головуючий у суді І інстанції Майбоженко А.М.
провадження № 22-ц/824/9251/2020
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Писаної Т.О.,

суддів Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Костецької М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 07 квітня 2020 року про залишення без розгляду позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Поварова Людмила Володимирівна, Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація (як орган опіки та піклування), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Петрович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, договору дарування квартири, застосування наслідків недійсності правочину,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Поварова Л.В. (далі - приватний нотаріус КМНО), Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація (як орган опіки та піклування), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. (далі - приватний нотаріус КМНО), про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, договору дарування квартири, застосування наслідків недійсності правочину.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 07 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із апеляційною скаргою, в якій просять оскаржувану ухвалу суду скасувати та направити справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування своїх доводів вказують, що ОСОБА_1 на адресу суду було направлено клопотання про відкладення розгляду справи, з огляду на те, що у її доньки ОСОБА_2 на 29 січня 2020 та 30 січня 2020 року заплановано підготовку та здачу державних іспитів та екзаменів у Маслівському аграрному коледжі і її присутність, як матері була необхідна.

Таким чином, суд було повідомлено про причини неявки позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання, призначене на 29 січня 2020 року.

На думку скаржників, судом першої інстанції неправильно здійснено оцінку обставин неявки позивачів у судове засідання, призначене на 07 квітня 2020 року, оскільки на підставі постанови КМУ від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої корона вірусом у редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної ухвали, на території України введено карантин, та рух всіх видів міського та міжміського транспорту зупинено. Позивачі проживають за межами міста Києва, у володінні не мають особистого транспортного засобу, а отже не мали можливості прибути до м. Києва, щоб прийняти участь у судовому засіданні, призначеному на 07 квітня 2020 року.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу адвокат Джус Д.В., що діє від імені та в інтересах ОСОБА_4 зазначає, що судом дана належна оцінка обставинам повторної неявки позивачів та правомірно залишено позов без розгляду, оскільки позивачі були належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи і повторно не з`явились в судові засідання, які відбулись 29 січня 2020 року та 07 квітня 2020 року.

Інші учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

В судове засідання 28 липня 2020 року позивачі не з`явились, однак ОСОБА_1 було подане клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із тим, що її представник - адвокат Войтенко І.В. знаходиться у відпустці.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання, оскільки скаржники в доводах апеляційної скарги зазначали, що строк дії договору про надання правничої допомоги, укладеного між позивачами та адвокатом Войтенко І.В. закінчився 30 березня 2020 року. Доказів у підтвердження продовження дії договору позивачами суду не надано.

В судому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Нурищенко С.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі частини 2 статті 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦК Українипередбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що в судові засідання, призначені на 29 січня 2020 року та 07 квітня 2020 року позивачі та представник позивачів повторно не з`явились, про поважність причин неявки суд не повідомляли, заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали. Про день, час та місце судових засідань за вказаною в позовній заяві адресою для листування, позивачі були повідомлені судом належним чином.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується виходячи з наступного.

Так, залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку з виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунені в майбутньому.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 257 ЦПК України позов залишається без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Як убачається із матеріалів справи, у жовтні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з указаним позовом.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду на 13 грудня 2016 року о 10 год. 45 хв.

В судове засідання 13 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 з`явилися, однак розгляд справи було відкладено на 14 лютого 2017 року на 11 год. 00 хв., у зв`язку із задоволенням клопотання третьої особи про витребування доказів.

14 лютого 2017 року в судове засідання з`явився представник позивачів - адвокат Войтенко І.В., однак справа була знята з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та призначено нове засідання на 29 травня 2017 року на 11 год. 00 хв.

29 травня 2017 року справа знову була знята з розгляду у зв`язку із тим, що суддя Тітов М.Ю. приймає участь у розгляді кримінальної справи, а справу було перепризначено на 26 липня 2017 року на 17 год. 00хв.

В судове засідання, призначене на 26 липня 2017 року з`явився представник позивачів ОСОБА_5 , однак справа була відкладена на 22 січня 2018 року на 15 год. 30 хв. для надання сторонам по справі можливості ознайомитись із зустрічним позовом відповідача ОСОБА_4

22 січня 2018 року в судове засідання з`явився представник позивачів ОСОБА_5 , проте судове засідання було відкладене на 27 березня 2018 року на 14 год. 30 хв. у зв`язку із неявкою відповідачів.

Наступне судове засідання не відбулось, оскільки відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були подані апеляційні скарги на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року про відкриття провадження по справі.

Після апеляційного перегляду, справа була призначена до розгляду на 11 грудня 2018 року на 10 год. 00 хв.

11 грудня 2018 року в судове засідання з`явилась ОСОБА_1 , однак справа була знята з розгляду у зв`язку із перебуванням судді Тітова М.Ю. в нарадчій кімнаті по кримінальній справі та перепризначена на 22 лютого 2019 року на 14 год. 00 хв.

22 лютого 2019 року справа була знята з розгляду у зв`язку із перебуванням судді Тітова М.Ю. у відпустці та призначена на 10 квітня 2019 року на 09 год. 15 хв.

В судове засідання 10 квітня 2019 року з`явився представник позивачів - адвокат Войтенко І.В. Судом було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 12 червня 2019 року на 10 год. 00 хв.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 травня 2019 року, у зв`язку із відрахуванням судді Тітова М.Ю. зі штату суддів Оболонського районного суду м. Києва у зв`язку з призначенням на посаду судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, справу передано для розгляду судді Майбоженко А.М.

Однак, 12 червня 2019 року справа була знята з розгляду у зв`язку із перебуванням судді у відпустці та призначена до розгляду на 19 серпня 2019 року на 15 год. 00 хв.

19 серпня 2019 року в судове засідання з`явились позивачі та їх представник - адвокат Войтенко І.В., однак розгляд справи було відкладено на 02 вересня 2019 року на 15 год. 00 хв., у зв`язку із клопотанням позивачів про відкладення розгляду справи для зміни позовних вимог.

02 вересня 2019 року в судове засідання з`явились позивач ОСОБА_1 разом із представником ОСОБА_5 , однак через неявку відповідачів розгляд справи було відкладено на 11 листопада 2019 року на 10 год. 00 хв.

26 вересня 2019 року відповідачем ОСОБА_3 знову подано апеляційну скаргу на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року про відкриття провадження по справі.

Після перегляду справи апеляційним судом, справу було призначено до розгляду на 29 січня 2020 року на 16 год. 00 хв.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалося скаржниками в апеляційній скарзі, в судове засідання, призначене на 29 січня 2020 року позивачі та представник позивачів - адвокат Войтенко І.В. не з`явилися, однак від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про перенесення судового засідання, призначеного на 29 січня 2020 року, у зв`язку із тим, що 29 та 30 січня 2020 року у її доньки ОСОБА_2 заплановані державний іспит та випуск з Маслівського аграрного коледжу і її ( ОСОБА_1 ) присутність як матері необхідна.

Крім того, у судовому засіданні 29 січня 2020 року відповідачем ОСОБА_4 було заявлено відвід судді Майбоженко А.М.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2020 року провадження у справі зупинено для вирішення питання про відвід судді в порядку ст. 33 ЦПК України.

07 лютого 2020 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07 лютого 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді Майбоженко А.М. відмовлено.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року провадження по справі поновлено, призначено до розгляду на 07 квітня 2020 року на 15 год. 30 хв.

В судове засідання, призначене на 07 квітня 2020 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також представник позивачів - адвокат Войтенко І.В. не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені шляхом направлення судових повісток та ухвали суду від 13 лютого 2020 року про поновлення провадження у справі та призначення судового засідання на вказану у позовній заяві адресу. Указана кореспонденція була отримана позивачами. Заяву про розгляд справи у їх відсутність не подали.

Разом з тим, жодних процесуальних документів щодо визнання явки заявника обов`язковою матеріали справи не містять.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги підлягають врахуванню як обґрунтовані.

Як установлено судом, вказана справа тривалий час перебуває на розгляді Оболонського районного суду, зокрема з жовтня 2016 року.

Позивачі по справі протягом усього розгляду даної справи добросовісно виконували свої обов`язки і були присутні у всіх засіданнях особисто або забезпечували явку свого представника. Однак розгляд справи, частіше всього знімався із розгляду, або відкладався за клопотаннями інших сторін спору.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

За ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами, обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст. ст 43, 49 України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України.

Явка заявника визнана обов`язковою судом не була. Обставини, які свідчать що позивачі здійснюють свої права та обов`язки недобросовісно, судом не встановлено. Не встановлено також обставин, які за відсутності позивачів унеможливлюють розгляд справи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "МПП "Голуб" проти України" від 18 жовтня 2005 року відзначив, що право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з п. 1 статті 6, якщо вони не мають легітимну мету та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

А в рішенні у справі "Церква села Сосулівка проти України" від 28 лютого 2008 року, де релігійна організація заявника була змушена звернутися за судовим захистом, проте безуспішно, Європейський Суд з прав людини в п. 53 вказав, що така ситуація прирівнюється до відмови у здійсненні правосуддя, що порушує саму суть права заявника на доступ до суду, яка гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Загалом Європейський Суд з прав людини у своїй практиці критично оцінює надмірну формалізованість вимог національного законодавства різних держав-учасниць, що перешкоджають доступу до суду.

При цьому, заявник не відмовлявся в будь-який опосередкований спосіб від своїх вимог і в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази про втрату його інтересу до власної заяви, а відтак, місцевим судом використаний процесуальний засіб у виді залишення позовної заяви без розгляду не є пропорційним досягнутій цілі обмеження позивача.

За таких обставин та на переконання суду апеляційної інстанції, доводи апеляційної скарги про помилковість та необґрунтованість ухвали, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права при її постановленні, зокрема, ст. 257 ЦПК України, знайшли своє повне підтвердження при розгляді апеляції.

Окрім цього, при ухваленні судового рішення по справі, апеляційний суд, крім зазначеного, також враховує необхідність забезпечення права заявників на доступ до правосуддя, яке встановлено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, ухвала суду першої інстанції є помилковою, а тому, відповідно до положень ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись статтями 257, 374, 379, 381, 382-384 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 07 квітня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба