Провадження № 2/127/1913/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Волхової М.А.,

представника позивача Манзюк Н.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Вінницького міського суду Вінницької області №24 цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просила позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з відповідача аліменти на користь та на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до дня повноліття сина шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач є одинокою матір`ю, державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України відповідно до клопотання Служби у справах дітей Вінницької міської ради. Мати дитини ОСОБА_1 відмовилася забрати дитину з КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини», про що 04.01.2019 року було складено акт закладу охорони здоров`я та внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законні представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я. ОСОБА_1 04.01.2019 року написала заяву про відмову забрати дитину з КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини» у зв`язку з відсутністю бажання та неспроможності виховувати дитину. Громадянка ОСОБА_3 (мати ОСОБА_1 ) 04.01.2019 року написала заяву про відмову забрати онука з КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини» у зв`язку з відсутністю фінансової можливості та неналежними умовами проживання. Вінницьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді даній сім`ї надавалися послуги психолога з метою зміни намірів матері та родичів щодо дитини. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 07.02.2019 року №316 малолітньому ОСОБА_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З 07.03.2019 року по 16.05.2019 року дитина перебувала у ОКЗ «Вінницький спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки». Дитина ОСОБА_2 з 24.01.2019 року перебуває на обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування у Службі у справах дітей Вінницької міської ради. З метою забезпечення дитині права на сімейне виховання 16.05.2019 року ОСОБА_2 було влаштовано на виховання та спільне проживання у прийомну сім`ю, яка функціонує на території Вінницької міської об`єднаної територіальної громади. ОСОБА_1 відмовилася забрати дитину з пологового будинку і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування. За час перебування дитини у дитячих закладах та прийомній сім`ї мати не цікавилася долею та здоров`ям дитини, не спілкувалася з нею, не брала участі у її вихованні, не надавала їй матеріальної допомоги, не звернулася до Служби у справах дітей Вінницької міської ради, КЗ «Вінницький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» з метою отримання консультації щодо повернення їй дитини чи налагодження спілкування з нею. 18.02.2020 року комісією з питань захисту прав дитини при ВК ВМР було прийнято рішення про підготовку висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та необхідності звернення Служби у справах дітей ВМР до суду з відповідним позовом. ОСОБА_1 на засідання комісії не з`являлася, 03.02.2020 року подала до комісії заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_2 .

Викладене стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 19.06.2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 15.07.2020 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила його задовольнити; підтримала висновок Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 07.04.2020 року № 01-00-011-18040 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечила проти позбавлення її батьківських прав відносно дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Пояснила суду, що як на момент народження дитини так і досі ні у неї ні у її сім`ї немає матеріальної можливості виховувати дитину та належним чином її утримувати, в шлюбі вона не перебуває. Її сім`я має несприятливі умови існування, рішення залишити дитину в пологовому будинку та в подальшому не приймати участі в її вихованні, не цікавитися її життям є усвідомленим та виваженим.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 23.01.2019 року (а.с. 9).

ОСОБА_1 та її мати як бабуся дитини відмовилися забрати новонародженого з КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини», про що заклад охорони здоров`я повідомив Службу у справах дітей ВМР (а.с.15-16, 18-19, 21).

Виконавчий комітет Вінницької міської ради в рішенні №17 від 17.01.2019 року надав дозвіл Вінницькому міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Вінницькій області на реєстрацію дитини ОСОБА_2 (а.с.10,12).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №6 від 23.01.2020 року, державна реєстрація проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с. 8).

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 07.02.2019 року №316 малолітньому ОСОБА_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.20).

З 07.03.2019 року по 16.05.2019 року дитина перебувала у ОКЗ «Вінницький спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» (а.с.17).

Згідно доводів позовної заяви з метою забезпечення дитині права на сімейне виховання 16.05.2019 року ОСОБА_2 було влаштовано на виховання та спільне проживання у прийомну сім`ю, яка функціонує на території Вінницької міської об`єднаної територіальної громади.

За час перебування дитини у дитячих закладах та прийомній сім`ї мати не цікавилася долею та здоров`ям дитини, не спілкувалася з нею, не брала участі у її вихованні, не надавала їй матеріальної допомоги, не звернулася до Служби у справах дітей Вінницької міської ради, КЗ «Вінницький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» з метою отримання консультації щодо повернення їй дитини чи налагодження спілкування з нею. ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні та утриманні сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток.

28.12.2019 року та 17.01.2020 року ОСОБА_1 була запрошена на засідання комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Вінницької міської ради, однак в визначенні дні на засідання комісії не з`явилася (а.с.13-14).

03.02.2020 року начальнику Служби у справах дітей написала заяву, в якій не заперечила щодо позбавлення її батьківських прав відносно дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , правові наслідки позбавлення батьківських прав їй роз`яснено, просила засідання комісії провести у її відсутність (а.с.11).

Як вбачається з висновку Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 07.04.2020 року № 01-00-011-18040, позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доцільним (а.с. 4-6).

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину, готувати її до самостійного життя.

Ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; а також у випадку, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що має місце факт тривалого ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків. Відповідач не забрала дитину з пологового будинку, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Про відсутність можливості та бажання приймати участь у житті дитини відповідач прямо заявила в судовому засіданні. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не піклується про її фізичний, духовний і моральний розвиток, проживає окремо від сина, виявляє байдужість до дитини та щодо своїх батьківських прав, тому суд дійшов висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне ухвали рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь та на утримання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 12.06.2020 року, і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь дитини аліментів в частині суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню.

Також суд роз`яснює, що згідно вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1 681,60 грн. судового збору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 19, 150-155, 164-166, 169, 180, 182-183 СК України, ст.ст. 13, 81, 141, 263-265, 268, 282 - 284, 354, 430 ЦПК України, на підставі, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Служби у справах дітей Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_1 на користь та на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання до суду позову, тобто з 12.06.2020 року, і до досягнення дитиною повноліття шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі.

Зобов`язати Службу у справах дітей Вінницької міської ради у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду відкрити у відділенні Державного ощадного банку України особистий рахунок на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для перерахування аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 1 681,60 грн. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники судового розгляду:

Позивач: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 50.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 18.09.2020 року.

Суддя: