справа № 756/5687/19 головуючий у суді І інстанції Майбоженко А.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з відповідача на користь позивача понесені додаткові витрати на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 49 502 грн. 80 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 листопада 2009 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Сторони мають спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. ОСОБА_3 зазначає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень позивач одна не зможе забезпечити. На утриманні позивача перебуває її непрацездатна мати, яка є інвалідом та не може самостійно себе обслуговувати, а також донька від попереднього шлюбу, батько якої не сплачує аліменти. Відповідач є працездатним, отримує дохід, має транспортні засоби, його стан здоров`я дозволяє працювати, інших осіб на його утриманні немає. Позивач також зазначає, що ОСОБА_4 має виняткові спортивні показники та дар у сфері спортивної художньої гімнастики, входить до складу спортсменів ГО «СК «ГРАНД РИТМІК», є членом Федерації художньої гімнастики міста Києва та членом Федерації гімнастики України, у зв`язку із чим виникає необхідність в особливому раціоні харчування. За період з 23 серпня 2019 року по 16 вересня 2019 року позивач понесла витрати на харчування в сумі 10 335 грн. Крім цього, у зазначений період позивач понесла й інші витрати на дитину в сумі 9 585 грн. 65 коп., зокрема, на придбання одягу, взуття, канцтоварів, медикаментів, тощо. Розвиток здібностей дитини в сфері спортивної гімнастики потребує великих фінансових затрат, зокрема, на придбання спеціального одягу, атрибутів, систематичного спостереження у лікарів, оплати тренувань, проїздів, проживання, тощо.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02 червня 2020 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині розміру частки аліментів через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та постановити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/8 частини із усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 23 квітня 2019 року і до повноліття дитини.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд без жодного підтвердження позивача встановив, що на її утримання перебуває мати та дочка від попереднього шлюбу. Відповідач не є заможною людиною чи бізнесменом, у нього немає нерухомого майна, немайнових активів, немає дивідендів офшорних компаній, тощо. Після розлучення з урахуванням інтересів дитини відповідач залишив всю свою нерухомість дружині, яка має її переоформити на дочку, однак, цього не зробила. Відповідач не має на даний час свого житла, не відпочиває як за кордоном України, так і в межах України. Офіційна заробітна плата відповідача є єдиним достеменно встановленим джерелом його доходів, жодних доказів щодо будь-яких інших таких джерел фізично не існує. ОСОБА_1 добросовісно безперервно виконує свій обов`язок по утриманню своєї дитини, як під час спільного проживання з позивачем, так і після того, як стали проживати окремо. Відповідач також утримує батька пенсіонера та старшу доньку від попереднього шлюбу ОСОБА_6 , яка навчається у Польщі на контракті. Відповідач добровільно сплатив на утримання дитини ОСОБА_4 за один календарний рік та один календарний місяць 215 087 грн. 54 коп., що середньомісячно становить 16 545 грн. 90 коп. Позивач не навела жодних доказів на підтвердження того, що дитина потребує більшої суми, ніж він сплачує. Відповідач виконував свої батьківські обов`язки і права позивача не порушував. ОСОБА_1 посилається на ч. 5 ст. 183 СК України та вказує на те, що зазначеною нормою обмежено максимальний розмір аліментів. Позивачем не наведено доказів необхідності отримувати аліменти у більшому розмірі ніж 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Обов`язок по утриманню дитини покладено на обох батьків. Відповідач намагався неодноразово вирішити питання з приводу утримання дитини мирним шляхом через підписання угоди про утримання, але сторона позивача не погодилася на запропоновані умови. Позивач не змогла підтвердити та надати докази раціонального використання аліментів. Наявність на утриманні інших осіб свідчить про утримання цих осіб за рахунок коштів, сплачених відповідачем на утримання доньки ОСОБА_4 . Відповідач не має зобов`язань нести витрати на особисті потреби позивача та її дочки від іншого шлюбу. Відповідач вказує на те, що він може сплачувати 1/8 частку від свого заробітку. Визначені аліменти у розмірі ј частки від заробітку становитиме 40 603 грн., що значно перевищує встановлений СК України максимальний розмір аліментів. Позивач не надала доказів, які виключають її можливість приймати участь у забезпеченні дитини, оскільки законом визначений обов`язок для обох батьків утримувати дитину.

Отже, рішення суду переглядається апеляційним судом в частині визначення розміру аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує на те, що відповідачем суду не було надано доказів на підтвердження потреби у матеріальній допомозі батька пенсіонера та доньки від попереднього шлюбу. Доводи відповідача щодо відсутності доказів зі сторони позивача про перебування на її утриманні матері інваліда спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. Договір про поділ майна є лише правочином, що регулює відносини між колишнім подружжям. Неврегульованим питанням спору є не участь батька в утриманні дитини, а достатність такої участі. Нераціональність використання позивачем аліментів не є предметом даного спору та підпадає під компетенцію та контроль органу опіки та піклування. Позивач вважає неприпустимим та аморальним припущення відповідача з приводу використання аліментів дитини на власні потреби. Доводи відповідача про безпідставність призначення розміру аліментів більшому ніж 10 прожиткових мінімумів через ненадання стороною позивача доказів на підтвердження необхідності отримувати аліменти в більшому розмірі, не відповідають дійсності та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.9, Т.1).

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.33, Т.2).

Згідно з довідкою про доходи АТ НАК «Нафтогаз України» № 10-96-Д від 05 березня 2020 року загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з липня 2019 року по грудень 2019 року становить 974 483 грн. 32 коп. (а.с.19, Т.3).

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку, суд першої інстанції виходив з того, що саме такий розмір аліментів є достатнім для нормального розвитку дитини, підготовки до дорослого життя, створення необхідних передумов для цього. Суд не вбачає підстав для визначення аліментів у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача, враховуючи при цьому те, що відповідач працевлаштований у НАК «Нафтогаз України», має стабільний та високий дохід, який дозволяє йому забезпечувати всіх осіб, яким він надає матеріальну допомогу та себе. При цьому, судом розмір аліментів розраховується на тривалий час (до досягнення дитиною повноліття) і їх визначення в частці від заробітку забезпечуватиме найкращі інтереси дитини на цей період в незалежності від фінансових можливостей батька, який проживає окремо. Крім того, визначення аліментів у частці від заробітку дозволить суду забезпечити баланс прав учасників справи та їх спільної дитини зараз і на період до досягнення дитиною повноліття.

Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 182, ч. 1 ст. 183 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом.

Зазначені вимоги закону та відповідні їм обставини справи суд першої інстанції врахував не в повній мірі.

Так, судом не надано належної оцінки обставинам, на які посилався відповідач, заперечуючи проти позову та які, в силу вимог ст. 182 СК України, підлягають врахуванню під час визначення розміру аліментів, не оцінив їх в сукупності з наявним в законі обов`язком обох батьків утримувати свою дитину та у розрізі вимог необхідності та достатності розміру аліментів.

При цьому, суд не навів мотивів відхилення доводів відповідача щодо порушення вимог ч. 2 ст. 182 СК України в частині перевищення фактичного розміру аліментів, які просить стягнути позивач, вимогам необхідності та достатності з огляду витрачання сплачених ним аліментів на цілі, що є відмінними від поняття «утримання дитини».

Судом встановлено, що батько відповідача ОСОБА_7 , 1943 року народження, отримує пенсію за віком, тобто, є непрацездатною особою (а.с.102, Т.2). Дочка відповідача ОСОБА_1 від першого шлюбу ОСОБА_6 навчається у Краківському економічному університеті на платній основі на денній формі навчання (а.с.219, Т.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Визначаючи розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, апеляційний суд враховує:

матеріальне становище платника аліментів (п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України), а саме, що відповідач отримує стабільно високу заробітну плату, в середньому 162 413 грн. в місяць (а.с.19, Т.3), відсутність нерухомого майна та власного житла, передача дружині, тобто, позивачу наявних у власності сім`ї будинку та квартири добровільно в порядку поділу спільного майна подружжя;

наявність у платника аліментів інших дітей (п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України), а саме наявність на утриманні відповідача повнолітньої дочки ОСОБА_6 , яка продовжує навчання на платній основі в університеті м. Вроцлав, Польща та винаймає там житло;

наявність у платника аліментів непрацездатних батьків (п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України, а саме батько відповідача - ОСОБА_7 є особою похилого віку, пенсіонером (а.с.101-104, Т.2).

Звертаючись до суду з зазначеної позовною заявою про стягнення аліментів в розмірі ј частини заробітку відповідача, позивач серед іншого обґрунтовувала свої вимоги тим, що вона має на утриманні хвору матір, яка є інвалідом другої групи, та неповнолітню доньку від першого шлюбу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько якої аліментів не платить.

Приймаючи рішення про задоволення позову в повному обсязі в частині, що стосується визначення частки від заробітку відповідача, суд першої інстанції не звернув уваги, що зазначені позивачем обставини, в силу вимог ст. 182 СК України, не підлягають врахуванню при визначені розміру аліментів, оскільки відповідач, в силу вимог закону, не зобов`язаний утримувати ні батьків колишньої дружини, ні її дітей від попереднього шлюбу.

Стягуючи з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, суд першої інстанції не дотримався принципів необхідності та достатності та не звернув уваги, що враховуючи розмір заробітної плати відповідача, а саме в середньому 162 413 грн. в місяць (а.с.19, Т.3), частка аліментів в гривневому еквіваленті становитиме в середньому 40 603 грн. 25 коп. щомісячно.

Зазначений розмір, на думку апеляційного суду, не відповідатиме вимогам закону в частині необхідності та достатності розміру аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України).

Зазначене серед іншого підтверджується наданими суду звітами позивача про використання аліментів, які в добровільному порядку сплачувались відповідачем. Так, з наданого суду звіту про витрати позивача на утримання малолітньої ОСОБА_4 вбачається, що з квітня по липень включно 2019 року позивач понесла витрати на утримання доньки в сумі 226 801 грн.

При цьому, з зазначеної суми до витрат на утримання дитини, які в силу вимог ст. 180-182 СК України підлягають покриттю шляхом стягнення аліментів з іншого подружжя, можна віднести лише витрати на святкування дня народження дитини, витрати на одяг, вартість квитків у кіно, поповнення мобільного телефону, витрати на їжу, тощо, що в сукупності складає 23 900 грн., або 5 975 грн. в місяць (а.с.205-206, Т.1).

Інші витрати, які зазначає позивач, як такі що здійснені на утримання дитини, а саме витрати пов`язані з зайняттям художньою гімнастикою чи лікуванням не можуть бути включені до позовних вимог про стягнення аліментів з батька дитини в якості обставин, що підтверджують необхідний розмір аліментів, оскільки такі витрати, у разі їх обґрунтованості та необхідності та у разі відмови батька дитини брати добровільну участь у їх покритті можуть бути стягнуті в порядку, визначеному ст. 185 СК України, а отже, не повинні покриватись за рахунок аліментів, які стягуються на утримання дитини.

Визначаючи розмір аліментів, необхідних для утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , суд апеляційної інстанції вважає, що з урахуванням вищезазначених обставин даної справи, обов`язку утримання дитини обома батьками, необхідною та достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде 1/8 частина заробітку позивача, що в гривневому еквіваленті в середньому буде складати 20 301 грн., враховуючи середній заробіток відповідача в сумі 162 413 грн., що в більш ніж у вісім разів перевищує прожитковий мінімум для дитини зазначеного віку.

Серед іншого, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що ч. 5 ст. 183 СК України обмежено максимальний розмір аліментів, а саме не більше ніж 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, а, відтак, судове рішення має містити дане обмеження.

Зазначені вимоги та доводи апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що на вимогах закону не ґрунтуються, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Аналізуючи розділ II Наказне провадження ЦПК України, наказне провадження за своєю сутністю призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Тлумачення частини першої статті 182 та частини п`ятої статті 183 СК України свідчить, що обмеження щодо розміру аліментів, передбачене частиною п`ятою статті 183 СК України встановлено виключно для справ, що розглядаються у порядку наказного провадження, яке призначене для стягнення грошових сум незначного розміру.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 760/6860/17-ц, за обставинами якої з відповідача стягнуто аліменти у розмірі ј частини заробітку, який складав 130 663 грн., на двох дітей без визначення максимального розміру аліментів у вигляді десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, доводи відповідача про те, що законом обмежений розмір аліментів, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як максимальний розмір аліментів, так і конкретно встановлені частки від заробітку відповідача передбачені виключно для наказного провадження.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову сторонами не оскаржується, а, відтак, і в апеляційному порядку не переглядається.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 червня 2020 року в частині визначення розміру аліментів змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_3 , проживаючої по АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 (однієї восьмої) частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття».

В іншій частині рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судове рішення складено 11 вересня 2020 року.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.