Справа №705/3579/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді - Годік Л.С.

за участю секретаря судового засідання Шаповал Н.В.

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Уманської міської ради, про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Уманської міської ради, про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Уманської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

Зазначає, що з серпня 2012 року по лютий 2017 року вона перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відповідно до заочного рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 24.04.2017 року.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 01 березня 2017 року разом з нею переїхав проживати з м. Умані до її батьків в с. Гарячківку, Крижопільського р-ну, Вінницької обл.

Вказує, що намір розірвати шлюб вона виявила через погані сімейні стосунки. ОСОБА_2 досить власна людина, під час їхнього спільного проживання періодично він наносив їй тілесні ушкодження та принижував, здійснював у відношенні до неї психологічний тиск. Доглядала за маленьким сином вона сама та виконувала всю хатню роботу, чоловік не жив сімейним життям і всіляко провокував чвари.

Вказує, що 12 квітня 2017 р. ОСОБА_2 приїхав в с. Гарячківку і без її відому і дозволу самовільно забрав дитину в м. Умань, вона могла бачити сина лише на вихідних і під контролем батька. Відповідач усіма можливими способами перешкоджав їй відвідувати дитину та приймати участь у її житті, він здійснював на сина негативний вплив, навчав його лайливих слів. З червня по липень 2017 року він взагалі переховував дитину, в зв`язку з чим вона зверталась до органів поліції та служби у справах дітей.

31.07.2017 р. на прохання ОСОБА_2 вона передала йому сина, який виїхав з ним до м. Умань. ОСОБА_2 написав розписку, відповідно до змісту якої зобов`язувався повернути сина до 15.08.2017 р., однак, в обумовлений час сина не повернув, по телефону зазначив, що розписка для нього не має значення, погрожував їй, що облиє кислотою якщо вона буде спробувати забрати дитину. ОСОБА_2 раніше був судимий за вчинення злочину, тому він схильний до насилля і невмотивованої агресії.

Вважає, що в інтересах сина ОСОБА_3 проживати саме з нею, вона працює, має час відводити дитину до садочка, займатися з ним вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про нього. Крім того, вона проживає з батьками, які їй у всьому допомагають, люблять онука та піклуються про нього, а відповідач не працює, не має доходу, не може забезпечувати умови для нормального розвитку дитини.

Просить визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умані, з нею - матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . На час розгляд справи визначити місце проживання ОСОБА_3 з нею - ОСОБА_1 .

05.12.2017 р. ОСОБА_1 подала суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, просить визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умані, з нею - матір`ю ОСОБА_1 . На час розгляд справи визначити місце проживання ОСОБА_3 з нею - ОСОБА_1 .

09.11.2017 р. представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Іванов А.А. звернувся до суду із зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Уманської міської ради, про визначення місця проживання дитини в якому зазначає, що перебував у шлюбі з ОСОБА_1 від якого у них народився син ОСОБА_3 .

На спростування наданих відповідачем (позивачем за первісним позовом) доказів, щодо можливості проживання дитини за зазначеною позивачем адресою проживання зазначає, що відповідно до талону про зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання, виданого 15.08.2017 року Гарячківською сільською радою - малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було знято з реєстраційного обліку в м. Умань та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , що являється грубим порушенням п. 14 Правил реєстрації місць проживання, де зазначено що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків, а відповідачем (позивачем за первісним позовом), дитину було зареєстровано без згоди позивача (відповідача за первісним позовом), що являється батьком дитини.

Вказує, що за час проживання однією сім`єю з позивачем (відповідачем за первісним позовом), за адресою: АДРЕСА_2 , малолітній ОСОБА_3 , був забезпечений достатньою житловою площею, забезпечувався необхідною медичною допомогою, мав можливість інтелектуально та фізично розвиватись як вдома, так і зі своїми однолітками, оскільки відвідував дошкільний навчальний заклад ясла-садок комбінованого типу № 31 м. Умані. Відповідно до акту обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_7 службою у справах дітей Уманської міської ради за вказаною адресою разом зі своїм батьком ОСОБА_2 , для його виховання й розвитку створено батьком всі необхідні умови. За місцем свого проживання ОСОБА_2 характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідачем (позивачем за первісним позовом) зазначено, що їй відомо про те, що ОСОБА_2 раніше судимий за вчинення злочину, що являється завідомо поданими неправдивими відомостями, та на підтвердження своїх слів, відповідачем (позивачем за первісним позовом) не надано жодного доказу. Натомість, саме відповідач (позивач за первісним позовом) ОСОБА_1 своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвитку дитини, оскільки нею було вчинено кримінальне правопорушення відносно позивача (відповідача за первісним позовом) та малолітнього сина ОСОБА_3 , а саме 21.08.2017 року, близько 15.00 год., неподалік фонтанів «Перлина Кохання» по вул. Незалежності, м. Умані ОСОБА_1 було нанесено тілесні ушкодження ОСОБА_2 та малолітньому ОСОБА_3 . По вказаному факту слідчим відділом Уманського ВП ГУНП в Черкаській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочато кримінальне провадження.

Вважає сумнівною можливість відповідача (позивача за первісним позовом) забезпечити нормальний фізіологічний та психологічний розвиток малолітнього ОСОБА_3 та надати у повній мірі необхідні батьківські любов та виховання.

Просить в задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити повністю. В задоволенні позовних вимог, щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 на час розгляду справи - відмовити повністю. Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 . На час розгляду справи визначити місце проживання ОСОБА_3 з батьком - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

10.01.2020 р. та 03.06.2020 р. позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 подав суду письмову заяву про зміну предмету позову, замість визначення місця проживання дитини просить встановити йому ОСОБА_2 наступний графік побачень з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в календарному році першу, другу і третю суботу та першу, другу та третю неділю місяця, визначені Кабінетом Міністрів України, а саме: суботу з 08 год. 00 хв. ранку по неділю по 20 год. 00 хв., у тому числі 50% святкових днів, а також шкільних канікул (осінні, зимові, весняні, літні) із можливістю перебування дитини - ОСОБА_3 разом з ним за місцем його проживання, без присутності третіх осіб та зобов`язується після відведеного часу йому, ОСОБА_2 , на побачення з сином, ОСОБА_3 , повертати його до його місця проживання. Без письмового дозволу від матері дитини - ОСОБА_1 , перебувати синові - ОСОБА_3 з ним - ОСОБА_2 , на відпочинку, на території України під час шкільних канікул.

05.12.2017 р. відповідач (позивач за первісним позовом) ОСОБА_1 подала суду письмове заперечення, 21.03.2018 р. - Відзив, проти зустрічного позову ОСОБА_2 , про визначення місця проживання дитини в якому зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, крім того позивач за зустрічним позовом не надав суду необхідних належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, а також не вказав правових підстав для їх задоволення, тому необхідно відмовити в задоволенні цього зустрічного позову в повному обсязі, з наступних підстав.

На момент підготовки позовної заяви про визначення місця проживання дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , проте, згодом, були зняті з реєстраційного обліку з вказаної адреси та зареєструвались по АДРЕСА_3 . Службою у справах дітей було здійснено обстеження умов проживання квартири за новою адресою, Правила реєстрації ... при знятті з реєстраційного обліку неповнолітнього ОСОБА_3 не порушувала. Також не доведено її аморальну поведінку, слідство триває.

Просить відмовити повністю ОСОБА_2 у зустрічному позові до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.

Крім того, 26.02.2020 р. ОСОБА_1 подала суду Відзив на зустрічний позов ОСОБА_2 про зміну предмету позову та визначення графіку побачень з дитиною, в якому зазначає, що ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя, під час їхнього спільного проживання принижував та бив її, вживав наркотики, раніше судимий, намагався викрадати її сина, погрожував їй. Вважає доцільним спершу вирішити питання про визначення місця проживання дитини, а потім звернення батька про графік побачень з дитиною. Просить відмовити ОСОБА_2 стосовно визначеного ним графіку побачень.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала, проти позовних вимог ОСОБА_2 не заперечувала та вказала, що погоджується на умови викладені в уточненому зустрічному позові.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що не заперечує проти позову ОСОБА_1 та визначення місця проживання дитини з нею та підтримує поданий ним зустрічний позов.

Представник третьої особи в судовому засідання просив винести рішення з урахуванням інтересів дитини.

Суд, вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 04.08.2012 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області № 134/289/17 від 24.04.2017 р. (а.с.10 т.1).

У шлюбі в сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , батько дитини - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 (а.с.7 т.1).

ОСОБА_1 працює в КУ «Редакція газети «Сільські новини» на посаді кореспондента з 03.04.2017 р. та отримує заробітну плату, характеризується як відповідальна, толерантна, спокійна, старанна, дисциплінована людина, у побуті скромна і вимоглива до себе. Раніше ОСОБА_1 працювала в ДНЗ ясла-садок комбінованого типу № 31 м. Умані та зарекомендувала себе активним та творчим педагогом, у спілкуванні з дітьми та батьками завжди була доброзичливою, ввічливою, тактовною, уважною. ОСОБА_1 не перебуває на психіатричному обліку та на обліку у лікаря нарколога (а.с.11,12,27,22,23,76 т.1).

ОСОБА_1 проживала по АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_3 та батьками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у їхньому будинку. Згідно Акту обстеження умов проживання, для виховання та розвитку дитини було створено всі необхідні умови. Висновоком Служби у справах дітей Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області визначено можливість проживання малолітнього ОСОБА_3 за вказаною адресою зі своєю матір`ю (а.с.13,17,18,19 т.1). З 16.08.2017 р. ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_3 проживає по АДРЕСА_3 , квартира перебувала у власності її матері ОСОБА_10 , згодом подарована дочці (а.с.77,80,213-214 т.1).

Дитина ОСОБА_3 є вихованцем середньої групи Крижопільського ДНЗ (ясла-садок) № 5 з 14.11.2017 р. (а.с.212 т.1).

ОСОБА_1 неодноразово зверталась до органів поліції з приводу неправомірної поведінки її чоловіка ОСОБА_2 відносно неї та сина. З даного приводу зверталась і до служби у справах дітей, в зв`язку з чим з ОСОБА_2 було проведено бесіди профілактичного характеру (а.с.15,16,20,24,25,32,33-35,53-54,61,62,66 т.1).

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях, повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини.

Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

За змістом частин 1 та 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан 'її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Судом встановлено, що разом з позивачем проживає та зареєстрований син ОСОБА_3 , народжений у шлюбі з відповідачем за первісним позовом.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. ОСОБА_3 повинен, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом встановлення йому часу спілкування з дитиною.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про аморальну поведінку позивачки, відсутність можливості матеріально та морально забезпечити дитину.

Наведені вище правові норми та інші обставини справи свідчать про можливість позивачки забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини.

При цьому, встановлені судом обставини в цій справі, у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, по відношенню зі сторони матері до малолітньої дитини, свідчать про можливість проживання дитини разом з нею.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач не має протипоказань щодо проживання з дитиною, має можливість утримувати малолітню дитину матеріально, забезпечує дитині належні умови для проживання, суд приходить до висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 , тому позовні вимоги первісного позову підлягають до задоволення.

Згідно характеристики б/н та дати голови ОСББ «Цвіт калини» гр. ОСОБА_2 проживає в кв. АДРЕСА_2 . з липня 2009 р. До сусідів ввічливий, добрий, тактовний, доброзичливий, на зауваження реагує адекватно, скарг від сусідів на нього не надходило. Згідно довідки про склад сім`ї від 27.05.2017 р. № 12 за вказаною адресою з ОСОБА_2 проживав його син ОСОБА_3 (а.с.98,99 т.1). В подальшому, вказану квартиру ОСОБА_2 почав винаймати на підставі договору оренди (а.с.243-244 т.2).

Актом обстеження умов проживання від 08.09.2017 р. проведено обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3 в сім`ї батька ОСОБА_2 та встановлено задовільні умови проживання, дитина має окрему кімнату для відпочинку, забезпечена одягом, взуттям, іграшками та всім необхідним (а.с.102 т.1).

ОСОБА_2 має грошовий вклад у ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.245 т.2).

Згідно довідок Уманської лікарні № 2 на обліку у лікаря-психіатра та у нарколога ОСОБА_2 не перебуває (а.с.16,17 т.3).

Згідно довідки Департаменту інформаційних технологій МВС України, ОСОБА_2 станом на 24.11.2017 р. до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має (а.с.18 т.3).

З 01.11.2018 р. ОСОБА_2 працює в ПП ОСОБА_13 , характеризується позитивно (а.с.50,51 т.3).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , наданих начальнику служби у справах дітей Уманської міської ради, він займається вихованням, утриманням, лікуванням свого сина належним чином, він не проти, щоб мати спілкувалась з дитиною, однак, коли син проживав з матір`ю, вона не давала можливості бачитись з дитиною, перешкоджала всіляко їхньому спілкуванню, обмежувала його в правах як батька дитини (а.с.104,105-107,108 т.1). З даного приводу, крім того, було проведено профілактичну бесіду з матір?ю ОСОБА_1 начальником служби у справах дітей Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області (а.с.190,191,192 т.1). Неодноразово ОСОБА_2 звертався до правоохоронних органів із заявами про те, що ОСОБА_1 не дає йому бачитись з сином (а.с.193,195,196,197,198 т.1).

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя як право батьків на спілкування з дитиною.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі статтею 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право та особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Якщо той із батьків, із ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, в спілкуванні з дитиною та в її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні й мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Таким чином, враховуючи всі встановлені обставини даної справи в сукупності, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду не здобуто доказів щодо того, що обмеження відповідача за первісним позовом на спілкування з сином є законним, або переслідує легітимну мету чи є необхідним у демократичному суспільстві.

Встановивши наявність порушення прав та законних інтересів відповідача за первісним позовом на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дітей та виходячи з інтересів дитини, суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 підлягають до задоволення.

Слід також зазначити, що перешкоджання в спілкуванні порушує не лише права батька, а й права дитини, яка в силу віку сама не може дати оцінку необхідності та важливості такого спілкування, правом дитини на побачення з батьком фактично розпоряджається мати на власний розсуд, створюючи перешкоди у спілкуванні. Оскільки сторони не дійшли згоди у вирішенні питання участі кожного у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо, то спір підлягає вирішенню в судовому порядку.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) не довела, що спілкування батька з дитиною перешкоджатиме нормальному її розвитку. Наявність між подружжям спорів про виконання обов`язку по утриманню дитини не впливає на реалізацію права та на виконання обов`язку щодо батьківського спілкування та виховання дитини. Взаємовідносини між батьками дитини не мають відображатися на дитині, дитина не може бути заручником тих чи інших непорозумінь. Дитина має знати батька та матір та спілкуватися з ними для підтримання сімейних стосунків, що відповідатиме інтересам малолітньої дитини, які полягають у зростанні у гармонійному і стабільному середовищі, тоді як конфліктні відносини між батьками, що мають бути предметом вивчення соціальних служб, призводять до негативних психологічних наслідків для дитини і ніяк не відповідають її найкращим інтересам.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 153, 159 СК України, ст.ст. 4, 10, 18, 76, 81, 95, 133, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги позивача за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Уманської міської ради, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умані, з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позовні вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Уманської міської ради, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Встановити ОСОБА_2 наступний графік побачень з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - в календарному році першу, другу і третю суботу та першу, другу та третю неділю місяця, визначені Кабінетом Міністрів України, а саме: суботу з 08 год. 00 хв. ранку по неділю по 20 год. 00 хв., у тому числі 50% святкових днів, а також шкільних канікул (осінні, зимові, весняні, літні) із можливістю перебування дитини - ОСОБА_3 разом з ним за місцем його проживання, без присутності третіх осіб та зобов`язати після відведеного часу йому, ОСОБА_2 , на побачення з сином, ОСОБА_3 , повертати його до його місця проживання.

Дозволити без письмового дозволу від матері дитини - ОСОБА_1 , перебувати синові - ОСОБА_3 з ним - ОСОБА_2 , на відпочинку, на території України під час шкільних канікул.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд (з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Черкаського апеляційного суду) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуюча Леся Сергіївна Годік