РІШЕННЯ

Іменем України

28.08.2020 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.

за участю секретаря Турчак М.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача - ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що як вбачається з довідки ОСББ «24 Меридіан Плюс» №66 від 27.07.2020 року, в квартирі зареєстровано троє осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Дана квартира набута позивачем, дружиною та донькою - ОСОБА_2 у власність у межах процедури приватизації згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Дана обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 13.09.2016 року виданим Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради. У зв`язку із зміною сімейного статуту ОСОБА_2 ще у 2012 році змінила місце проживання та виїхала на постійне проживання на територію Російської Федерації. В подальшому, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В., за реєстровим №344. Згідно даного договору сторони погодили, що частка у власності на квартиру кожного становить 1/3 (одну третю). В цей же день ОСОБА_2 відчужила належну їй частку у квартирі на користь своєї матері - ОСОБА_3 , шляхом укладення договору дарування, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В., за реєстровим №345. Таким чином, з 15.02.2017 власниками квартири АДРЕСА_1 є позивач та ОСОБА_3 , а будь - які правомочності ОСОБА_2 , як власника були припинені. Через неможливість самостійно вчинити дії щодо зняття себе з реєстрації ОСОБА_2 сформувала довіреність №23АВО124087, якою уповноважила позивача, на вчинення всього обсягу необхідних дій щодо питань зняття її з реєстрації. Просить позовну заяву задовольнити.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 25.08.2020 року відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Позивач просить розгляд справи проводити без його участі.

На адресу суду 05.08.2020 року надійшла заява про те, що відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не заперечує, дана заява підписана представником відповідача згідно доручення №23АВО124087.

Третя особа в судове засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши матеріали справи, враховуючи правові позиції сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до змісту норм статтей 1,6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності.

Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлений строк, жиле приміщення не зберігається і особи можуть бути визнанні такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 13.09.2016 року квартира АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно довідки ОСББ «24 Меридіан Плюс» №66 від 27.07.2020 року, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано троє осіб: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, зареєстровано право власності ОСОБА_3 на 1/3 частки у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для державної реєстрації права власності був договір дарування, серія та номер 345, виданий 15.02.2017, видавником є приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В.

Факт не проживання ОСОБА_2 також підтверджується актом не проживання особи за місцем реєстрації від 29.07.2020 року, складений комісією у складі мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1 та за участю голови ОСББ «24 Меридіан Плюс», на обслуговуванні якого перебуває будинок.

Згідно п.10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Таким чином, виходячи зі змісту ч. 4 ст. 156 ЦК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

В силу ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно статті 7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Отже, визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням здійснюється на підставі судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги той факт, що відповідач позовні вимоги визнала повністю, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 4, 5, 10, 12, 76-80, 89, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, на підставі статтями 15, 16, 168, 316, 319, 383, 391, 405 ЦК України, статтями 71, 72, 91, 92, 98, 99, 150, 156, 168 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 ;

Третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його винесення.

Відповідно до розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Мартьянова С.М.