Провадження № 2-о/161/211/20
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

26.08.2020 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Кихтюк Р.М. вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту поширення недостовірної інформації та її спростовування,

В С Т А Н О В И В:

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті https://from-ua.com/ під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » було опубліковані статтю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в якій було поширено недостовірну інформацію щодо заявника. Аналогічну статтю було опубліковано ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вважаючи вказану інформацію недостовірною, заявник просить суд встановити відповідний факт.

Вивчивши матеріали заяви, суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів заяви, між заявником, власниками веб-сайту https://from-ua.com/ «Новости Украины from-ua.com» та ІНФОРМАЦІЯ_5 », а також автором матеріалу «СМИ: Житель Волыни стал жертвой мошенничества таможенника ОСОБА_2 » існує спір стосовно достовірності поширеної інформації у цій інформаційній статті.

Посилання заявника на те, що особа, яка поширила цю інформацію невідома, а тому він подає цю заяву в порядку окремого провадження, є помилковими.

Так, у пунктах 6.5 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року №904/4494/18 зазначено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник вебсайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника вебсайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» власник вебсайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання вебсайту. За відсутності доказів іншого власником вебсайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до вебсайту, і (або) отримувач послуг хостингу.

Відповідно до частини одинадцятої статті 52-1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» власники вебсайтів та постачальники послуг хостингу, крім фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, зобов`язані розміщувати у вільному доступі на власних вебсайтах та (або) в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) таку достовірну інформацію про себе: а) повне ім`я або найменування власника вебсайту та постачальника послуг хостингу; б) повну адресу місця проживання або місцезнаходження власника вебсайту та постачальника послуг хостингу; в) контактну інформацію власника вебсайту та постачальника послуг хостингу, у тому числі адресу електронної пошти, номер телефону, за якими з ними можливо оперативно зв`язатися. Фізичні особи, які не є суб`єктами господарювання, розміщують у вільному доступі на вебсайтах, власниками яких вони є, або в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) контактну інформацію власника вебсайту, передбачену пунктом "в" цієї частини.

Таким чином, з наведеного слідує, що заявник здатен визначити належного відповідача у спорі про визнання поширеної в мережі Інтернет інформації недостовірною автора поширеного матеріалу або власника веб-сайту, а тому у нього відсутні правові підстави для звернення до суду із цією заявою в порядку окремого провадження з посиланням на те, що йому невідома особа, яка поширила інформацію.

Частиною четвертою статті 315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Оскільки із поданої заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі.

А тому, керуючись ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту поширення недостовірної інформації та її спростовування.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк