КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/646/19
Провадження № 2/534/97/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2020 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю: секретарів судового засідання Ребриної О.О., Гончар С.Т., Клімової С.І., Телевної М.А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Матвієнка С.М., відповідача - ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Чернушенка В.Ю., представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Басай М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Горішні Плавні Полтавської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної затопленням квартири,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, в якому прохав стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду у сумі 22414 грн та моральну шкоду у розмірі 5000 грн, свої вимоги мотивує тим, що 01.03.2019 була затоплена квартира АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві приватної власності, відповідно до акту залиття від 04.03.2019 причиною аварії, що трапилась на системі гарячого водопостачання в кв. АДРЕСА_2 є незадовільний монтаж лічильника гарячого водопостачання після повірки у місця з`єднання. Вартість відновлюваного ремонту складає 16051 грн та 5063 грн. Зазначає, що йому також було завдано моральних страждань, оскільки вказані події причинили негативні емоції і переживання.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 11.11.2019 до участі у справі в якості співвідповідача залучено центр технічного обслуговування лічильників води, фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 (а.с.77).

12.11.2019 до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно яких ОСОБА_4 просить стягнути з ОСОБА_2 та центру технічного обслуговування лічильників води, фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь позивача солідарно матеріальну шкоду в сумі 22414 та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

26.09.2019 до суду надійшов відзив від ОСОБА_2 , згідно якого позов не визнає повністю, посилаючись на те, що акт про аварію складений лише на третій день з моменту аварії , крім того в акті зазначено, що причиною аварії є незадовільний монтаж лічильника гарячого постачання після повірки у місці з`єднання, яку здійснював центр технічного обслуговування лічильників води, фізична особа - підприємець ОСОБА_3 , також зазначає, що вказаний акт складений з порушенням «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» за відсутності власника квартири з якої сталося залиття , що позбавило власника цієї включити до акту свої пояснення та подати докази на його спростування.

28.01.2020 від центру технічного обслуговування лічильників води, фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнає повністю, посилаючись на те, що матеріали справи не містять жодного належного доказу вини ФОП ОСОБА_3 , також на те , що ним належним чином було виконано роботу з встановлення лічильника гарячого водопостачання, яку було без зауважень прийнято ОСОБА_2 .

Процедурні питання, пов`язані із рухом справи в суді та інші процесуальні дії.

Провадження у справі відкрито за ухвалою суду від 14.06.2019 ( а.с.36) з призначенням справи до підготовчого судового розгляду.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.02.2020 підготовче провадження закрито .

Стислий виклад позиції сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та адвокат Матвієнко С.М. позов підтримали в повному обсязі , просили задовольнити , посилаючись на обставини зазначені в ньому.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її адвокат - Чернушенко В.Ю. позов не визнали, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позовну заяву , наполягаючи на наявності двох версій затоплення квартири позивача : незадовільний монтаж лічильника гарячої води або великий тиск води в трубах , вважають що відповідальність повинні нести відповідач ФОП ОСОБА_3 або КЖЕП №4 відповідно .

В судовому засіданні представник відповідача ФОП ОСОБА_3 - Басай М.М. позов не визнав, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позовну заяву.

Встановлені судом фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6 купив вказану квартиру у ОСОБА_7 ( а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.09.1998 власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 .

Відповідно до акту про аварію, що трапилась на системі гарячого водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 від 04.02.2019 складено про те, що 01.03.2019 в квартирі АДРЕСА_2 трапилась аварія на системі гарячого водопостачання в наслідок чого було залиття помешкання квартири АДРЕСА_1 , а саме: кухня - сліди затоплення на шпалерах, якими обклеєні стіни, кухонні меблі; кімната- підлога з ламінату площею 20 м? . Причиної аварії, що трапилась на системі гарячого водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 є незадовільний монтаж лічильника гарячого водопостачання після повірки у місці з`єднання (а.с.7)

Відповідно до висновку експерта № 4/2-19 від 05.04.2019 вартість відновлюваного ремонту приміщення квартири АДРЕСА_1 в зв`язку з залиттям станом на момент надання висновку складає 16051 грн (а.с.8-19).

Згідно рахунку № 14 від 28.03.2019 на матеріали для відновлюваного ремонту було сплачено 5063 грн (а.с.20).

Оцінка наведених учасниками справи аргументів, норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тлумачення частини першої та другої статті 1166 ЦК України свідчить, що презумпція вини особи має бути спростована тільки за умови, якщо буде встановлено, що саме внаслідок дій або бездіяльності конкретної особи завдано шкоди. Такий висновок підтверджується використанням словосполучення «особа, яка завдала шкоди». Тому тільки за умови встановлення конкретної особи, яка завдала шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Таким чином, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності їх вини в завданні шкоди позивачу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до частини 4 статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендатор) згідно з договором найму (оренди); забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Тобто відповідальність за належний стан санітарно-технічного обладнання в квартирі АДРЕСА_2 , несе безпосередньо власник відповідач ОСОБА_2 .

Відповідач, як власник квартири, зобов`язаний був контролювати стан санітарно-технічного обладнання в квартирі, яка є його власністю, та докладати зусиль для того, щоб не порушити права інших осіб, не завдати їм шкоди, що витікає з вимог статті 13 ЦК України.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, 01.03.2019 відбулося затоплення квартири АДРЕСА_1 .

Причиною затоплення квартири АДРЕСА_1 стала аварія на системі гарячого водопостачання квартири АДРЕСА_2 , в наслідок чого було залиття помешкання квартири позивача , яка знаходиться поверхом нижче , що підтверджується актом комісії КЖЕП № від 04.03.2019 року (а.с. 7).

З наведеного слідує, що матеріальна шкода, яка була завдана позивачу ОСОБА_1 затопленням належної йому квартирі, знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з неналежним станом санітарно-технічного обладнання в належній відповідачу ОСОБА_2 квартирі.

Разом з тим, завдана позивачу затопленням шкода, має відшкодовуватися виключно за рахунок відповідача ОСОБА_2 , який є одноосібним власником квартири АДРЕСА_2 , а тому заявлені позивачем позовні вимоги до відповідача ОСОБА_3 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що у запереченнях проти позову відповідач ОСОБА_2 зазначала, що причиною залиття квартири позивача є незадовільний монтаж лічильника гарячого водопостачання.

На підтвердження цих доводів, відповідачем ОСОБА_2 доказів, які підтверджують вказані обставини суду надано не було.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснила , що під час монтажу відремонтованих лічильників в квартирі 01.03.2019 , її вдома не було, вона була на роботі. Прийшов слюсар і встановив лічильники води , перевірити його роботу вона доручила своєму чоловіку , який був вдома . Чоловік перевірив і прийняв роботу слюсаря , ніяких протікань води не було . Після цього чоловік вдома мився , голився . А потім , коли нікого не було вдома сталася аварія в системі гарячого водопостачання в її квартирі , вважає , що це був можливо гідроудар або повітряний удар. Зазначаючи про те , що це її припущення і вона не є фахівцем в цій області , посилалась на те , що має претензії до Центру технічного обслуговування лічильників води , який є виконавцем робіт , здійснював демонтаж і монтаж лічильників води в її квартирі і отримувачем коштів за ці послуги є фізична особа - підприємець ОСОБА_3 , який залучений до участі в справі в якості співвідповідача . При цьому зазначила , що через своє незадовільне матеріальне становище з претензіями про відшкодування шкоди не зверталась , пропонувала позивачу після затоплення допомогти своїми руками в проведенні ремонтних робіт , але останній відмовився . Де саме стався порив вона не бачила , сам лічильник води пошкоджень не мав , на кріплення лічильника вона не дивилася. Її запрошували для участі в складанні акту про аварію , але вона не змогла з`явитися в зв`язку з зайнятістю по роботі і направила свого чоловіка , який був присутній , але йому вона заборонила підписувати акт про причини аварії від 04.03.2019.

Свідок ОСОБА_8 показав суду , що працює слюсарем приблизно вісім років і 01.03.2019 він встановлював після ремонту лічильники води в квартирі відповідача ОСОБА_2 , останню він не бачив , оскільки її не було вдома. Чоловік відповідача прийняв у нього роботу , претензій по встановленню лічильників не було, все працювало добре , протікань води не було. Згодом , 04.03.2019 після аварії телефонувала власник квартири і запрошувала його вийти на місце , щоб встановити причину затоплення. Коли він з`явився 04.03.2019 до квартири відповідача було видно з фітинга - це кріплення для з`єднання труб вийшла труба , що розташована нижче лічильника приблизно на відстані 7-10 см, лічильники та їх кріплення пошкоджені не були , зрив фітингу міг статися з різних причин , і зокрема через стрибки тиску в трубах водопостачання .

З акту житлового КЖЕП №4 від 04.03.2019 вбачається, що факт залиття квартири позивача з квартири відповідача ОСОБА_2 підтверджений, в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не довела, що шкода завдана не з її вини, а з вини ФОП ОСОБА_9 чи інших осіб. Позивач надав достатньо доказів про наявність факту залиття його квартири, а відповідач ОСОБА_2 не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті його квартири, хоча це її процесуальний обов`язок, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Таким чином, суд вважає, що належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень відповідачем ОСОБА_2 не надано.

Судом під час проведення підготовчого судового засідання сторонам було роз`яснено право призначення судових експертиз для встановлення причин затоплення квартири позивача та розміру завданої шкоди , роз`яснювалось право залучення необхідних висновків спеціалістів та експертів у відповідній галузі,.

Будь-які висновки експертизи для встановлення причин затоплення, що є необхідним для оцінки тверджень відповідача ОСОБА_2 про відсутність з її боку вини в залитті квартирі позивача та щодо іншого розміру завданих збитків, ніж ті, що визначені позивачем, суду надано не було.

Разом з тим, факт залиття квартири позивача саме з квартири відповідача ОСОБА_2 сторонами не оспорюється , фактично визнаний власником квартири ОСОБА_2 , отже суд вважає цей факт доведеним і підтвердженим наявними у справі доказами.

Посилання відповідачів на те, що акт про залиття квартири не відповідає вимогам щодо його змісту та форми, отже не може бути належним доказом причин затоплення та розміру завданої шкоди, суд не приймає до уваги виходячи з того, що сам по собі акт є одним із доказів, що підтверджує факт залиття та заподіяння шкоди і зазначені в ньому обставини відповідачами в повній мірі не спростовані.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем ОСОБА_2 , яка є власником квартири з якої відбулось затоплення і яка під час та після встановлення відремонтованих лічильників води не знаходилась за місцем їх встановлення і ні нею , ні членами її сім`ї , яким вона доручала прийняти роботу не пред`являлось будь - яких зауважень до якості виконаних робіт, не надано належних і допустимих доказів на підтвердження відсутності в її діях вини в залитті квартири позивача та безпідставності пред`явлення до неї позову.

В свою чергу, позивачем надано належні і допустимі докази, які підтверджують факт залиття його квартири саме з квартири відповідача ОСОБА_2 , яка є власником зазначеної квартири та докази на підтвердження розміру завданих збитків, які не спростовані відповідачами.

Однак , суд вважає , що вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають до часткового задоволення в сумі 21114 грн, оскільки в його розрахунках допущена арифметична помилка.

Так згідно висновку експерта вартість відновлювального ремонту квартири позивача в зв`язку з її залиттям становить 16051 грн (а.с.10), вартість придбаних для ремонту матеріалів згідно рахунку 3643 грн , вартість виконання робіт 1420 грн (а.с.20), тобто в цій частині позовних вимог підлягає до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 21114 грн.

За вказаних обставин, суд вважає, що вимоги позивача в частині вимог до ФОП ОСОБА_3 не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не доведено, що пошкодження його майна сталося з вини співвідповідача ФОП ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

У відповідності з роз`ясненнями, викладеними у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної діями відповідача ОСОБА_2 , суд виходить з того, що залиття квартири позивача завдало йому негативних емоцій та переживань щодо пошкодження майна та неможливості нормального користування ним і в свою чергу призвело до душевних страждань позивача, порушення його звичного способу життя. Враховуючи конкретні обставини справи, розмір, тривалість та характер заподіяних моральних страждань й виходячи із засад розумності й справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 500 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Так, згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Згідно п. 2) ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_1 у даній справі було сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн (а.с.1 - 33), а також були понесені витрати пов`язані з залученням експерта у розмірі 1300 грн, що підтверджується відповідною квитанцією, отже вказані витрати підлягають до стягнення з відповідача ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст. ст.5,12,13, 264-266 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної затопленням квартири - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 21 114 грн в рахунок відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 1536,80 грн та витрати пов`язані із залученням експерта у розмірі 1300 грн.

В позовних вимогах ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаціно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Відповідно до п. 3 розділ ХII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальний строк щодо апеляційного оскарження судового рішення продовжуються на строк дії такого карантину.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відомості, що не оголошуються.

Позивач : ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідачі: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2

ФОП ОСОБА_3 , адреса місцезнаходження АДРЕСА_5 .

Суддя Т.О. Куц