П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року м. Київ

Справа № 22-9701 Головуючий у 1-й інстанції: Медведський М. Д.

Унікальний № 369/10416/19 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

у с т а н о в и л а:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 пред`явила в суд позов до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, в якому просила стягнути аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 1).

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 23 вересня 2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб. У цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина ОСОБА_3 , який знаходяться на утриманні ОСОБА_2 , оскільки відповідач не проживає з ними і не надає добровільно кошти на їх утримання.

Дитина часто хворіє, на лікування, харчування і одяг необхідні кошти. Особистих коштів позивача не вистачає, тому вона вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн 40 коп. в дохід держави віднесені за рахунок відповідача. Суд допустив негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду в частині розміру стягнутих з нього аліментів змінити - зменшити щомісячний розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду, з 4 000 грн до 3 000 грн (а.с.44-45).

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 у визначений судом строк не подала.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2020 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 23 вересня 2014 року, шлюб зареєстрований Вінницьким міським управлінням юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 2722. У цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина - ОСОБА_3 .

Частково задовольняючи позовну заяву ОСОБА_2 районний суд виходив із встановленого державою розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, обоюдного обов`язку батьків на їх утримання, а також необхідності забезпечення батьками належного рівня життя дитини та гармонійного розвитку дитини.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, висновки районного суду в частині визначення щомісячного розміру аліментів відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З наявних у розпорядженні суду письмових доказів убачається, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні.

Матеріали справи свідчать, що 22 січня 2020 року ОСОБА_1 подав до районного суду заяву про часткове визнання позову у розмірі 3 000 грн в якій вказував, що його допомога на утримання дитини не буде обмежена аліментами та він буде оплачувати садочок, купувати продукти харчування та одяг, оплачувати медичні послуги (а.с.31).

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо неможливості сплачувати аліменти у розмірі вищому ніж 3000 грн, оскільки у своїй заяві від 22 січня 2020 року ОСОБА_1 вказуючи, що його допомога на утримання дитини не буде обмежена аліментами, прямо визнав можливість надавати дитині утримання у більшому розмірі.

У матеріалах справи відсутні дані, що ОСОБА_1 має інвалідність (є непрацездатним), або має на своєму утриманні інших неповнолітніх дітей чи інших утриманців.

Доводи апеляційної скарги щодо мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку колегія суддів відхиляє, як неприйнятні. Адже діти, які мають двох працездатних батьків, не можуть мати мінімальне забезпечення, а вправі розраховувати на гідний рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції щодо визначення щомісячного розміру аліментів відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома