Дата документу 17.09.2020 Справа № 335/1302/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/1302/20
Провадження №22-ц/807/2570/20
Головуючий в 1-й інстанції - Соболєва І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Гончар М.С,, Подліянової Г.С.
секретарБазикіна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Запорізької міської ради на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2020 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 23 червня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначав, що згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 20.11.2018 № 520 квартира АДРЕСА_1 включена до числа службової житлової площі прокуратури Запорізької області для подальшого використання за призначенням. На підставі документів, наданих прокуратурою Запорізької області щодо розподілу службових квартир виконавчим комітетом Запорізької міської ради 28.01.2019 прийнято рішення № 22/11 «Про затвердження наказу прокурора Запорізької області про забезпечення службовим житлом працівників прокуратури Запорізької області по АДРЕСА_2 , по АДРЕСА_1». Прокуратура Запорізької області 06.03.2019 листом вих. № 13/2-42вих19 звернулася до Запорізького міського голови Буряка В.В. з клопотанням про виключення із числа службової житлової площі прокуратури Запорізької області квартиру АДРЕСА_1 та оформлення ордеру на заступника начальника управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва ОСОБА_1 на сім`ю з 3 осіб (він, дружина та дочка), але до цього часу клопотання прокуратури Запорізької області не розглянуто, рішення виконавчим комітетом Запорізької міської ради по ній не прийнято. Позивач вважає, що така бездіяльність Виконавчого комітету Запорізької міської ради порушує право позивача на забезпечення постійним житлом, що гарантоване Конституцією та законами України.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2020 року, позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність Виконавчого комітету Запорізької міської ради щодо розгляду заяви (клопотання) Прокуратури Запорізької області від 06.03.2019 вих. № 13/2-42вих19 про виключення із числа службової житлової площі прокуратури Запорізької області квартири АДРЕСА_1 та оформлення ордеру на заступника начальника управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва ОСОБА_1 на сім`ю з 3 осіб (він, дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 ).

Зобов`язано Виконавчий комітет Запорізької міської ради розглянути на найближчому засіданні виконавчого комітету Запорізької міської ради клопотання прокуратури Запорізької області від 06.03.2019 вих. № 13/2-42вих19 про виключення із числа службової житлової площі прокуратури Запорізької області квартири АДРЕСА_1 та оформлення ордеру на заступника начальника управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва ОСОБА_1 на сім`ю з 3 осіб (він, дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 ) та прийняти по ньому рішення по суті.

Стягнуто з Виконавчого комітету Запорізької міської ради (місцезнаходження: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код юридичної особи 02140892) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції Виконавчий комітет Запорізької міської ради подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що виконавчий комітет Запорізької міської ради за недостатністю підстав щодо виключення з числа службової житлової площі прокуратури Запорізької області спірної квартири не прийняв рішення по цьому питанню. Зобов`язання відповідача прийняти рішення по цьому питанню та встановити конкретні визначені часові межі для прийняття такого рішення не є правомірним, оскільки прийняття такого рішення є дискреційним повноваженням виконавчого комітету.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка №187893439 від 07.11.2019 ), власником квартири АДРЕСА_1 , є територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, на підставі договору купівлі-продажу від 14.11.2018.

Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради №520 від 20.11.2018, на підставі протоколів засідання робочої групи для вирішення питання придбання службового житла для працівників прокуратури Запорізької області від 29.10.2018 №2 та від 09.11.2018 №3, виконавчий комітет Запорізької міської ради вирішено, зокрема: включити до числа службової житлової площі Прокуратури Запорізької області квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 64,7 кв.м.

Протоколом засідання житлово-побутової комісії прокуратури Запорізької області № 4 від 27.11.2018 вирішено, зокрема: заступнику начальника управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва ОСОБА_1 на сім`ю з 3 осіб, зокрема він, дружина ОСОБА_4 , 1969р.н. та дочка ОСОБА_3 2000 р.н., службову квартиру АДРЕСА_1 .

29.01.2019 Виконавчим комітетом Запорізької міської ради видано ОСОБА_1 ордер №8 на сім`ю з 3 осіб на право зайняття службового приміщення по АДРЕСА_1 , на підставі рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради №22/11 від 28.01.2019.

Протоколом засідання житлово-побутової комісії прокуратури Запорізької області № 1 від 26.02.2019 вирішено: направити до виконавчих комітетів органів місцевого самоврядування про виключення із числа службової зазначеної житлової площі прокуратури Запорізької області за місцем її розташування, тому що відпала потреба її використання як службової житлової площі та оформлення ордерів на наступних працівників прокуратури Запорізької області, зокрема: на заступника начальника управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва ОСОБА_1 на сім`ю з 3 осіб (він, дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_3 ), службова кварта АДРЕСА_1 . Також вирішено підготувати проекти клопотань прокурора області до виконавчих комітетів органів місцевого самоврядування за місцем розташування зазначених службових жилих приміщень прокуратури Запорізької області про виключення їх з числа службових та оформлення ордерів на вказаних працівників прокуратури Запорізької області.

06.03.2019 прокуратура Запорізької області листом вих. №13/2-42вих19 звернулася до Запорізького міського голови Буряка В.В. з клопотанням про виключення із числа службової житлової площі прокуратури Запорізької області квартиру АДРЕСА_1 та оформлення ордеру на заступника начальника управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва ОСОБА_1 на сім`ю з 3 осіб (він, дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_3 ).

07.10.2019 листом вих. № П-4838 Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, на звернення ОСОБА_4 , йому повідомлено що на сьогоднішній день рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради щодо зміни статусу квартири АДРЕСА_1 не прийнято.

19.12.2019 листом вих. № Б-12372-В Виконавчий комітет Запорізької міської ради, на звернення ОСОБА_4 , повідомив що рішення щодо зміни статусу квартири не прийнято. Також зазначено, що з метою об`єктивного опрацювання порушеного питання ОСОБА_4 необхідно надати до департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради: договір найму, інформацію щодо фактичного проживання в службовому приміщенні, інформацію щодо відсутності заборгованості за житлово-комунальні послуги, довідку з місця роботи.

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання прокуратури Запорізької області (від 06.03.2019 вих. № 13/2-42вих19) до Виконавчого комітету Запорізької міської ради про виключення квартири АДРЕСА_1 їх з числа службових станом на дату розгляду справи не вирішено по суті, а отже вирішення інтересів з житлового питання ОСОБА_4 було порушено.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України закріплено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Правовий статус службового житла визначений Житловим кодексом Української РСР, Положенням про порядок надання службових приміщень і користування ними в Українській РСР, затверджене постановою Ради Міністрів від 04.02.1988 № 37 «Про службові приміщення», Положенням про порядок надання службових приміщень і користування ними в органах прокуратури та Положенням про житлово-побутові комісії в органах прокуратури, затверджене Наказом Генеральної прокуратури України від 11.11.2016 № 377.

Згідно ч. 1 ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службового рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Відповідно до п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 №37, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної вмісті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Відповідно до п. 3.1. Регламенту роботи виконавчого комітету Запорізької міської ради, затвердженого Рішенням виконавчого комітету міської ради від 05.07.2010 № 317 (далі - Регламент), зі змінами, внесеними до вказаного пункту рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 92 від 23.03.2012 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету міської ради від 05.07.2010 № 317 «Про регламент роботи виконавчого комітету Запорізької міської ради», засідання виконавчого комітету міської ради скликаються міським головою згідно з квартальним планом роботи, як правило, в 4-ту п`ятницю кожного місяця.

Відповідно до п. 3.2. Регламенту, порядок денний засідання виконавчого комітету міської ради формується загальним відділом виконавчого комітету міської ради на підставі квартального плану роботи виконавчого комітету міської ради, матеріалів, поданих заступниками міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючим справам виконавчого комітету міської ради, керівниками виконавчих органів міської ради.

Згідно з п. 3.4. Регламенту, підготовка питань на засідання виконавчого комітету міської ради (довідок, інформацій, проектів рішень) здійснюється керівниками виконавчих органів міської ради.

Виходячи з аналізу наведених нормативних актів, прокуратура Запорізької області звернулась з клопотанням (від 06.03.2019 вих. № 13/2-42вих19) до Виконавчого комітету Запорізької міської ради щодо вирішення питання про виключення квартири АДРЕСА_1 їх з числа службових, оскільки вирішення вказаного питання є виключною компетенцією виконавчого комітету.

Як вірно вказано в апеляційній скарзі, вирішення питання щодо виключення жилого приміщення із числа службових є правом, а не обов`язком виконавчого комітету і входить до кола його дискреційних повноважень, між тим оскаржуваним рішенням не зобов`язано відповідача прийняти певне рішення за вказаним клопотанням, а лише зобов`язано розглянути його по суті на найближчому засіданні комітету (як його задовольнити, так і відмовити в задоволенні), що забезпечить права позивача, оскільки відсутність законодавчого врегулювання чіткого терміну розгляду клопотання щодо виключення жилого приміщення із числа службових не повинно призводити до невиправданого затягування (рішення відповідачем не прийнято вже понад півтора року) вирішення питання пов`язаного із забезпеченням житлових прав громадян.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Запорізької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 22 вересня 2020 року.

Судді: С. В. Кухар

М. С. Гончар

Г. С. Подліянова