КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 381/939/19

Апеляційне провадження 22-ц/824/11312/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

сторони

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», подану через представника Крилову Олену Леонідівну, на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Осаулової Н.А., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

у квітні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором б/н від 05.11.2010 у сумі 95 407,07 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачкою з метою отримання банківських послуг 05.11.2010 підписано договір № б/н, згідно умов якого банк надав кредитні кошти на умовах визначених договором, а відповідач зобов`язалась повертати кошти та сплачувати проценти за його користування. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладенні на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач не виконує належним чином зобов`язання, внаслідок чого станом на 03.03.2020 утворилася заборгованість за тілом кредиту 62 498,61 грн; заборгованість за відсотками 13 633,95 грн; пеня - 14 255,13 грн, а також штраф (фіксована частина) 500 грн, штраф (процентна складова) - 4 519,38 грн, а всього 95 407,07 грн.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.06.2020 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що відповідач особистим підписом засвідчила, що ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку та згодна, що заява разом з цими документами складає договір. Відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах не свідчить про те, що вона не була ознайомлена з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Кредитний договір повністю відповідає вимогам закону щодо письмової форми правочину. Позичальник отримала кредитний ліміт на кредитну карту та користувалася кредитним лімітом, що підтверджується випискою про рух коштів. Крім того, відповідачка зверталась до банку з метою перевипуску карти. Суд в порушення вимог ст. 534 ЦК України безпідставно зменшив суму заборгованості за тілом кредиту, зарахувавши на її погашення всі суми, що вносились на погашення заборгованості. Суд не звернув уваги, що змінена редакція Умов та Правил почала діяти з 01.03.2019, а відповідачка погашала заборгованість до 03.04.2019 через відділення банку, отже приєдналась до редакції Умов та правил, яка діяла на момент укладення договору, а також послідуючих редакцій Умов та правил. Вважає, що ними надані достатні докази для задоволення позову в частині стягнення відсотків та суд безпідставно послався на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, оскільки у даній справі відповідач не оспорювала умови договору. Вважає, що надані ними розрахунки обгрунтовні.

На адресу суду через поштове відділення надійшов відзив на апеляційну скаргу, проте оскільки він не підписаний судом до уваги не береться.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Враховуючи ціну позову, а також ту обставину, що позивач, у позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності, колегія суддів відхиляє клопотання позивача про розгляд апеляційної скарги з викликом сторін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 05.11.2010 ОСОБА_1 підписала анкету - заяву без номера про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Відповідно до розрахунку, складеного позивачем, станом на 03.03.2020 існує заборгованість за кредитним договором за тілом кредиту - 62 498,61 грн та за відсотками нарахованими на прострочений кредит - 13 633,95 грн. Також позивач нарахував пеню -14 255,13 грн, штраф (фіксована частина) 500 грн, штраф (процентна складова) - 4 519,38 грн. Всього позивач нарахував заборгованість у сумі 95 407,07 грн.

Згідно виписки за договором б/н станом на 06.03.2020, відповідачкою за весь зазначений позивачем у позові період отримано коштів на загальну суму 179 341,56 грн, з них 41 063,96 грн це сума коштів, які знімалися щомісячно на протязі з квітня 2016 року по серпень 2019 року під сумнівну «Покупку».

Відповідно до виписки, зазначені «Покупки» здійснювались кожного місяця 16 числа з картки № НОМЕР_1 , термін дії якої до 09/16, починаючи з квітня 2016 року по травень 2017 рік, а далі з картки № НОМЕР_2 , термін дії якої до 02/21, з червня 2017 року по серпень 2019 рік включно, на суму, яка кожного разу становила - 1 001,56 грн.

Зважаючи на викладені обставини суд поставив під сумнів здійснення вказаних операцій саме відповідачкою.

Згідно виписки, за весь період користування кредитом відповідачкою було сплачено 208 335,45 грн, що значно перевищує суму отриманого кредиту, який складає 179 341,56.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не обґрунтовано заявлені позовні вимоги, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідачем виконано в повному обсязі взяті на себе зобов`язання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За обставинами справи встановлено, що 05.11.2010 ОСОБА_1 підписала анкету - заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у якій не зазначено ні розмір процентів за користування кревними коштами, ні розмір неустойки, у разі несвоєчасного повернення кредиту.

Умови і правила надання банківських послуг в ПриватБанку відповідачкою не підписані, а позивачем не надано будь - яких інших доказів, які б свідчили про те, що відповідач при укладенні договору достовірно знала про розмір процентної ставки за користування кредитом та розмір неустойки, у разі несвоєчасного повернення кредиту.

Відповідно до виписки з банківського рахунку позивач списував з рахунку відповідачки проценти за кредит, проценти за прострочений кредит та штрафи. Тобто кошти, внесені відповідачкою на погашення кредиту позивач зараховував на погашення процентів та штрафів.

При цьому відповідно до розрахунків розмір відсотків за користування кредитними коштами становив від 27,6 % до 84 % річних.

Позивачем на підтвердження розміру процентів за користування кредитом та штрафних санкцій, у разі невиконання умов договору, надано лише анкету - заяву, витяг з Умов і Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», у якому вказано, що існує чотири види карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна contract», «Універсальна Gold». Всі види карток мають різні умови щодо тарифів, процентів, штрафів. Який вид картки «Універсальна» отримала відповідач позивач не вказав та доказів не надав.

Відповідно до довідки, наданої позивачем кредитний ліміт станом на 30.10.2013 складав 15 000 грн, з 18.11.2015 - 20 000 грн, з 18.07.2018 - 0 грн.

У анкеті - заяві вказано, що відповідач просила видати їй платіжну картку «Універсальна», а кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна Gold» становить 4 000 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що за весь зазначений позивачем у позові період відповідачкою отримано коштів на загальну суму 179 341,56 грн, а погашено за період користування кредитом 208 335,45 грн. Відповідач дану обставину у апеляційній скарзі не спростовує.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що позивачем не доведено факту наявності заборгованості по тілу кредиту у період, зазначений у позовній заяві та розрахунках.

Оскільки між сторонами не узгоджено розмір процентів за користування кредитом та неустойки суд правильно визнав, що кошти, внесені на погашення кредиту, позивач мав зараховувати саме на погашення кредиту, а не на погашення процентів, пені та штрафів.

Відповідач позов не визнала, вказавши, що кредит погашала вчасно та позивач щомісяця автоматично знімає з її картки 1/3 частину пенсії.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не заперечувала укладення кредитного договору на умовах, на яких позивачем проведено розрахунок заборгованості, не відповідають встановленим у справі обставинам. Не визнання відповідачкою позову свідчить про те, що остання не визнає розмір процентів та неустойки, який застосовується позивачем, та не визнає, що про такий розмір процентів була повідомлена при укладення договору.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки обставини, встановлені у даній справі відповідають обставинам, встановленим у справі № 342/180/17.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки позивач не надав доказів про те, що відповідач на час підписання анкети - заяви достовірно знала про розмір процентів за користування кредитом та розмір штрафних санкцій, списання позивачем з рахунку позивачки процентів за користування кредитом та штрафних санкцій не можна визнати правомірним та таким, що відповідає умовам договору.

Відтак позивачем не доведено, що відповідач має заборгованість по тілу кредиту.

Сам по собі розрахунок, складений позивачем, не є доказом наявності заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки відповідачка користувалася кредитними коштами, частково погашала кредит та зверталася із заявою про перевипуск карти, то достовірно знала про необхідність сплати процентів за користування кредитом та їх розмір грунтуються на припущеннях. Саме по собі користування кредитними коштами не свідчить про обізнаність відповідачки про розмір процентів за користування кредитом.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд зменшив суму заборгованості за тілом кредиту суперечать змісту судового рішення, оскільки суд не зменшив розмір заборгованості по тілу кредиту, а визнав стягнення процентів у розмірі від 27,6 % до 84 % річних та неустойки неправомірним, а при перевірці розрахунку заборгованості виходив з розміру грошових коштів, які отримані відповідачкою та які нею погашені.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 21.09.2020.

Головуючий Л.Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик