Номер провадження: 22-ц/813/1675/20
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2019 року про відмову у задоволенні скарги по справі за скаргою ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про накладення штрафу, суб`єкт оскарження перший Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заінтересована особа стягувач ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Процесуальний рух справи та позиції сторін в суді першої інстанції.

04 жовтня 2018 року ОСОБА_2 представник ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на постанову державного виконавця про накладення штрафу, в якій просить суд поновити строк на оскарження постанови державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Жорнового П.Ю у виконавчому провадженні № 53328398 від 17 вересня 2018 року про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 за невиконання виконавчого документу та скасувати зазначену постанову. В обґрунтування скарги зазначає, що постанова державного виконавця про накладення штрафу за невиконання виконавчого документу є незаконною та підлягає скасуванню, адже акт державного виконавця від 16 вересня 2018 року не відповідає вимогам 8 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки 16 вересня 2018 року державний виконавець не здійснював перевірку виконання рішення суду, не проводив ніяких виконавчих дій та взагалі не був присутнім за адресою проживання ОСОБА_1 . Крім того, про знаходження доньки на лікарняному та неможливість проведення зустрічі із дітьми, стягувач та державний виконавець були заздалегідь належним чином повідомлені, що підтверджується заявою від 11 вересня 2018 року, яка зареєстрована першим Приморським ВДВС м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.2-5).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2019 року було вирішено відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги на постанову державного виконавця про накладення штрафу, у зв`язку з тим, що перешкод для побачення ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_5 у встановлений судом час, зокрема 16 вересня 2018 року з 11:00 по 18:00 годину, які могли бути викликані хворобою ОСОБА_4 , не вбачається, адже ОСОБА_4 було призначено медикаментозне лікування та постільний режим, який, враховуючи її місце проживання, мав проходити за адресою: АДРЕСА_1 , тобто ОСОБА_1 , яка була на лікарняному по догляду за дитиною повинна була перебувати за вказаною адресою до одужання доньки ОСОБА_4 . Проте в зазначений час за вказаною адресою скаржник не перебувала, чим порушила виконання зобов`язання, покладеного на неї рішенням суду (а.с.86-88).

Процесуальний рух справи та позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

22 лютого 2019 року до Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2019 року, в якій просить суд оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою постанову державного виконавця про накладення штрафу скасувати. В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що 16 вересня 2018 року не перешкоджала зустрічі батька з доньками, та неможливість проведене даної зустрічі було зумовлено знаходженням доньки ОСОБА_4 на лікарняному з діагнозом ОРВІ, що підтверджується довідкою КУ «Дитяча міська поліклініка №5» від 07 вересня 2018 року, про що апелянт заздалегідь належним чином повідомила державного виконавця та стягувача. Крім того, акт державного виконавця від 16 вересня 2018 року про невиконання виконавчого документу, який став правовою підставою для винесення оскаржуваної постанови, є недопустимим доказом, оскільки даний акт складений державним виконавцем у вихідних день, зі слів стягувача, без виходу державного виконавця за місцем проживання боржника та безпосередньої перевірки виконання судового рішення. Також апелянт зазначає, що висновки суду про те, що адреса проживання матері з дітьми визначена в рамках виконавчого провадження, як місце побачення батька з доньками не відповідають обставинам справи, адже місце побачення батька з доньками не було визначено ні рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2015 року, ні рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2016 року, та державний виконавець місце побачення батька з дітьми також не визначав (а.с.92-94).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник третьої особи ОСОБА_6. проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Інші учасники провадження в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Позиція апеляційного суду по справі.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що боржник за вказаним виконавчим документом - ОСОБА_1 об 11.00 годині 16.09.2018 року була відсутня в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджено її представником, який зазначив, що вона в цей день перебувала в будинку своєї матері за іншою адресою, а отже не виконала зобов?язань, покладених на неї рішенням суду.За таких обставин, суд дійшов висновку про правомірність як складеного державним виконавцем акту від 16.09.2018 року, так і винесеної постанови про накладення штрафу від 17.09.2018 року, а тому вирішив відмовити в задоволенні скарги на дії державного виконавця.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляючи апеляційну скаргу вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно було встановлено судом першої інстанції рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.08.2016 року, яке частково змінене рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29.11.2016 року, зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 з його дітьми - донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено наступний порядок спілкування та побачень ОСОБА_3 з доньками - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з обома доньками одночасно або окремо з однією із них в присутності їх матері ОСОБА_1 кожної середи з 18.00 до 20.00, та кожної неділі з 11.00 до 18.00 год.; та у святкові дні - за попередньою домовленістю з матір`ю дітей, до стабільного покращення стану здоров`я дитини, що буде сприяти як найкращому забезпеченню інтересів дитини (а.с. 6-7).

02.02.2017 року було відкрито виконавче провадження № 53328398 на підставі виконавчого листа №522/17682/15, виданого 12.01.2017 року Приморським районним судом м. Одеси щодо виконання вище вказаного рішення (а.с. 8).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 направила державному виконавцю 11 вересня 2018 року заяву про те, що 08.09.2019 року донька ОСОБА_4 захворіла та їй встановлено 10 днів лікування та постільного режиму, в зв?язку з чим в середу 12 вересня та неділю 16 вересня її побачення з батьком неможливе. Вказаною заявою ОСОБА_1 також повідомила, що вона з 10 вересня по 17 вересня знаходиться на лікарняному по догляду за хворою донькою ОСОБА_4 , а тому не може супроводжувати зустріч батька з донькою ОСОБА_5 (а.с. 9). В матеріалах справи міститься довідка лікаря про те, що ОСОБА_4 хворіла з 10.09.2018 року по 17.09.2018 року (а.с. 13).

16.09.2018 року старшим державним виконавцем було складено акт про те, що, зі слів стягувача, 16.09.2018 року об 11.15 годині ОСОБА_1 в квартирі за адресою АДРЕСА_1 не було, двері ніхто не відкрив. ОСОБА_1 ухиляється від виконання виконавчого документа. Зустріч ОСОБА_3 з дітьми не відбулась (а.с. 14).

17 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Першого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Жорновим П.В. винесено постанову (ВП №53328398) про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 грн. за невиконання умов виконавчого документа, підставою вказано акт державного виконавця від 16.09.2018 року (а.с. 15).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За положеннями ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення , допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

За обставинами даної справи місцем проживання боржника є адреса: АДРЕСА_1 . Відповідно, вказана адреса є місцем виконання судового рішення, а тому доводи апелянта щодо не визначення рішенням суду місця зустрічей батька з дітьми відхиляються апеляційним судом, адже вирішення вказаного питання безпосередньо належить до стадії виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до положень ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З матеріалів справи вбачається, що 12.09.2018 року та 16.09.2018 року побачення батька з дітьми не відбулося, що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами в процесі розгляду справи. ОСОБА_1 обґрунтовувала вказані обставини тим, що одна з доньок та вона особисто перебували на лікарняному.

Апеляційний суд зауважує, що рішенням суду був визначений порядок зустрічей батька з дітьми: як з двома доньками одночасно, так і з кожною донькою окремо. А отже, з врахуванням всіх обставин справи, перешкоди для побачення з донькою ОСОБА_5 були відсутні, що виключає наявність поважних причин невиконання судового рішення, на що посилалася апелянт в своїй апеляційній скарзі. Крім того, як правильно встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 об 11.00 годині 16.09.2018 року була відсутня в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджено її представником, який зазначив, що вона в цей день перебувала в будинку своєї матері за іншою адресою, а отже не виконала зобов?язань, покладених на неї рішенням суду. В зв`язку з наведеним відповідні доводи апеляційної скарги відхиляються апеляційним судом. Інші доводи апеляційної скарги зводяться до формальних міркувань, в тому числі щодо форми та змісту акту державного виконавця, що не спростовує факту порушення боржником порядку виконання судового рішення.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували висновків суду першої інстанції, а правильне по суті судове рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2019 року про відмову у задоволенні скарги - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст цієї постанови виготовлено 14 вересня 2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

03.09.2020 року м. Одеса