Справа № 468/5/20-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2020 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Муругова В.В., за участі секретаря судового засідання Рафальської К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка в порядку загального позовного провадження цивільну справу №468/5/20-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 08.05.2008 року був укладений кредитний договір №0, за яким банк надав відповідачу кредит в розмірі 16784 доларів США з умовою сплати процентів в розмірі 12 % річних. В забезпечення виконання позичальником вимог кредитного договору між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_2 08.05.2008 року укладений договір поруки №202838, яка взяла на себе зобов`язання відповідати солідарно в повному обсязі за невиконання або несвоєчасне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору.

20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений Договір про відступлення прав вимоги, за ким відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за кредитним договором № 0 від 08.05.2008 року та договором поруки №202838 від 08.05.2008 року, і ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за вказаними договорами за тілом кредиту в сумі 235035,98 грн та за нарахованими процентами в сумі 212763,68 грн.

Відповідач ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснив повернення кредитних коштів, внаслідок чого позивач просив стягнути з відповідачів на його користь в солідарному порядку заборгованість станом на час подання позову до суду в сумі 102384,38 грн, із яких: 21171,40 грн 3 % річних та 81212,98 грн пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за подвійною обліковою ставкою НБУ.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання договору поруки від 08.05.2008 року припиненим. В тексті позову вказав, що позивач пропустив строк позовної давності за вимогами про стягнення боргу за кредитним договором, оскільки кредитним договором та договором поруки був визначений термін виконання зобов`язання до 08.05.2015 року та з того часу до часу звернення позивача з позовом до суду спливло більше трьох років. Крім того, позивач за зустрічним позовом просив суд визнати договір поруки віл 08.05.2008 року таким, що припинив діяти з 08.11.2015 року, оскільки в супереч положенням ч.4 ст. 559 ЦК України (в редакції до 03.07.2018 року) кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимог до поручителя. Позивач також просив стягнути з відповідача за зустрічним позовом витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Від ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов відзив на зустрічний позов, в якому ТОВ «Вердикт Капітал» заперечив проти задоволення зустрічного позову з посиланням на те, що відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, а згідно з п. 3.1 договору поруки від 08.05.2008 року розділу «Строк дії договору та порядок його виконання» договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором. Тому сторони погодили строк поруки до повного припинення зобов`язань боржника за основним договором. Також відповідач за зустрічним позовом вважав, що відсутні підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн., яка, на думку відповідача, не співмірна з об`ємом наданих адвокатом послуг та не надані докази перерахунку даних коштів адвокату за договором про надання правової допомоги та не наданий детальний опис вчинених адвокатом дій.

У відповіді на відзив представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 зауважив на пропуску позивачем за первісним позовом строку позовної давності та вказав, що п. 3.1. договору поруки був визначений термін дії договору, але строк виконання зобов`язання позичальником та поручителем були визначені п. 1.2 договору поруки та п. 1.2.2 кредитного договору до 08.05.2015 року. Також вказав, що законодавство не зобов`язує сторону, яка заявила клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості, натомість протилежна сторона має довести неспівмірність заявлених витрат.

В запереченнях на відповідь на відзив представник ТОВ «Вердикт Капітал» щодо строку поруки та щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. наполіг на раніше заявленій у відзиві позиції щодо цього.

Процесуальні дії у справі та заяви сторін:

Позов ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов до суду 08.01.2020 року (зданий до відділення зв`язку 24.12.219 року).

29.01.2020 року відкрите провадження у справі за позовом ТОВ «Вердикт Капітал» в порядку спрощеного позовного провадження. Судовий розгляд неодноразово відкладався через відсутність відомостей про належне повідомлення відповідачів та за клопотанням представника позивача у зв`язку з оголошеним карантином.

05.05.2020 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання договору поруки припиненим (подана до відділення зв`язку 04.05.2020 року).

14.05.2020 року зустрічна позовна заява ОСОБА_2 залишена без руху.

14.05.2020 року позивач за зустрічним позовом вимоги ухвали виконав.

12.06.2020 року судом прийнята зустрічна позовна заява ОСОБА_2 та об`єднана в одне провадження із позовом ТОВ «Вердикт Капітал», у зв`язку з чим суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

16.06.2020 року від ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов відзив на зустрічний позов.

02.07.2020 року від представника ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив.

14.07.2020 року від ТОВ «Вердикт Капітал» надійшли заперечення на відповідь.

14.07.2020 року за участі представника ТОВ «Вердикт Капітал» адвоката Грицишина К.М. проведене підготовче засідання, в якому підготовче провадження у справі закрите та призначений судовий розгляд по справі на 07.09.2020 року.

В судове засідання по розгляду справи по суті представник позивача за первісним позовом не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином (особисто під підпис), про причини неявки до суду не повідомив, від іншого представника позивача до суду надійшла заява про неможливість явки до суду через віддаленість суду та клопотання про проведення засідання в режимі відео конференції, яке за відсутності відповідної технічної можливості не могло бути завчасно задоволене. Натомість, враховуючи попередню явку представника позивача за первісним позовом до суду на підготовче засідання, - заявлені в клопотанні причини неявки до суду суд визнає неповажними. При цьому, в матеріалах справи я кілька заяв представника ТОВ «Вердикт Капітал» про розгляд справи за його відсутності.

Від представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання зустрічного позову.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 до суду не з`явився, про розгляд справи неодноразово повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулись поштові відправлення з відміткою, що відповідач за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання відсутній, тому він відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на первісний позов та пояснень на зустрічний позов від відповідача ОСОБА_1 .

При цьому, за загальним правилом, визначеним ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У зв`язку з вказаним та з врахуванням того, що судове провадження в даній справі здійснюється протягом тривалого часу з січня 2020 року та сторони завершили обмін заявам по суті справи та надали докази, які бажали надати на розгляд суду, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів.

Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 08.05.2008 року з додатками; копію договору поруки № 202838 від 08.05.2008 року; виписку по кредитному договору ОСОБА_1 за період з 08.05.2008 року по 18.06.2012 року; копію паспорта громадянина країни на ім`я ОСОБА_1 ; розрахунок 3 % річних та пені; розрахунок заборгованості; дані про офіційний курс гривні щодо іноземних валют; копію договору факторингу № 05/12 від 20.04.2012 року; витяг з додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги № 05/12 від 20.04.2012 року; копію протоколу № 01/08-2018 загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс»; копію акту виконаних робіт від 30.04.2020 року; копію квитанції до прибуткового касового ордера №30/04 від 30.04.2020 року; копію договору про надання правової допомоги від 22.04.2020 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні первісного позову ТОВ «Вердикт Капітал» та необхідність задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно зі ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В судовому засіданні встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 08.05.2008 року був укладений кредитний договір №0, за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 16784 доларів США з умовою сплати процентів в розмірі 12 % річних. Позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 08.05.2015 року.

В забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_2 08.05.2008 року був укладений договір поруки №202838, за яким поручитель взяв на себе зобов`язання відповідати солідарно в повному обсязі за невиконання або несвоєчасне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору.

20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» (яке в подальшому змінило назву на ТОВ «Вердикт Капітал») був укладений Договір факторингу № 05/12, за ким відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за кредитним договором № 0 від 08.05.2008 року та договором поруки №202838 від 08.05.2008 року, і ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за вказаними договорами за тілом кредиту в сумі 16784 доларів США та за нарахованими процентами в сумі 9921,94 доларів США.

Відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснив повернення кредитних коштів у визначений кредитним договором граничний строк до 08.05.2015 року.

Заборгованість, яку просив стягнути позивач за первісним позовом, з відповідачів, становить 102384,38 грн, із яких: 21171,40 грн 3 % річних та 81212,98 грн пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за подвійною обліковою ставкою НБУ.

Натомість відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року №202/4494/16-ц провадження №14-318цс18 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року №723/304/16-ц провадження №14-360цс19 стягнення процентів за користування грошима за період після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

За такого, після закінчення строку кредитування кредитодавець втрачає право нараховувати проценти, комісію та пеню, а має право на отримання окрім суми боргу двох видів плати: 1) компенсації втрат від інфляції за весь час прострочення, 2) трьох процентів річних від простроченої суми.

У зв`язку з цим, нарахування позивачем 81212,98 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за подвійною обліковою ставкою НБУ не є компенсацією втрат від інфляції, суперечить процитованим вище правовим позиціям Верховного Суду та положенням ст. 625 ЦК України, тому вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» про стягнення такої пені не підлягають задоволенню.

Що стосується вимог ТОВ «Вердикт Капітал» про стягнення 3% річних в сумі 21171,40 грн, то з процитованих вище положень закону та правових позицій Верховного Суду слідує, що кредитор має право на нарахування та стягнення після закінчення строку кредитування.

При цьому, відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 в тексті зустрічного позову просив застосувати до вимог позивача про стягнення заборгованості позовну давність.

За ст. 256-257 ЦК України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (при цьому, позивачем за первісним позовом не надано на розгляд суду даних щодо збільшення строків позовної давності за відповідним письмовим договором, підписаним сторонами).

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вказано вище, кредитним договором та договором поруки був визначений кінцевий строк повернення кредиту 08.05.2015 року та саме з вказаного дня позивач повинен був дізнатись про порушення свого права, передбаченого законом та договором, на повернення кредиту та заборгованості за кредитом.

Проте до суду позов про стягнення заборгованості позивач подав 24.12.2019 року, тобто з пропуском загального трирічного строку позовної давності.

Суду не заявлено підстав, які вказували на наявність поважних причин пропуску позивачем строку позовної давності.

За такого, вся сума заборгованості за кредитним договором (за тілом кредиту та процентами) в сумі 447799,66 грн., є такою, за якою пропущений строк позовної давності.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За такого, позовна давність спливла і щодо нарахованих на вказану вище суму боргу трьох процентів річних, оскільки за змістом ч.2 ст. 625 ЦК України три проценти річних та втрати від інфляції носять компенсаційний характер та нерозривно пов`язані із сумою боргу, на яку вони нараховуються.

При цьому, застосування позовної давності щодо кожного щомісячного нарахування 3% річних в межах трьох років з дня звернення позивача до суду з позовом в даному випадку неможливе, оскільки, як вказувалось вище, строк повернення кредиту настав 08.05.2015 року і з того часу до часу звернення позивача до суду з позовом минуло більше трьох років.

Вказане є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» про солідарне стягнення з відповідачів за первісним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 3% річних в сумі 21171,40 грн, оскільки за вказаними вимогами сплив строк позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі - співвідповідач ОСОБА_2 в тексті зустрічного позову.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання договору поруки від 08.05.2008 року припиненим з 08.11.2015 року, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Строк виконання зобов`язання позичальником та поручителем визначені п. 1.2 договору поруки від 08.05.2008 року та п. 1.2.2 кредитного договору від 08.05.2008 року, відповідно до яких кредит в повному обсязі мав бути повернутий не пізніше 08.05.2015 року.

Власне строк поруки договором поруки від 08.05.2008 року не був визначений.

Суд не погоджується з позицією відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Вердикт Капітал» щодо того, що сторони погодили строк поруки до повного припинення зобов`язань боржника за основним договором, виходячи з того, що п. 3.1 договору поруки від 08.05.2008 року розділу «Строк дії договору та порядок його виконання» договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором.

В даному випадку відповідач за зустрічним позовом безпідставно ототожнює такі категорії, як строк дії договору та строк виконання зобов`язання, які відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року №444/9519/12 провадження №14-10цс18 мають різний зміст.

Крім того, згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року №604/156/14-ц провадження №14-644цс18 порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором або до виконання поручителем зобов`язань боржника за основним договором, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому у цьому випадку має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

За такого, сторони договору поруки в п. 3.1 узгодили строк договору, але строк поруки, як забезпечувального зобов`язання, договором поруки не був визначений, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч.4 ст. 559 ЦК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), тому кредитор мав протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання пред`явити вимоги до поручителя.

При цьому, з матеріалів справи слідує, що кредит в повному обсязі мав бути повернутий не пізніше 08.05.2015 року та з цього дня протягом шести місяців (до 08.11.2015 року) кредитор мав право звернутись з відповідною вимогою про погашення заборгованості поручителем, в протилежному випадку зобов`язання за договором поруки припинилися і кредитор втратив право вимоги до поручителя.

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року справа № 6-2056цс15, в межах вказаного шестимісячного строку кредитором має бути подано саме позов до поручителя.

Проте з позовом, в тому числі і до поручителя, який є предметом даного судового розгляду, позивач звернувся 24.12.2019 року (відповідно до відмітки відділення зв`язку на конверті), тобто за межами визначеного вище шестимісячного строку, а тому позивач втратив право вимоги до поручителя.

У зв`язку з цим зустрічний позов ОСОБА_2 до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання договору поруки від 08.05.2008 року припиненим з 08.11.2015 року підлягає задоволенню.

Оскільки первісний позов задоволенню не підлягає, то відсутні підстави для відшкодування судових витрат, понесених ТОВ «Вердикт Капітал», натомість оскільки зустрічний позов підлягає задоволенню, то з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 840,80 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Крім того, позивач за зустрічним позовом в тексті позову просив вирішити питання про розподіл понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн., в свою чергу, відповідач за зустрічним позовом заперечив проти цього та вважав такий розмір неспімірним.

Зі змісту ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Позивачем за зустрічним позовом надані суду необхідні для вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу (копію договору про надання правової допомоги від 22.04.2020 року, копію акту виконаних робіт від 30.04.2020 року; копію квитанції до прибуткового касового ордера №30/04 від 30.04.2020 року; ордер та свідоцтво адвоката), які свідчать про реальність надання стороні адвокатом професійної правничої допомоги та реальність понесення стороною витрат на таку допомогу. В акті виконаних робіт визначені дії, які вчиняв адвокат та їх вартість. Суд вважає, що такі дії та їх вартість не є очевидно неспівмірними чи непропорційними до предмета спору з врахуванням того, що поданий ОСОБА_2 позов був поданий як зустрічний позов в провадженні щодо стягнення з неї заборгованості на загальну суму 102384,38 грн.

При цьому, відповідно до наданих документів в суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. включені 1000 грн. як авансування участі адвоката у судовому засіданні. Натомість в даній справі безпосередню участь у судових засіданнях представник ОСОБА_2 не брав, що вказує на те, що такі витрати в результаті не були пов`язані з розглядом справи, що вимагає ч.3 ст. 141 ЦПК України, тому 1000 грн. як авансування участі адвоката у судовому засіданні не підлягають розподілу.

За такого, з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 4000 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12; 13; 81; 141; 264; 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 08.05.2008 року - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання договору поруки припиненим задовольнити.

Визнати укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та ОСОБА_2 договір поруки №202838 від 08.05.2008 року припиненим з 08 листопада 2015 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_2 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_2 4000 (чотири тисячі) гривень в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б, м. Київ, ідентифікаційний код 36799749);

Відповідачі:

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складене 15.09.2020 року.

суддя: