ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/3688/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про призначення судової експертизи

09 вересня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про призначення по справі судового-почеркознавчої експертизи у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року, ухвалене у складі судді Подус Г.С. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_3 , який за життя 02 червня 2010 року уклав з відповідачем договір позики у простій письмовій формі, відповідно до умов якого позичив ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 792 510,00 грн, що еквівалентно 100 тис. доларам США. Зазначену суму відповідач зобов`язалась повернути в строк до 02 червня 2011 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики 02 червня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області посвідчено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Горша О. А. 17 жовтня 2008 року за реєстровим № 2400.

Зазначала, що про існування оригіналу договору позики вона дізналась у липні 2017 року в процесі підготовки до продажу квартири АДРЕСА_2 , яка була їх спільною з чоловіком сумісною власністю, право власності на яку вона оформила в порядку спадкування після його смерті.

Посилаючись на те, що у порушення умов договору взятих на себе зобов`язань відповідач не виконала, не повернула її чоловікові за життя суму боргу, як і не повернула грошові кошти їй, як спадкоємцю, просила суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, у рахунок погашення заборгованості за договором позики від 02 червня 2010 року стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму боргу з урахуванням 3 % річних у розмірі 119 250 доларів США та 1 320 грн судового збору; в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 61,3 кв. м, житловою площею 35,6 кв. м, шляхом надання їй права продажу предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на її власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з можливістю здійснення позивачем всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для здійснення продажу предмета іпотеки.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 02 червня 2010 року у сумі, еквівалентній 100 тис. доларів США, 3 % річних у розмірі 19 250 доларів США, всього в сумі, еквівалентній 119 250 доларів США, що на час пред`явлення позову складало 3 209 446 грн.

В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 02 червня 2010 року у сумі, еквівалентній 100 тис. доларів США, 3 % річних у розмірі 19 250 доларів США, всього в сумі, еквівалентній 119 250 доларів США, що на час пред`явлення позову складало 3 209 446 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 61,3 кв. м, житловою площею 35,6 кв. м, яка розташована на першому поверсі п`ятиповерхового будинку, із застосуванням визначеної статтею 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_1 права продажу предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на її власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з можливістю здійснення ОСОБА_1 всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки.

Вжито заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки шляхом передачі його в управління ОСОБА_1 на період до його реалізації.

Встановлено початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому 800 тис. грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2018 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 08 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20 травня 2020 року Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудин 2017 року та постанову Харківського апеляційного суду від 08 січня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмолено.

Постанову Харківського апеляційного суду від 08 січня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції 24 жовтня 2018 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати заочне рішення та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд розглянув справу за її відсутності, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості надати докази щодо безпідставності вимог про стягнення боргу за договором позики. Факт виконання боргових зобов`язань підтверджується угодою про припинення зобов`язань від 15 липня 2010 року, яка судом першої інстанції досліджена не була.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заявила клопотання про призначення по справі судової технічної експертизи, проведення якої просила доручити Київському Науково-дослідному інституту судових експертиз.

На розгляд судових експертів були поставлені наступні питання:

1.У якій послідовності виконувався текст (штрихи що перетинаються) в Угоді від 15.07.2010 року підписаної від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (друкований текст документу, підпис ОСОБА_3 , підпис ОСОБА_2 , підпис ОСОБА_5 (рос.мова В.Н.), підпис ОСОБА_6 ).

2. Чи відповідає давність виконання підписів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 (рос.мов.В.Н.), ОСОБА_6 даті вказаній в Угоді від 15.07.2010 року).

Клопотання мотивовано тим, що надана ОСОБА_2 до суду на підтвердження заперечення проти позову угода від 15 липня 2010 року про припинення зобов`язання за договором позики, яку начебто підписав ОСОБА_3 - є фальшивою. Позивач вважає, що зазначена угода підроблена, підпис її чоловіка виконано не ним та підроблено, документи не відповідають часу його укладання.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи, у справі судом апеляційної інстанції вже призначалася судово-почеркознавча експертиза, яка не була проведена внаслідок несплати судових витрат та ненадання за клопотанням експерта необхідних для її проведення матеріалів.

Колегія суддів вважає, що з огляду на те, що постановою Верховного Суду від 20 травня 2020 р оку в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з зазначенням про те, що судом апеляційної інстанції не розглянуто клопотання експерта, не вирішено питання про надання дозволу на вирізання штрихів записі та підписів у всіх наданих (дослідженому та порівняльних) документах, висновки експертизи стосуються предмета доказування у даній справі, то клопотання про призначення судової технічної експертизи має бути розглянуто при повторному апеляційному розгляд справи.

Заслухавши думку учасників справи та перевіривши доводи заявленого клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню лише в частині питання № 2, оскільки питання № 1 стосується почеркознавчої експертизи, щодо призначення якої ніяких заяв про призначення судової експертизи в суді першої інстанції не розглядалося.

Така процесуальна поведінка не відповідає вимогам п. 4 ч. 2 ст. 43, ст. 83 ЦПК України щодо вчасного розкриття доказів, тому за своїм змістом зловживанням процесуальним правом, яке порушує принцип рівного доступу до суду, ст. 12 ЦК України.

Згідно із ч.ч. 1, 4-6 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог ,що звичайно ставляться.

Досліджуючи договори, суди повинні виявляти справжню природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Факт укладення між позикодавцем та відповідачем договору позики підтверджується розпискою та договором позики від 02 червня 2010 року, оригінали яких приєднані до матеріалів справи.

Відповідач ОСОБА_2 посилається на угоду від 15 липня 2010 року, укладену з ОСОБА_3 про припинення зобов`язань за договором позики від 02 червня 2010 року, у зв`язку з повним виконання позичальником зобов`язань за цим договором.(додаток до справи у конверті на 1 арк.)

ОСОБА_1 заперечує факт укладання такого договору оскільки вважає його підробленим.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази , на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи, що встановлення факту про відповідність давності виконання підписів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , (рос. мовою В.Н.), ОСОБА_6 даті вказаній в Угоді від 15.07.2010 року потребує спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд вважає доцільним призначення судової технічної експертизи.

Проте, питання, яке просить поставити на вирішення експерту Хуторянська Н.В., а саме: у якій послідовності виконувався текст (штрихи що перетинаються) в угоді від 15.07.2010 року підписаної від імені ОСОБА_3 , підпис ОСОБА_2 , підпис ОСОБА_5 (рос.мова ОСОБА_7 ), підпис ОСОБА_6 виходить за межі позовних вимог, не було предметом розгляду і дослідження судом першої інстанції, тому в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

При цього судом отримана згода на часткове знищення документу, що пов`язано з методикою його експертного дослідження. Усі необхідні документи є в матеріалах справи.(т.4 а.с.76).

До проведення судової експертизи подальше апеляційне провадження є безпредметним.

Таким чином, клопотання про призначення судової технічної експертизи підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 103, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_1 про призначення судової технічної експертизи задовольнити частково.

Призначити у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки судово-технічну експертизу.

Проведення судової технічної експертизи доручити Київському Науково-дослідному інституту судових експертиз ( вул. Смоленська, 6, м. Київ, 03057).

Попередити експерта про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок експерта та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків експерта у суді.

На вирішення експерту поставити наступне питання:

1. Чи відповідає давність виконання підписів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , (рос. мовою В.Н.), ОСОБА_6 даті вказаній в Угоді від 15.07.2010 року.

Оплату за проведення судової експертизи покласти на ОСОБА_1 .

Для проведення експертизи надати експерту цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки.

На час проведення судової експертизи провадження у справі зупинити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду тільки лише в частині зупинення провадження у справі протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст виготовлено 14 вересня 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В.Бурлака.

О.М. Хорошевський.