Провадження № 2/522/2105/20
27 липня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючої судді Домусчі Л.В.
за участю секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,
розглянувши у судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , третя особа Перший Приморський відділ ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про звільнення майна з-під арешту, -
До Приморського районного суду м. Одеси 06.09.2019 року надійшов позов Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , третя особа Перший Приморський відділ ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про звільнення майна з-під арешту.
Також 21.09.2006 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , укладено Іпотечний договір відповідно до яких, на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавці передали в іпотеку належне їм на праві власності майно, а саме: квартиру загальною площею 53,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку з тим, що відповідач не виконав своїх зобов`язань, позивач має намір скористатися своїми правами та звернути стягнення на предмет іпотеки. Накладений арешт на квартиру, що є предметом іпотеки, порушує права позивача як власника майна.
До суду 16.09.2019 року надійшли відповіді щодо місця реєстрації відповідачів.
Ухвалою суду від 18.09.2019 року справу прийнято до провадження судді та призначено до розгляду у порядку в загального позовного провадження з призначенням підготовчому засіданні на 28.10.2019 року.
Разом із позовом представником позивача було заявлено до суду клопотання про витребування доказів, а саме у Першого Приморського відділу ДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській області копію постанови б/н від 16 грудня 2008 року, якою накладено арешт на предмет іпотеки.
Ухвалою суду від 18.09.2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
У підготовче засідання призначене на 28.10.2019 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 02.12.2019 року.
Ухвалою суду від 31.10.2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
29.11.2019 року представник Акціонерного товариства «Альфа-Банк» надав суду заяву про заміну сторони правонаступником та ухвалою суду від 27.01.2020 року здійснено заміну сторони позивача.
В підготовче засідання 18.02.20 року сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи.
Ухвалою суду від 18.02.2020 року, було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 31.03.2020 року.
В судове засідання 31.03.2020 року, 27.05.2020р. сторони по справі не з`явились, повідомлялись належним чином, розгляд справи відкладено на 15.07.2020року.
В судове засідання 15.07.2020 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись належним чином, в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Поштова кореспонденція, направлялась відповідачу на адресу його реєстрації, проте була повернута до суду з відміткою «про закінчення строків зберігання». Причини неявки відповідач суду не повідомив, жодних клопотань до суду не заявляв.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 27.07.2020 року.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
21.09.2006 року між Акціонерно-комерційним банком «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір (з майновими поручителями), зареєстрований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведенковою І.І. за №1985. Відповідно договору, на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавці передали в іпотеку належне їм на праві власності майно, а саме: квартиру загальною площею 53,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).
02.07.2019 року право власності на дану квартиру зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк», про що надано інформаційну довідку з ДРРПнаНМ від 09.07.2019 року (а.с.4).
Також з наданої довідки вбачається, що на зазначену квартиру накладено арешт 16 грудня 2008 року Другим Приморським відділом ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, постанова б/н (номер запису про обтяження : 32268216), відповідно ухвали Іллічівського міського суду Одеської області №2-2081 від 09.12.2008 року.
На виконання ухвали суду про витребування доказів від 31.10.2019 року Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі надав лист від 10.02.2020 року, відповідно якого зазначено, що при здійсненні пошуку у Єдиному реєстрі виконавчих проваджень, з параметрами пошуку: боржник ОСОБА_3 , встановлено, що виконавчі провадження в рамках якого накладено арешт на все нерухоме майно б/н від 16.12.2008 року державного виконавця Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відсутні.
10.09.2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме з 15.10.2019 року.
Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
При цьому відповідно до ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення.
Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України.
У силу положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Судом встановлено, що представником державної виконавчої служби не надано відомостей щодо накладеного арешту, таким чином, з матеріалів справи вбачається, що накладений арешт у 2008 році не є актуальним.
Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про іпотеку», Іпотекодавець зобов`язаний вживати за власний кошт всі необхідні заходи для належного збереження предмета іпотеки,включаючи своє проведення поточного ремонту, відновлення незначних пошкоджень, раціональну експлуатація захист предмета іпотеки від незаконних посягань та вимог інших осіб.
Ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленого цим Законом.
Частиною 7 ст. 3 Закону України «про іпотеку» передбачено, що пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Ст. 37, 38 ЗУ «Про іпотеку» передбачено право Іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки згідно якого Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Зі змісту ч. ст.589 ЦК України вбачається, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Третя особа щодо зняття арешту заперечення суду не надало, отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності задоволення позову АТ «Альфа-Банк», який через накладений арешт, позбавлений права розпоряджатися своїм майном,
Статті 11,12,14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження» встановлюють - реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами. У разі відсутності реєстрації обтяження, таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно не є чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.
Таким чином судом встановлено, що ПАТ «ОТП Банк» як Іпотекодержатель Предмета іпотеки має вищий пріоритет, тобто першочергове право на реалізацію Предмета іпотеки в разі порушення основного зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням на зазначену суму, у зв`язку з чим зазначена сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.
Керуючись ст. 15-16, 319, 321, 391 ЦК України, Закон України «Про іпотеку»,ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
Зняти арешт з квартири загальною площею 53,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: 16.12.2008 року Другим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, відповідно до ухвали Іллічівського міського суду Одеської області №2-2081 від 09.12.2008 року, якою накладено арешт на предмет іпотеки, номер запису про обтяження: 32268216.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 27.07.2020 року.
Суддя: Л.В.Домусчі