Провадження № 2-н/344/764/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

22 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Польська М.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по розписці в сумі 200 380 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по розписці в сумі 200 380 грн.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити виходячи з наступного.

Статтею 160 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.161 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак, заявлені вимоги не відповідають таким, що передбачені ст.161 ЦПК України, оскільки заявник подав заяву про видачу судового наказу до фізичної особи, а не як передбачено законодавством фізичної-особи підприємця.

Згідно п. 3 ч.1ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

При цьому, відповідно до ч.1ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самим вимогами у позовному провадженні.

П.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Беручи до уваги те, що заявнику відмовлено у відкритті провадження, оскільки заявлені вимоги не підлягають розгляду у порядку наказного провадження, а тому сплачений заявником судовий збір слід повернути заявнику.

На підставі викладеного, керуючись, п.7, ч.1 ст.161, п.3 ч.1 ст.165, 166 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» суддя,

У Х В А Л И В :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по розписці в сумі 200 380 грн.

Зобов`язати Управління Державного Казначейства України в м. Івано-Франківську gовернути заявнику судовий збір у сумі 211,80 грн., сплачений 21.09.2020 року у АКБ «Індустріалбанк» за квитанцією №5102-21-001/С .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Польська М.В.