, окрім пенсійних виплат дохід, чи є вона власником нерухомого або рухомого майна, якщо так, хто здійснює утримання такого майна.

З огляду на викладене, суд відмовялє у задоволенні клопотання, позивач має виконати вимоги ухвали про залишення позову без руху у встановлений строк.

Керуючись ст. 136 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочку сплати судового збору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Д.М.Лєдньов