Справа № 575/1625/19
Провадження № 2/575/29/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2020 р. смт. Велика Писарівка
Великописарівський районний суд Сумської області
в складі: судді В`юник Н.Г.
за участю секретаря Кузьменко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Велика Писарівка цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 , представник позивача: ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна,
Позивач Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 ,в якому просить ухвалити рішення суду, яким стягнути з відповідача дебіторську заборгованість за завдані державі збитки, сума якої станом на 04 грудня 2019 року становить 5224,82 грн, так як він, будучи призначеним на посаду механіка-водія-електрика відділення управління старшого офіцера на 3 гаубичній самохідно-артилерійській батареї військової частини НОМЕР_1 , та якому було видано речове майно, не відшкодував повністю вартість виданих йому предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився, з урахуванням зносу, хоча був ознайомлений з даною заборгованістю. Вказана сума виникла у зв`язку із звільненням відповідача з військової служби у запас через систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, та обчислена пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння речового майна. Подальше проведення відрахувань з грошового забезпечення відповідача неможливе через звільнення з військової служби. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати за сплату судового зборув сумі 1921,00 гривень.
У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав письмову заяву з проханням слухати справу в його відсутність, просить позовні вимоги задовольнити, згоден на ухвалення заочного рішення суду.
Відповідач у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання у відповідності до ст.128 ЦПК України за місцем його реєстрації та проживання, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але не бажає з`являтися до суду, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, згідно ст.280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07 вересня 2017 року між ОСОБА_2 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_3 був укладений Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (а.с.9).
Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.09.2017 за №181 сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_2 було призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 07 вересня 2017 року №40-РС посаду механіка-водія-електрика відділення управління старшого офіцера на 3 гаубичній самохідно-артилерійській батареї військової частини НОМЕР_1 (а.с.10).
Відповідно до Інструкції «Про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженої наказом Міністерства оборони України №232 від 29.04.2016, ОСОБА_2 було видано речове майно.
Згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.11.2019 за №229 молодшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_2 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 13 листопада 2019 року №31-РС звільнено з військової служби в запас відповідно до п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за пунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем). У даному Витязі зазначено про проведення відрахування вартості речового майна в сумі 7102 грн 31 коп, обчислену пропорційно до часу, що залишився до кінця строку носіння речового майна, відповідно до наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 (зі змінами) (а.с.11).
З довідки розрахунку від 14.11.2019 за №11 за недонос речового майна та проведення взаємозаліку для розрахунків при звільненні слідує, що за ОСОБА_2 рахується заборгованість перед військовою частиною НОМЕР_1 в сумі 7102, 31 грн, з якою він був ознайомлений під особистий підпис (а.с.13).
На підставі свого рапорту за вх.№2304 від 12.11.2019 ОСОБА_2 просив утримати з його грошового забезпечення суму за недонос речового майна та надмірно використаної відпустки у повному обсязі (а.с.14).
Відповідно до звіту про здійснені відрахування та виплати військової частини НОМЕР_1 , з грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01 листопада 2019 року по 14 листопада 2019 було здійснено відрахування в сумі 1877,49 грн. Залишок боргу складає - 5224,82 грн (а.с.15).
Згідно книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 із грошового забезпечення ОСОБА_2 здійснено відрахування коштів у сумі 1877,49 грн, тому залишок до стягнення становить 5224,82 грн (а.с.12).
Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, що передбачено абзацом 2 пункту 1 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Так, наказом Міністерства оборони України №232 від 29.04.2016 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період.
У відповідності до абзацу 2 підпункту 1 пункту 3 розділу I вказаної Інструкції, речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил включає забезпечення: обмундируванням, взуттям, натільною і теплою білизною, теплими і постільними речами, спорядженням, спеціальним одягом, предметами індивідуального захисту (окуляри та окуляри-маска захисні балістичні, шоломи та бронежилети балістичні), спеціальним одягом та спорядженням для виконання спеціальних завдань, нагрудними знаками, знаками розрізнення і фурнітурою, ідентифікаційними жетонами, санітарно-господарським, спортивним та гірським спортивним майном, наметами, брезентами, м`якими контейнерами, декоративними тканинами і килимовими виробами.
Відповідно до Інструкції встановлено різні строки носіння та експлуатації речового майна, що видається військовослужбовцям Збройних Сил України.
У разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби, що передбачено абзацом 7 статті 4 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління. До військового майна належить, зокрема, речове майно.
Відповідно до підпункту ж п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації): у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1)повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Згідно із ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, які містяться у матеріалах цивільної справи, суд приходить висновку, що позовна заява військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна підлягає задоволенню.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з позовною заявою позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11 від 04.12.2019 (а.с.1).
Оскільки позовну заяву задоволено, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1921,00 грн.
На підставі вищевикладеного,керуючись ст.ст.3,4,10, 12, 13, 60, 81, 82, 83, 128, 133, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280, 282, 284, 354 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1212 ЦК України, Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Інструкцією про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженою наказом Міністерства оборони України №232 від 29.04.2016, суд,
Позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 , представник позивача: Парасотченко Олександр Миколайович, до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна, -задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.
Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Великописарівський районний суд Сумської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г. В`юник