Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/394/19
Провадження № 2/376/31/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2020 р.

Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Віговського С.І.,

при секретарі - Кропивлинській С.М.,

представника позивача, адвоката Гаєвського О.М.,

представника відповідача, адвоката Хілінського А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сквира, Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що 17 грудня 2008 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики № 1-17/12 (надалі - договір позики або договір), згідно умов якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність 23 000 000 (двадцять три мільйони) грн. 00 коп.

Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором, між позивачем та ОСОБА_3 17 грудня 2008 року було укладено договір поруки № 1, згідно умов якого ОСОБА_3 поручилась перед позивачем за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за договором позики частково у розмірі 2 000 000 (два мільйони) грн. 00 коп.

Позивач в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання та передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 23 000 000 (двадцять три мільйони) грн. 00 коп. згідно умов договору. Отримані грошові кошти за договором позики ОСОБА_2 зобов`язувався повернути у строк до 17 серпня 2018 року, проте взяті на себе зобов`язання в передбачений договором строк не виконав і грошові кошти позивачу не повернув.

На підставі вищенаведеного позивач просить суд, у зв`язку із невиконанням умов договору за № 1-17/12 від 17 грудня 2008 року стягнути:

- з ОСОБА_2 суму заборгованості в розмірі 23 300 000 (двадцять три мільйони триста тисяч) грн. 00 коп.;

- солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму заборгованості в розмірі 2 000 000 (два мільйони) грн. 00 коп.;

- з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 9 605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) грн. 00 коп.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Гаєвський Олексій Миколайович позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини вказані в позовній заяві та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Хілінський Анатолій Олександрович в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на безпідставність заявлених вимог та відсутністю будь-яких зобов`язань ОСОБА_2 перед позивачем.

В судові засідання відповідач ОСОБА_3 повторно не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, що відповідає вимогам абз. 1 ч. 6, п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила.

За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Так, 17 грудня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики № 1-17/12, згідно умов якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність 23 000 000 (двадцять три мільйони) грн. 00 коп.

На підтвердження вказаного договору та для виконання зобов`язань за вказаним договором, між позивачем та ОСОБА_3 17 грудня 2008 року було укладено договір поруки № 1, згідно умов якого ОСОБА_3 поручилась перед позивачем за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за договором позики частково у розмірі 2 000 000 (два мільйони) грн. 00 коп. Окрім того, у разі прострочення позичальником строку повернення суми позики, договором було передбачено суму штрафу в розмірі 10 % (відсотків), який позичальник зобов`язувався сплатити.

Позивач в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання та передав у власність ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 прийняв грошові кошти в сумі 23 000 000 (двадцять три мільйони) грн. 00 коп. згідно умов договору. Отримані грошові кошти за договором позики ОСОБА_2 зобов`язувався повернути у строк до 17 серпня 2018 року, проте взяті на себе зобов`язання в передбачений договором строк не виконав і грошові кошти позивачу не повернув.

У зв`язку з порушенням відповідачами умов договору та невиконанням ними своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду в порядку ст. 16 ЦК України для захисту свого майнового права та інтересу.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 18 лютого 2019 року провадження у зазначеній цивільній справі було відкрито, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Окрім того, відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

12 березня 2019 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Хілінський О.А. через канцелярію суду подав клопотання про зупинення провадження у справі посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 перебуває у розшуку, а відтак позбавлений можливості прийняти участь у розгляді справи та у відповідних процесуальних діях, а також повною мірою захистити свої права та охоронювані законом інтереси.

Разом з тим, у визначений судом строк, відповідачі по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відзив на позов не надали.

14 березня 2019 року під час проведення підготовчого судового засідання по справі, представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Хілінським Анатолієм Олександровичем заявлено клопотання про витребування у ОСОБА_1 :

- оригінального примірника договору позики № 1-17/12 від 17.12.2008 року;

- оригінального примірника договору поруки № 1 від 17.12.2008 року.

Крім того, під час підготовчого судового засідання було розглянуто клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Хілінський Анатолій Олександрович щодо зупинення провадження у справі.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 14 березня 2019 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Хілінського Анатолія Олександровича про витребування доказів задоволено, постановлено витребувати у ОСОБА_1 оригінальний примірник договору позики № 1-17/12 від 17.12.2008 року та оригінальний примірник договору поруки № 1 від 17.12.2008 року. В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Хілінського Анатолія Олександровича про зупинення провадження у справі відмовлено, а справу призначено до судового розгляду.

До проведення судового засідання, яке відбулося 28 березня 2019 року, позивачем шляхом пересилання через електронну пошту було надіслано клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи на вирішення якої необхідно було поставити наступне питання:

- чи виконано підпис у договорі позики № 1-17/12 від 17.12.2008 року від імені ОСОБА_2 - ОСОБА_2 , чи іншою особою? Проведення експертизи позивач просив доручити експертам Київського науково дослідного інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Також просив забезпечити надання експертній установі ОСОБА_2 вільних зразків підписів у кількості не менше 15 аркушів, експериментальних зразків підписів не менше 5-8 аркушів, у відповідності за часом виконання, за видом матеріалів письма, до об`єкту який досліджується договір позики № 1-17/12 від 17.12.2008 року, у відповідності до Науково методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Хілінський Анатолій Олександрович також заявив клопотання про проведення судової почеркознавчої та фізико-хімічної експертиз, та повідомив суду про те, що ОСОБА_2 перебуває у розшуку за підозрою у скоєнні злочину, а тому з огляду на вказане не може надати експериментальні вільні зразки підписів.

Однак, як зазначив адвокат Хілінський А.О., в рамках розгляду господарської справи № 910/18467/16 проводилася почеркознавча експертиза підпису ОСОБА_2 на протоколі спостережної ради ПАТ «Експериментальний механічний завод» від 12.10.2009 року (висновок спеціаліста Вінницького НДЕКЦ при МВС України від 06.09.2017 року № 27), а відтак, вказана експертна установа має у своєму розпорядженні практично всі матеріали, дані, документи, результати проведених раніше досліджень, які дозволяють провести почеркознавче дослідження підпису ОСОБА_2 .

На підставі наведеного просив проведення експертизи доручити експертам Вінницького відділення Київського науково дослідного інституту судових експертиз (21007, м. Вінниця, вул. Батозька, 1).

На вирішення експертизи просив поставити наступні запитання:

- ким, ОСОБА_2 , чи іншою особою виконано підпис від імені позичальника у графі «Підписи сторін» на договорі позики № 1-17/12 від 17.12.2008 року?

- чи відповідає за давністю підпис ОСОБА_2 , виконаний у договорі позики № 1-17/12 від 17.12.2008 року даті, вказаній у договорі позики № 1-17/12 від 17.12.2008 року; якщо ні, то в який період був виконаний підпис на договорі позики № 1-17/12 від 17.12.2008 року?

- чи відповідає за давністю підпис ОСОБА_1 , виконаний у договорі позики № 1-17/12 від 17.12.2008 року даті, вказаній у договорі позики № 1-17/12 від 17.12.2008 року; якщо ні, то в який період був виконаний підпис на договорі позики № 1- 17/12 від 17.12.2008 року?

- чи відповідає за давністю підпис ОСОБА_3 , виконаний у договорі поруки № 1 від 17.12.2008 року даті, вказаній у договорі поруки № 1 від 17.12.2008 року; якщо ні, то в який період був виконаний підпис на договорі поруки № 1 від 17.12.2008 року?

- чи відповідає за давністю підпис ОСОБА_1 , виконаний у договорі поруки № 1 від 17.12.2008 року даті, вказаній у договорі поруки № 1 від 17.12.2008 року; якщо ні, то в який період був виконаний підпис на договорі поруки № 1 від 17.12.2008 року?

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 29 березня 2019 року клопотання позивача ОСОБА_1 , задоволено, а клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Хілінського Анатолія Олександровича, задоволено частково. Призначено у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості, судово-почеркознавча експертизу, на вирішення експерта поставлено наступне питання:

- чи виконано підпис у договорі позики № 1-17/12 від 17.12.2008 року від імені ОСОБА_2 - ОСОБА_2 , чи іншою особою? Проведення експертизи доручено експертам Київського науково дослідного інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6), а провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 адвокат Хілінський Анатолій Олександрович подав апеляційну скаргу на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 29 березня 2019 року та просив її скасувати.

Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду від 16 липня 2019 року апеляційну скаргу подану на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 29 березня 2019 року залишено без задоволення, а ухвалу суду від 29 березня 2019 року без змін.

27 серпня 2019 року до Сквирського районного суду Київської області з експертної установи надійшло клопотання експертів про надання додаткових матеріалів для проведення почеркознавчої експертизи, а саме вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_2 та експериментальних зразків підпису ОСОБА_2 , у зв`язку з чим виникла необхідність у проведенні судового засідання. Ухвалою суду від 28 серпня 2019 року провадження у справі відновлено та призначено судове засідання для розгляду клопотання експертів.

Під час проведення судового засідання задовольнити клопотання експертів не представилося можливим, оскільки ОСОБА_4 не з`явився в судове засідання, а його представником - адвокатом Хілінським А.О. не надано жодних із запитуваних матеріалів, провадження у справі зупинено для отримання остаточного висновку експертів.

17 грудня 2019 року до суду надійшло повідомлення експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 10.12.2019 року № 22395?22397/19-32 про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи, у зв`язку із чим провадження у справі поновлено та продовжено судовий розгляд справи.

Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, у відповідності до положень ст. 89 ЦПК України, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України.

Конституція України (стаття 55), Господарський кодекс України (стаття 5), Цивільний кодекс України (стаття 15) гарантують кожній особі забезпечення права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Як вже було встановлено судом, 17грудня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики № 1-17/12, згідно умов якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність 23 000 000 (двадцять три мільйони) грн. 00 коп.

Відповідно до п.п 1.1, 1.2 договору позики Позикодавець передає у власність Позичальникові, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти у розмірі 23 000 000 (двадцять три мільйони) гривень 00 копійок, а Позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в строки і у порядку, передбаченому цим договором.

Згідно п. 1.4 договору позики Договір позики вважається безпроцентним. Одержання Позикодавцем процентів від суми позики за цим договором не передбачається.

Пунктом 2.1 Договору позики передбачено, що виконання Позичальником визначених цим Договором зобов`язань може забезпечуватись заставою (іпотекою), порукою згідно з законодавством України.

Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 17 грудня 2008 року було укладено договір поруки № 1, згідно умов якого ОСОБА_3 поручилась перед ОСОБА_1 за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за договором позики частково у розмірі 2 000 000 (два мільйони) грн. 00 коп.

Згідно п. 1.1 Договору поруки Поручитель поручається перед Позикодавцем за виконання ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 15.09.1995 року), далі за текстом «Позичальник», свого обов`язку за повернення суми позики у розмірі 23 000 000, 00 грн. за договором позики № 1-17/12 від 17.12.2008 року, укладеним між Позикодавцем та Позичальником (далі зобов`язання).

Пунктом 1.2 Договору поруки передбачено, що Поручитель зобов`язується перед Позикодацем за належне виконання Позичальником свого зобов`язання частково в обсязі 2 000 000, 00 грн. (два мільйони гривень 00 коп.) і відповідає перед позикодавцем за порушення зазначеного зобов`язання.

Відповідно до п. 2.1 Договору поруки у разі порушення Позичальником зобов`язання, забезпеченого порукою, Позичальник і Поручитель відповідають перед Позикодавцем як солідарні боржники.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Тобто, закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Як вже зазначалось, ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 14 березня 2019 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Хілінського Анатолія Олександровича про витребування доказів задоволено, постановлено витребувати у ОСОБА_1 оригінальний примірник договору позики № 1-17/12 від 17.12.2008 року та оригінальний примірник договору поруки № 1 від 17.12.2008 року.

На виконання вимог ухвали суду від 14 березня 2019 року, позивачем надано до суду оригінал договору позики та оригінал договору поруки.

Зважаючи на надання до суду оригіналу договору позики, а також наявності в матеріалах справи належним чином завірених копій договору позики та договору поруки, в суду відсутні підстави для сумнівів в достовірності даного доказу.

Суд, при вирішенні справи враховує, що стороною відповідача не надано у справі доказів, як свідчать про розірвання договору позики або визнання договору позики недійсним.

Окрім того, в повідомленні про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи від 10.12.2019 року № 22395?22397/19-32 вказано, що експертами заявлено клопотання про надання оригіналу договору позики № 1-17/12 від 17.12.2008 року; максимально можливої кількості оригіналів документів, які містять вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_2 , у тому числі максимально наближених за часом виконання до досліджуваних документів (за 2005-2007 рр.) та експериментальних зразків підпису.

Однак, суд звертає увагу на те, що стороною відповідача не надано жодного оригіналу документа, який містить вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_2 , які необхідні для проведення судової почеркознавчої експертизи.

Також, судом не відібрано в ОСОБА_2 експериментальних зразків підпису, зважаючи на те, що ОСОБА_2 знаходиться в розшуку, тобто переховується від органів досудового розслідування.

Суд враховує, що під час судового розгляду справи представником відповідача підтверджено, що судову почеркознавчу експертизу у справі неможливо провести, оскільки ОСОБА_2 перебуває в розшуку, а тому не може надати експериментальні зразки підпису.

Дана обставина не підлягає доказуванню та вважається встановленою, зважаючи на визнання такої обставини сторонами у справі.

Переховуючись від органів досудового розслідування, ОСОБА_2 умисно не з`являвся до суду по справі та ухилявся від надання експериментальних зразків підпису для проведення судової почеркознавчої експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

У зв`язку із ухиленням ОСОБА_2 від участі в проведенні судової почеркознавчої експертизи, надання позивачем для огляду оригінального примірника договору позики № 1-17/12 від 17.12.2008 року, суд приходить до висновку, що підпис в договорі позики № 1-17/12 від 17.12.2008 року виконаний саме ОСОБА_2 .

Оцінивши обставини справи в їх сукупності та врахувавши, що докази розірвання договору чи визнання його недійсним в матеріалах справи відсутні, суд дійшов висновку, що договір позики № 1-17/12 від 17.12.2008 року на момент розгляду справи є чинним.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами (ч. 3 ст. 202 ЦК України).

Правочин має вчинятись у формі встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих Договором або актами цивільного законодавства.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина друга статті 638 ЦК України).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).

Згідно вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до п. 1.5 договору позики укладеного 17.12.2008 року за № 1-17-/12 сума позики, вказана в п. 1.1 даного Договору, отримана Позичальником від Позикодавця у повному обсязі до моменту підписання цього Договору.

Таким чином, підписанням договору, позичальник засвідчив погодження усіх суттєвих умов позики та підтвердив факт отримання грошових коштів за договором позики № 1-17/12.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до п. 3.2. Договору позики у разі прострочення Позичальником строку повернення суми позики, визначеного п. 1.2. цього Договору, Позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10 % від суми простроченого зобов`язання.

Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч. 2 вказаної статті Кодексу поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Із договору поруки вбачається, що поручитель відповідає перед Позикодавцем за належне виконання зобов`язання частково у розмірі 2 000 000 (два мільйони) грн. 00 коп.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про стягнення частини боргу у розмірі 2 000 000, 00 грн. з відповідачів солідарно.

Разом з тим, суд критично розцінює доводи позивача про те, що позивач звертався до відповідачів щодо необхідності сплати штрафу та боргу, проте, такі вимоги залишились без відповіді, оскільки докази звернення в матеріалах справи відсутні. Однак, суд зазначає, що заходи досудового врегулювання спору в даному разі не є обов`язковими, а тому не має значення для вирішення справи по-суті позовних вимог.

При цьому суд звертає увагу на те, що між сторонами по справі станом на час ухвалення цього рішення спір про повернення коштів за договорами позики триває і не вичерпаний, відповідачем не повернуті позивачу обумовлені у договорі грошові кошти та доказів повернення відповідачем позивачу обумовлених у договорі коштів, суд не має.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Зважаючи, що в позові порушується питання розподілу судових витрат у справі, то виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) сплачена сума судового збору в розмірі 9605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) грн. 00 коп. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 81, 89, 258, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 11, 13, 15, 16, 20, 509, 526, 530, 549, 551, 553, 554, 611, 625, 638, 1046-1052 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт: серія НОМЕР_4 , виданий Жовтневим РУ ГУ МВС України в місті Києві 28 серпня 1995 року) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт: серія НОМЕР_2 , виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 15 вересня 1995 року), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКГІП: НОМЕР_5 . паспорт: серія НОМЕР_6 , виданий Сквирським РВ ГУ МВС України в Київській області 26 жовтня 2004 року), про стягнення заборгованості за договором позики, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт: серія НОМЕР_2 , виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 15 вересня 1995 року) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт: серія НОМЕР_4 , виданий Жовтневим РУ ГУ МВС України в місті Києві 28 серпня 1995 року) суму заборгованості в розмірі 23 300 000 (двадцять три мільйони триста тисяч) грнивень 00 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт: серія НОМЕР_2 , виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 15 вересня 1995 року) та ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКГІП: НОМЕР_5 . паспорт: серія НОМЕР_6 , виданий Сквирським РВ ГУ МВС України в Київській області 26 жовтня 2004 року) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт: серія НОМЕР_4 , виданий Жовтневим РУ ГУ МВС України в місті Києві 28 серпня 1995 року) суму заборгованості в розмірі 2 000 000 (два мільйони) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт: серія НОМЕР_2 , виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 15 вересня 1995 року) та ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКГІП: НОМЕР_5 . паспорт: серія НОМЕР_6 , виданий Сквирським РВ ГУ МВС України в Київській області 26 жовтня 2004 року) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт: серія НОМЕР_4 , виданий Жовтневим РУ ГУ МВС України в місті Києві 28 серпня 1995 року) судовий збір в розмірі 9605,00 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень 00 копійок.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: http://court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 25 січня 2020 року.

Суддя: