Справа № 308/7764/14-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 липня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кондора Р.Ю., Готра Т.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Ільницький Михайло Петрович на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ухваленого 02 лютого 2016 року головуючим суддею Сарай А.І., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про розірвання кредитного договору,

встановив:

У червні 2014 року ПАТ «ВТБ Банк» звернулося у суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, та з урахуванням уточнень в обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 16 квітня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» (в подальшому змінено найменування на ПАТ «ВТБ Банк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0808 SK, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 100 000 доларів США строком до 15 квітня 2023 року зі сплатою за користування кредитом 14,5 % річних. До кредитного договору було внесено зміни та доповнення згідно договорів про внесення змін № 1 від 25 лютого 2009 року, № 2 від 26 серпня 2009 року та № 3 від 17 серпня 2012 року.

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 були укладені договори поруки № 0808-1Р та № 0808-2Р від 16 квітня 2008 року, відповідно до умов яких у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники.

Відповідачка ОСОБА_2 у порушення умов кредитного договору свої зобов`язання не виконала в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування даним кредитом.

Позивач зазначав, що заборгованість ОСОБА_2 перед Банком за кредитним договором № 0808 SK від 16 квітня 2008 року станом на 25 березня 2015 року становила 97 660,70 доларів США.

Враховуючи викладене позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № 0808 SK від 16 квітня 2008 року у розмірі 97 660,7 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25 березня 2015 року становить 2 300 595,1 грн., та судовий збір у розмірі 3 654 грн.

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов в якому просила розірвати кредитний договір № 0808 SK від 16 квітня 2008 року з підстав передбачених ст. 652 ЦК України.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02 лютого 2016 року позов ПАТ «ВТБ Банк» задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № 0808 SK від 16 квітня 2008 року в розмірі 97660 доларів США 70 центів, що за курсом НБУ станом на 25 березня 2015 року становить 2300595 гривень 10 копійок.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «ВТБ Банк» про розірвання кредитного договору, відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На дане судове рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 31 травня 2017 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 лютого 2016 року, змінено.

Замість другого абзацу резолютивної частини рішення викладено два абзаци наступного змісту:

«Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , та ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № 0808 SK від 16 квітня 2008 року в розмірі 97660 (дев`яносто сім тисяч шістсот шістдесят) доларів США 70 центів, що за курсом НБУ станом на 25.03.2015 р. становить 2 300 595 (два мільйони триста тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 10 копійок, та складається із: заборгованості за кредитом з урахуванням 3 % річних, нарахованих у зв`язку з порушенням зобов`язань щодо повернення кредиту у розмірі 75523,57 доларів США, що еквівалентно 1 779 110,32 грн., заборгованість за процентами з урахуванням 3 % річних, нарахованих у зв`язку з порушенням зобов`язань щодо сплати процентів у розмірі 16 185,05 доларів США, що еквівалентно 381 271,49 грн., пені у розмірі 140 213,29 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № 0808 SK від 16 квітня 2008 року в розмірі 97660 (дев`яносто сім тисяч шістсот шістдесят) доларів США 70 центів, що за курсом НБУ станом на 25.03.2015 року становить 2 300 595 (два мільйони триста тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 10 копійок, та складається із: заборгованості за кредитом з урахуванням 3 % річних, нарахованих у зв`язку з порушенням зобов`язань щодо повернення кредиту у розмірі 75523,57 доларів США, що еквівалентно 1 779 110,32 грн, заборгованість за процентами з урахуванням 3 % річних, нарахованих у зв`язку з порушенням зобов`язань щодо сплати процентів у розмірі 16 185,05 доларів США, що еквівалентно 381 271,49 грн, пені у розмірі 140 213,29 грн».

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат залишено без змін.

Однак, Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 грудня 2019 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 лютого 2016 року та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 31 травня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відтак, предметом даного апеляційного провадження є апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.02.2016 року.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ ВТБ «Банк» до ОСОБА_1 .. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не встановлено обставин фактичного припинення Договору поруки, укладеного між Банком та ОСОБА_1 на підставі частини 1 статті 559 ЦК України, оскільки згоду на зміну умов кредитного договору відповідно до Додаткових угод між Банком і ОСОБА_2 ОСОБА_1 не давав. Також судом не встановлено строку основного зобов`язання, а також неправильно застосовано норми матеріального права щодо припинення Договору поруки, укладеного між Банком та ОСОБА_1 на підставі частини 4 статті 559 ЦК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 фактично оскаржує рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 лютого 2016 року тільки в частині Договору поруки від 16 квітня 2008 року № 0808-1Р, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 А тому, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 лютого 2016 року в частині Кредитного договору, Договору поруки № 0808-2Р та зустрічного позову в апеляційній інстанції ніким не оскаржується, а тому в цій частині колегією суддів не перевіряється.

Так, судом встановлено, що 16 квітня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» ( після зміни найменування на ПАТ «ВТБ Банк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0808 SK, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 100 000 доларів США на строк до 15 квітня 2023 року, зі сплатою за користування кредитом 14.5 % річних (Том 1, а.с.18-22).

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за даним кредитним договором, 16 квітня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки № 0808-1Р, та відповідно до п. 1 якого поручитель поручився перед банком за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення і сплати яких встановлюються кредитним договором та будь-якими додатковими угодами до нього (в тому числі тих, що збільшують основне зобов`язання), (Т.1, а.с.59).

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором, 16 квітня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № 0808-2Р, та відповідно до п. 1 якого поручитель поручився перед банком за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором та будь-якими додатковими угодами до нього (в тому числі тих, що збільшують основне зобов`язання), (Т.1, а.с.66).

До кредитного договору на підставі договорів про внесення змін № 1 від 25 лютого 2009 року, № 2 від 26 серпня 2009 року та № 3 від 17 серпня 2012 року були внесені зміни (Т.1, а.с.35-41, 49-51).

Договорами про внесення змін № 1 від 26 серпня 2009 року, № 2 від 17 серпня 2012 року були внесені зміни до договорів поруки (Т.1, а.с.60-65, 67-72).

19 грудня 2013 року банком було надіслано відповідачам листи-вимоги № 340/1600-2, № 337/1600-2 та № 339/1600-2, в яких повідомлено, що станом на 19 грудня 2013 року заборгованість за кредитним договором становить 77 472,91 доларів, а також про необхідність достроково погасити кредит (Т.1, а.с.73-82).

Заборгованість ОСОБА_2 перед Банком за кредитним договором № 0808 SK від 16 квітня 2008 року станом на 25 березня 2015 року становила суму 97 660.70 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25 березня 2015 року становила 2300595,1 грн, з яких: борг за кредитом з урахуванням 3 % річних, нарахованих у зв`язку з порушенням зобов`язань щодо повернення кредиту 75 523,57 доларів США, що еквівалентно 1 779 110,32 грн, в тому числі поточна заборгованість за кредитом 70 060,05 доларів США, що еквівалентно 1 650 406,07 грн, заборгованість за простроченим кредитом 5241,6 доларів США, що еквівалентно 123476,48 грн, 3 % річних 221,92 доларів США, що еквівалентно 5227,77 грн; борг за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням 3 % річних, нарахованих в зв`язку з порушенням зобов`язань щодо сплати процентів 16185,05 доларів США, що еквівалентно 381 271,49 грн, в тому числі сума простроченої заборгованості за процентами 14 771,44 доларів США, що еквівалентно 347 971,12 грн, 3 % річних 274,09 доларів США, що еквівалентно 6 456,67 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами за період з 17 серпня 2012 року до 25 березня 2015 року 1 139, 52 доларів США, що еквівалентно 26 843,7 грн; пеня, нарахована у зв`язку з несвоєчасною сплатою кредиту та процентів в розмірі подвійної облікової ставки НБУ 5952, 08 доларів США, що еквівалентно 140 213, 29 грн (Т.1, а.с.152-160).

Правильність такого розрахунку відповідачами фактично не оспорювалась.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк», суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачі взяті на себе зобов`язання за укладеними договорами належним чином не виконували, а тому це є підставою для солідарного стягнення з позичальника та поручителів суми заборгованості за кредитним договором.

Однак, колегія суддів не може в повній мірі погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно із частинами першою та другою статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 653 ЦК України передбачено, що у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов`язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

Згода поручителя на збільшення обсягу своєї відповідальності має бути очевидною та наданою в спосіб, передбачений договором поруки. Випадкова поінформованість поручителя про внесення змін до основного зобов`язання та навіть відсутність з його боку заперечень про збільшення обсягу його відповідальності не може розглядатись як надання ним згоди на такі зміни.

Таким чином, збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в сторону збільшення, розширення змісту основного зобов`язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним.

Тобто, змінами основного зобов`язання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища.

Особливістю припинення поруки з підстав зміни зобов`язання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобов`язання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обов`язок за договором поруки повністю припиняється перестає існувати.

Судами встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором, 16 квітня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки № 0808-1Р, та відповідно до п. 1 якого поручитель поручився перед банком за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором та будь-якими додатковими угодами до нього (в тому числі тих, що збільшують основне зобов`язання).

Встановлено, що до кредитного договору на підставі договорів про внесення змін № 1 від 25 лютого 2009 року, № 2 від 26 серпня 2009 року та № 3 від 17 серпня 2012 року були внесені наступні зміни.

Відповідно до Договору про внесення змін № 1 до Кредитного договору від 25 лютого 2009 року було встановлено зобов`язання позичальника сплатити на користь Банка пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,1 % від суми прострочених зобов`язань за кожен день прострочення. В кредитному ж договорі було передбачено розмір пені на рівні подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення виконання. Також додатково було передбачено, що за невиконання зобов`язань, передбачених п.п.4.6 та 4.7 цього Договору, Банк підвищує процентну ставку на 2% річних в порівнянні з передбаченою даним пунктом процентною ставкою за цим Договором.

Відповідно до Договору про внесення змін № 2 до Кредитного договору від 26 серпня 2009 року було встановлено новий Графік погашення кредиту, а також встановлено на період з 26 серпня 2009 року до 26 серпня 2010 року проценти за користування Кредитом у розмірі 9% річних, а з 27 серпня 2010 року і до кінця дії Кредитного договору проценти за користування кредитом у розмірі 14,5% річних.

Відповідно до Графіку повернення кредиту і сплати процентів, який було встановлено Договором про внесення змін № 2 до Кредитного договору від 26 серпня 2009 року було встановлено розмір погашення основної суми кредиту за період з серпня 2009 року до вересня 2010 року у розмірі 0 доларів США, а за період з вересня 2010 року до квітня 2023 року у розмірі 611,33 долари США, на яку нараховувався встановлений розмір процентів (Том 1, а.с.45).

Таким чином, з встановленням нового Графіку погашення кредиту у порівнянні з Графіком погашення кредиту, встановленим Кредитним договором від 16 квітня 2008 року вбачається зміна розміру погашення основної суми кредиту з 555,56 доларів США на 611,33 долари США.

Відповідно до Договору про внесення змін № 2 до Кредитного договору від 17 серпня 2012 року було встановлено на період з 17 серпня 2012 року до 17 серпня 2013 року проценти за користування Кредитом у розмірі 10% річних, а з 18 серпня 2013 року і до кінця дії Кредитного договору проценти за користування кредитом у розмірі 14,5% річних.

Також, Договорами про внесення змін № 1 від 26 серпня 2009 року, № 2 від 17 серпня 2012 року були внесені певні зміни і до договору поруки № 0808-1Р, що полягали в наступному.

Так, відповідно до Договору про внесення змін № 1 до Договору поруки від 26 серпня 2009 року було викладено пункт 2 Договору поруки у наступній редакції: «На період з 26 серпня 2009 року до 26 серпня 2010 року проценти за користування Кредитом нараховуються Банком у розмірі 9% річних, а з 27 серпня 2010 року і до кінця дії Кредитного договору проценти за користування кредитом у розмірі 14,5% річних».

А згідно Договору про внесення змін № 2 до Договору поруки від 17 серпня 2012 року було викладено Договір поруки у наступній редакції: «На період з 17 серпня 2012 року до 17 серпня 2013 року проценти за користування Кредитом у розмірі 10% річних, а з 18 серпня 2013 року і до кінця дії Кредитного договору проценти за користування кредитом у розмірі 14,5% річних».

Аналізуючи зміст вказаних правочинів, колегія суддів приходить до висновку, що поручитель ОСОБА_1 внаслідок укладення Договорів про внесення змін № 1 від 26 серпня 2009 року, № 2 від 17 серпня 2012 року фактично дав лише згоду на зміни умов кредитного договору, які були здійснені на підставі договорів про внесення змін № 2 від 26 серпня 2009 року та № 3 від 17 серпня 2012 року. Водночас, поручитель ОСОБА_1 не давав згоди на зміни до умов кредитного договору, які були здійснені на підставі договору про внесення змін № 1 від 25 лютого 2009 року.

Як уже було вищезазначено, згідно Договору про внесення змін № 1 до Кредитного договору від 25 лютого 2009 року було встановлено зобов`язання позичальника сплатити на користь Банка пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,1 % від суми прострочених зобов`язань за кожен день прострочення. В кредитному ж договорі було передбачено розмір пені на рівні подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення виконання. Апеляційний суд констатує, що на момент укладення вказаного правочину, облікова ставка НБУ була встановлена у розмірі 12% річних. Новий розмір пені у вигляді 0,1 % від суми прострочених зобов`язань за кожен день прострочення, фактично рівний 36,5% річних (0,1 * 365 днів), що є більшим ніж розмір подвійної облікової ставки НБУ (24%) згідно попередніх умов договору. Отже, внаслідок таких змін до умов кредитного договору збільшився обсяг відповідальності поручителя.

Крім того, на думку колегії суддів, встановлення автоматичного підвищення відсоткової ставки на 2% у разі невиконання зобов`язань, передбачених п.п.4.6 та 4.7 цього Договору, також збільшує обсяг відповідальності поручителя.

Узагальнюючи наведене, апеляційний суд констатує, що внаслідок укладення Договору про внесення змін № 1 до Кредитного договору від 25 лютого 2009 року відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя, на що ОСОБА_1 згоди не давав, а тому, договір поруки № 0808-1Р від 16.04.2008 року є при припиненим в силу приписів ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Відтак, відсутні підстави для солідарного стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_1 .

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_1 слід скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову суду про відмову в задоволенні такої вимоги.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь апелянта підлягає стягненню судовий збір у розмірі загальної суми 8404,21 грн., понесений останнім за подання апеляційної скарги, (Т.1., а.с. 219, сума 4019,41 грн.) та касаційної скарги, (Т.2., а.с. 58, сума 4384,80 грн.).

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Ільницький Михайло Петрович, задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 лютого 2016 року, в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» кредитної заборгованості та судових витрат, скасувати та постановити нову постанову суду.

У задоволенні позовної вимоги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про солідарне стягнення кредитної заборгованості, відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 8404,21 грн., судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 30 липня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: