№ 336/6870/19
пр. № 2/336/670/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дмитрюк О.В., при секретарі Петрові С.В., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Шевченківський ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звернення стягнення на долю майна, що знаходиться у особистій приватній власності.

23.07.2020 р. до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В заяві ОСОБА_1 зазначає, що в провадженні суду знаходиться цивільна справа за його позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про звернення стягнення на долю майна, що знаходиться у особистій приватній власності.

В обґрунтування заяви зазначив, що 20.07.2020 р. після отримання заробітної плати він дізнався, що з нього утримали заборгованість по аліментам у розмірі 50 відсотків, що становить 4242,16 грн.. Про ці дії державний виконавець його не повідомляв.

Сплачувати таку значну заборгованість він не має можливості, оскільки після утримання із заробітної плати такої суми, у нього не залишається того мінімального доходу, який необхідний для нормального забезпечення себе та його нової сім`ї.

В поданій до суду позовній заяві ним ставиться питання щодо звернення стягнення на долю у майні, що знаходиться у особистій приватній власності, з метою погашення заборгованості по аліментам.

У разі задоволення його позову та звільнення від сплати заборгованості по виконавчому документу він буде позбавлений можливості повернути стягнуті суми, оскільки ч. 2 ст. 445 ЦПК України встановлено, що у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення.

Невжиття заходів забезпечення позову, при розгляді його позову, зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки він не зможе повернути стягнуту з нього суму заборгованості, а отже, рішення суду ніколи не буде виконане. А у разі задоволення позову та звільнення його від заборгованості, він не зможе реалізувати своє право, оскільки чинним законодавством не передбачено поворот виконання рішення суду в таких категоріях справ.

Заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням № 4376235 на підставі виконавчого листа № 2-8310/2010, виданого 08.12.2010 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, - до вирішення спору по суті.

Заява про забезпечення позову розглянута судом без повідомлення учасників справи у відповідності до положень ст. 153 ч. 1 ЦПК України.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Приписами ст. 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За вимогами ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позовну повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснено у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За положеннями частин першої, другої статті 150 ЦПК України позов забезпечується:

- накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

- забороною вчиняти певні дії: встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

- забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

- зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

- зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

- арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги:

- іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно із статтею 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, у тому числі, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, предмет і ціну позову, інші відомості, необхідні для вирішення питання про забезпечення позову.

Системний аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, одним із видів забезпечення позову є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як встановлено, предметом позову ОСОБА_1 не є оскарження виконавчого документу, на підставі якого здійснюється стягнення аліментів, а є звернення стягнення на долю майна, що знаходиться у особистій приватній власності, а отже не зупинення стягнення заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням № 4376235 на підставі виконавчого листа № 2-8310/2010, виданого 08.12.2010 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, не може вплинути на можливість виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Таким чином, суд вважає за доцільне у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у зазначений ним спосіб відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Дмитрюк