Справа № 148/425/20
Провадження №2/148/436/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 серпня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, за участю: представника позивача - ОСОБА_2 відповідача - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача, від імені та в інтересах останнього, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.12.2018 з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Тростянецьким районним Відділом ДВС ГТУЮ у Віницькій області 07.03.2019 відкрито виконавче провадження про стягненння аліментів. Відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2019 рік", прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років з 01.01.2019 становив 2027 грн. і позивач сплачував аліменти у розмірі 50 % від даної сими - 1013,50 грн. щомісячно.

Однак, в даний час позивач не працевлаштований, постійного заробітку не має. Крім того, 16.05.2014 він уклав шлюб з ОСОБА_5 , яка на даний час є також безробітньою, що істотно ускладнює фінансове становище відповідача.

В свою чергу, виконавча служба буде нараховувати аліменти, керуючись розміром доходу чи середньою заробітною платою для даної місцевості, чим для позивача, як для особи без постійного місця роботи, призведе до виникнення заборгованості по сплаті аліментів та унеможливить повноцінне виконання обов`язку по виплаті аліментів. Доступний для нього розмір аліментів, які він зможе щомісячно виплачувати є 1200 грн. Також, така сума не перевищить 50% прожиткового мінімуму на дитину від 6 до 18 років, передбаченого Законом України "Про державний бюджет на 2020 рік".

Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому просить визначити йому розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн., змінивши рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.12.2018.

Позивач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Також, зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народилась дочка ОСОБА_6 .

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що вона в даний час також у декретній відпустці і їй надзвичайно важко матеріально утримувати дітей. Чоловік у неї учасник АТО, але в даний час не працює. Дочка, на яку позивач сплачує аліменти, добре вчиться, бере участь у різних конкурсах, що також потребує матеріальних затрат.

Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 28.11.2019 Відділом ДРАЦС по Тростянецькому та Чечельницькому районах ГТУЮ у Вінницькій області (а.с. 6), позивач ОСОБА_1 16.05.2014 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 .

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.12.2018 змінено розмір аліментів, визначений рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 29.03.2012, що стягувались з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ухвалено стягувати з позивача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу)щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією вказаного рішення суду (а.с. 8-9).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 22.04.2020 Печерським районним у місті Києві Відділом ДРАЦС Центрального міжрайонного управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с. 40), у позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст. 180-183, 192 СК України.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України, при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе.

В свою чергу, позивач просить змінити не частку заробітку (доходу), що стягується з нього як аліменти, а визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2020 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 01.01.2020 2218 грн., з 01.07.2020 - 2318 грн., з 01.12.2020 - 2395 грн. Отже, розмір стягуваних з позивача аліментів з 01.07.2020 не може становити менше 1109 грн., а з 01.12.2020 - 1197,50 грн.

Позивач, на обгрунтування позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів вказує, що він в даний час не працює, постійного заробітку не має, його дружина ОСОБА_5 , з якою він зареєстрував шлюб 16.05.2014, в даний час також безробітня, що істотно ускладнює його матеріальне становище. Також, відповідно до пояснень представника позивача у судовому засіданні та наданої ним копії свідоцтва про народження, судом встановлено, що у позивача та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_6 .

Разом з тим, ні позивачем, ні його представником не надано суду жодного доказу на підтвердження зміни (погіршення) матеріального становища платника аліментів, а саме: доказів того, що останній не працює чи перебуває на обліку як безробітній, що його дружина перебуває на обліку як безробітня чи знаходиться у декретній відпустці, доказів того, що на утриманні позивача знаходяться дружина ОСОБА_5 та дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В свою чергу, посилання відповідача на те, що вона знаходиться у декретній відпустці, що її чоловік є безробітним, також залишились не підтвердженими.

З огляду на викладене, беручи до уваги встановлені обставини справи, суд не вбачає суттєву зміну (погіршення) матеріального становища платника аліментів, у порівнянні з його становищем на день ухвалення останнього рішення суду про зміну розміру аліментів від 11.12.2018, що давала б підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів.

Окрім того, з позовних вимог вбачається не зміна розміру аліментів, а зміна способу стягнення аліментів, що в свою чергу, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, не відшкодовується.

Керуючись п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, ст. 180-183, 192 СК України, ст. 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , поданого представником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області, з урахуванням п. 3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України.Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, з урахуванням п. 3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено 04.09.2020.

Суддя: