Провадження 4-с/127/100/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Волхової М.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

головного державного виконавця

Центрального відділу державної виконавчої

Служби м. Вінниці Головного територіального

управління юстиції у Вінницькій області Бондар Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Бондар Надії Сергіївни з повернення виконавчого документа,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Бондар Н.С., в якій просить суд визнати протиправною бездіяльність та неналежним виконанням службових обов`язків з повернення державним виконавцем Бондар Н.С. виконавчого листа №127/19028/15-ц без виконання, стягнути з державного виконавця Бондар Н.С. на користь скаржника суму непогашеного боргу за виконавчим листом з врахуванням 3% річних та інфляційних втрат.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що державним виконавцем Бондар Н.С. за час виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №127/19028/15-ц про стягнення з Кредитної спілки «Злагода» заборгованості на його користь, майже не здійснювалися виконавчі дії, а саме: не з`ясовано причину відсутності майна боржника, не здійснено повернення до власності спілки незаконно відчуженого офісного приміщення в АДРЕСА_1 , не здійснювалося стягнення коштів з боржників спілки, не реалізовувалося заставне майно боржників спілки в рахунок погашення їх боргів перед спілкою. Вважає, що повернення виконавчого листа без виконання через відсутність майна у боржника є передчасним, що, на думку скаржника, є винною дією державного виконавця та підставою для стягнення з державного виконавця за ч.2 ст. 625 ЦК України на користь ОСОБА_1 заборгованості КС «Злагода» з врахуванням індексу інфляції за 2016-2019 роки та 3% річних в загальному розмірі 635 505, 46 гривень (422599,72*1,46*(100%-3% ).

ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, додатково пояснив, що у власності боржника КС «Злагода» перебувало майно за рахунок якого можна було здійснити погашення наявної перед ним заборгованості, тому повернення державним виконавцем виконавчого листа з підстави відсутності у боржника майна є протиправним. Крім того, пояснив, що державний виконавець, враховуючи те, що у боржника КС «Злагода» є кредитори, які мають перед спілкою заборгованість, не здійснив в межах виконавчого провадження відповідні стягнення з таких кредиторів з метою погашення заборгованості спілки перед стягувачами, зокрема, скаржника ОСОБА_1 Державний виконавець не сприяла реалізації заставного майна кредиторів спілки в ході примусового виконання виконавчого листа №127/19028/15-ц. На запитання суду, які саме дії державного виконавця він вважає протиправними та які виконавчі дії державним виконавцем в ході примусового виконання рішення суду не вчинено скаржник вказати не зміг. Повідомив, що він не згоден з самим фактом невиконання рішення суду. На запитання суду, яким саме чином має бути захищено його право, пояснив, що державний виконавець зобов`язаний здійснити реалізацію заставного майна кредиторів спілки для належного виконання рішення суду, за яким скаржник є стягувачем.

Головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Бондар Н.С. заперечувала щодо задоволення скарги, оскільки вважає свої дії щодо повернення виконавчого листа законними з мотивів, наведених в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу. Відіславшись на матеріали виконавчого провадження додатково пояснила, що у власності КС «Злагода» дійсно були автомобілі, які були відчуженні власником ще до відкриття виконавчого провадження; офісне приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , ніколи не було власністю КС «Злагода», належить на праві власності третій особі, тому виконання рішення суду за рахунок зазначених об`єктів є неможливим. Крім того, пояснила, що стягнення заборгованості з боржників КС «Злагода» в межах виконавчого провадження, за яким КС «Злагода» є боржником, є незаконним та має проводиться в межах інших виконавчих проваджень. Повідомила, що на даний час сформовано нове зведене виконавче провадження у якому об`єднано виконавчі провадження стягувачів, зокрема, стягувача ОСОБА_1 , та виконавчі дії з примусового виконання виконавчих листів продовжують вчинятись. Підсумувавши зазначила, що право скаржника не є порушеним, оскільки повернутий виконавчий документ ОСОБА_2 знову пред`явлено останнім до примусового виконання, та за ним вчиняються визначені законом виконавчі дії.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги, виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді скарги судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що Вінницьким міським судом Вінницької області 12.01.2016 року видано виконавчий лист у справі №127/19028/15-ц на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області про стягнення з Кредитної спілки "Злагода" на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 422 599,72 гривні (а.с.29).

На виконання зазначеного виконавчого листа державним виконавцем Центрального відділу ДВС ВМУЮ Наконечним О.Г. 25.02.2016 року відкрито виконавче провадження №50308225 (а.с.21).

Того ж дня виконавче провадження №50308225 приєднано до зведеного виконавчого провадження №49999202 (а.с.23).

21.06.2018 року ВП №49999202 передано на виконання державному виконавцю ОСОБА_3 (а.с.80).

За час перебування в провадженні державного виконавця Бондар Н.С. ВП №49999202 останньою було вчинено ряд виконавчих дій.

26.06.2018 року, 05.06.2019 року, 12.06.2019 року, 10.11.2019 року державним виконавцем Бондар Н.С. складено акти, згідно яких за результатами виходу за зареєстрованою адресою місцезнаходження КС АДРЕСА_2 , ліквідного майна боржника не виявлено. Також встановлено, що КС «Злагода» за вказаною адресою свою діяльність не здійснює. (а.с.87, 117, 119,137).

10.01.2019 року державним виконавцем підготовлено платіжні вимоги, які направлено до банківських установ, для списання можливо наявних коштів КС «Злагода» (а.с. 121-126, 128-135).

31.05.2019 року державним виконавцем підготовлено платіжні вимоги, які направлено до банківських установ, для списання можливо наявних коштів КС «Злагода» (а.с. 81-86).

З 25.09.2018 року по 26.11.2019 року в межах виконавчого провадження здійснювалися заходи для зберігання та оцінки рухомого майна (офісні речі в кількості 106 найменувань) КС «Злагода» з метою їх подальшої реалізації для погашення заборгованості боржника перед стягувачами (а.с.88-95). В результаті виконавчих дій було встановлено, що зазначене майно є неліквідним, цінності не представляє, витрати на проведення оцінки та реалізації будуть перевищувати їх вартість (а.с. 96-101, 104-110,118, 127).

Постановою головного державного виконавця Бондар Н.С. від 18.11.2019 року виведено виконавче провадження №50308225 із зведеного виконавчого провадження №49999202 (а.с.24-25).

Постановою головного державного виконавця Бондар Н.С. від 18.11.2019 року повернуто виконавчий документ стягувачу ОСОБА_1 , оскільки на момент перевірки майнового стану у боржника відсутнє ліквідне майно, на яке може бути звернене стягнення, а здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с.26-27).

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. До 04 жовтня 2016 року діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 № 606-XIV із змінами та доповненнями.

Відповідно до п.7 Розділу ХІІІ «Перехідні та прикінцеві положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 цієї статті передбачено обсяг прав державного виконавця у процесі виконавчого провадження.

В судовому засіданні встановлено, що державним виконавцем Бондар Н.С. за час перебування виконавчого документа №127/19028/15-ц в її провадженні (з 21.06.2018 року по 18.11.2019 року) вчинено вичерпних заходів з примусового виконання рішення суду, разом з тим, отримана в ході таких виконавчих дій інформація свідчила про відсутність у боржника ліквідного майна, на яке може бути звернено стягнення.

Скаржник вважає, що державний виконавець не в повній мірі здійснювала виконавчі дії, в обґрунтування позиції скаржника покладено виключно невдоволення як сторони виконавчого провадження невиконанням рішення суду про стягнення на його користь коштів.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Заявником не наведено суду доводів бездіяльності державного виконавця та не представлено суду в підтвердження своєї позиції будь яких доказів, так само заявник не вказує суду на протиправність рішень державного виконавця, суть його скарги зводиться виключно до незгоди з невиконанням в примусовому порядку рішення суду, що ухвалено на його користь.

Так, доводи скаржника з приводу того, що державним виконавцем в ході виконавчого провадження не звернено стягнення на майно, що було у власності КС «Злагода» спростовуються наступним.

Згідно результатів аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України, боржнику КС «Злагода», належали на праві власності автомобілі GEELY EMGRAND 7 1792 № двигуна JL4G18DAND05572, № кузова L6T7642S2EN008499 та SUBARU LEGASY OUTBACK 2.5 2457 № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , які зняті з обліку (відчужені власником) в грудні та січня 2014 року відповідно, тобто ще до відкриття виконавчого провадження (а.с.136). Оскільки наразі вказані автомобілі перебувають у власності третіх осіб, погашення боргу колишнього власника за рахунок звернення стягнення на ці автомобілі неможливе.

Так само, доводи скаржника з приводу того, що державний виконавець повинен був вчинити, проте не вчинив дії щодо повернення у власність спілки офісного приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , з метою звернення стягнення на нього для погашення боргу спілки, спростовуються доказами, наданими суду державним виконавцем, а саме копією технічного паспорту на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, з яких вбачається, що власниками різних часток нежитлових приміщень за цією адресою є різні фізичні особи. КС «Злагода» власником жодної з часток в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , не являється. Враховуючи наведене виконання рішення суду про стягнення боргу з КС «Злагода» на користь ОСОБА_1 за рахунок вказаного майна також не могло бути здійснено. (а.с.140-141, 156-158).

Щодо того, що державний виконавець в ході виконавчого провадження, стягувачем за яким є, зокрема, ОСОБА_1 , не вчиняв дії щодо стягнення з боржників КС «Злагода» заборгованості за кредитними договорами та не здійснював реалізацію їх заставного майна, суд зазначає, що в провадженні державного виконавця Бондар Н.С. перебувало зведене виконавче провадження, за яким боржником була саме КС «Злагода», здійснювати виконавчі дії по виконавчих провадженнях, які не перебувають в провадженні державного виконавця, він не вповноважений, такі вимоги ОСОБА_1 прямо суперечать нормам Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, суд дійшов до переконання, що державний виконавець Бондар Н.С. під час перебування в її провадженні виконавчого провадження, стягувачем за яким є, зокрема, ОСОБА_1 , діяла в межах своїх повноважень, як те визначено Законом України «Про виконавче провадження», відповідно до вимог чинного законодавства, з дотриманням засад диспозитивності, незалежності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу ОСОБА_1 була винесена державним виконавцем в межах її повноважень, винесення цієї постанови не призвело до порушення прав скаржника.

Вимога ОСОБА_1 про стягнення з державного виконавця на його користь заборгованості КС «Злагода» (+3% річних та інфляційні втрати) за виконавчим листом №127/19028/15-ц є безпідставною та до задоволення не підлягає, оскільки відповідно до ст. 451 ЦПК України під час розгляду скарги особи на дії державного виконавця суд має право, у разі обґрунтованості скарги, визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язати державного виконавця усунути відповідні порушення, а у разі необґрунтованості скарги постановити ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи те, що суд не встановив підстав для задоволення скарги, а також те, що процесуальним законом не передбачено такий спосіб відновлення права стягувача у виконавчому провадженні, як стягнення коштів, які підлягають до стягнення з боржника на користь стягувача за рахунок державного виконавця, в задоволенні цієї вимоги ОСОБА_1 також слід відмовити.

Постановляючи вказану ухвалу суд також звертає увагу скаржника на наступне.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання, після переривання, встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (ч.5 ст.12 Закону).

Судом встановлено, що скаржником ОСОБА_1 (після повернення йому виконавчого документа) 08.01.2020 року було подано до відділу ДВС заяву про прийняття до виконання виконавчого листа №127/19028/15-ц, на підставі якої 13.01.2020 року державним виконавцем Кулявцем О.С. відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного листа, 31.01.2020 року виконавчий лист №127/19028/15-ц приєднано до зведеного виконавчого провадження №60965652, боржником за яким є КС «Злагода» (а.с.34-39).

Тобто, скаржник ОСОБА_1 вкотре скористався передбаченим законодавством правом сторони виконавчого провадження на повторне звернення до виконання виконавчого документа, наразі виконавчий лист №127/19028/15-ц перебуває на примусовому виконанні у відділі ДВС.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання, що скарга ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Бондар Надії Сергіївни з повернення виконавчого документа є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-XIV зі змінами та доповненнями), ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 18, 76-82, 89, 95, 133, 229, 258-260, 263, 353, 354, 447-452 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Бондар Надії Сергіївни з повернення виконавчого документа відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст рішення суду складено 10.02.2020 року.

Суддя: