Справа № 450/4194/19 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/983/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляк Р.В.

Секретар Іванова О.О.

З участю: позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 450/4194/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

05 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 в її користь аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 4 500,00 гривень щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення ним повноліття; стягувати з ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_1 на її ( ОСОБА_1 ) утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн. починаючи з подачі позову до суду та до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьохрічного віку; допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць; стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 6 000, 00 грн.,

В обґрунтування позову зазначає, що відповідач не виконує батьківських обов`язків в частині матеріального утримання дитини. Крім цього, зважаючи на те, що вона не може працювати у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею трьох років, залишилась без засобів до існування.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1779,00 грн. (одна тисяча сімсот сімдесят дев`ять грн. 00 коп.) та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 05.12. 2019 року і до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

У стягненні з ОСОБА_2 аліментів в користь ОСОБА_1 на її ( ОСОБА_1 ) утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн. починаючи з подачі позову до суду та до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьохрічного віку та витрат на правову допомогу у розмірі 6 000, 00 грн. відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 768, 40 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права. Стверджує, що реальний прожитковий мінімум дитини у віці до 6 років складає біля 9000 грн. Жодної норми законодавства про те, що саме з розрахунку встановленоного Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» розраховуються розмір аліментів немає і тому посилання суду на даний закон є безпідставним. Щодо витрат на правову допомогу, вважає, що суд не вправі втручатися у відносини адвоката та клієнта, а тому на її думку позивачу лише достатньо подати відомості про витрати на правову допомогу. Суд встановивши, що відповідач не має інших осіб на утриманні, не здійснює жодних дій по утриманні сина, лише частково задовольнив позов, чим порушим вимоги законодавства. Просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 360 Цивільного процесуального кодексу України Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 , вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі на день розгляду справи перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2018 року, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 (а.с.5). Згідно пояснень сторін тривалий час не проживають разом, позивачем подано в суд заяву про розірвання шлюбу.

Від спільного подружнього життя у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 27 вересня 2018 року серія НОМЕР_2 (а.с.4).

Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуютьсяґ у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною першою ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За положеннями статті 183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Визначаючи суму аліментів на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1779,00 грн., суд першої інстанції прописав, що сторонами в судовому засіданні визнана та обставина, що відповідач у добровільному порядку надає кошти на утримання дитини, продукти харчування та речі.

В суді апеляційної інстанції позивач пояснила, що до ухвалення рішення Пустомитівським районним судом Львівської області, відповідач не надавав жодної матеріальної допомоги. Після ухвалення рішення, останній перераховує визначену судом суму, однак з часу постановлення рішення, а не з часу звернення її до суду з позовною заявою. Батьки відповідача також не надають ніякої матеріальної допомоги на утримання внука .

Окрім цього, зазначила, що дитина потребує спеціального безлактозного харчування, оскільки має алергію.

Колегія суддів не погоджується із визначеним судом розміром аліментів, вважає суму 1779,00 грн. недостатньою для дитини у віці до 6-ти років.

При цьому, суд враховує те, що мати дитини- позивач ОСОБА_1 не працює, здійснює догляд за дитиною, відповідно немає матеріальних засобів, щоб із своєї сторони утримувати дитину.

В той же час, відповідач ОСОБА_2 молодий, фізично здоровий, має вищу будівельну освіту, тому має можливість та повинен працювати, однак за його поясненнями не працює тривалий час, обходиться тимчасовими заробітками, які є незначними, що свідчить про легковажне ставлення останнього до сім`ї, не розуміння свого статусу: батька, чоловіка, утриманця сім`ї.

Суд зазначає, що інших дітей на утриманні відповідача немає, останній забезпечений житлом, за час спільного проживання придбав автомобіль, який використовує у власних цілях. Доводи відповідача, що його батьки пенсіонери, люди з інвалідністю, а тому він змушений їм допомагати, суд не приймає до уваги як обставину, що впливає на вирішення справи та прийняття рішення, оскільки не вбачає в діях відповідача обов`язку за утримання сім`ї.

Із врахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне збільшити суму щомісячного утримання на дитину до 3 х тисяч гривень щомісячно, змінивши рішення суду в цій частині.

Відповідно до ч.2 ст. 84 СК дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відмовляючи у цій частині позовних вимог, суд першої інстанції, виходячи із приписів ст. 84 ч.4 СК зазначив, що відповідач не працює, а відтак не може надавати матеріальну допомогу дружині.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції в цій частині позовних вимог, оскільки відповідач ОСОБА_2 не є особою з інвалідністю, не пенсіонер. Відповідач молода, повносправна особа, фізично здорова. Створюючи сім`ю та народжуючи дитину, останній повинен був передбачати відповідальність за матеріальне утримання сім`ї, за створення умов для повноцінного розвитку дитини, за належне утримання дружини. Відтак, суд приходить до висновку про скасування рішення в цій частині позовних вимог та ухвалення нового рішення про стягнення 500 грн. на утримання позивача ОСОБА_1 .

Щодо позовних вимог в частині стягнення 6 000 грн. витрат на правову допомогу, суд зазначає, що такі не підлягають до задоволення. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували , що між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом був укладений договір про правову допомогу, відсутній акт виконаних робіт, розрахунок витрат.

Згідно ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 376 ч.1 п.п.3,4 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п. 3,4, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 січня 2020 року в частині часткового задоволення позову змінити, в частині відмови у задоволенні позову скасувати.

Викласти резолютивну частину рішення у такому змісті:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ) в користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 (три ) тисячі гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ) в користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) аліменти 500 (п`ятсот) грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку, починаючи з 05.12.2019 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1921,00 грн., а саме: за подачу позовної заяви в суд першої інстанції 768,40 грн., за подачу апеляційної скарги 1152,60 грн. (768,40+ 1152,60 = 1921).

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту в порядку, визначеному ст.ст. 383-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 липня 2020 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк