ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

24 січня 2020 року

м. Харків

справа № 645/4326/19

провадження № 22-ц/818/453/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Шевченківській відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2019 року, ухвалене у складі судді Горпинич О.В., -

у с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.11.2017 року з відповідача ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 888 грн. 50 коп. та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 713 грн., починаючи з 29.08.2017 року і до досягнення ними повноліття.

Посилаючись на те, що у мотивувальній частині вищевказаного рішення суд визначив розмір аліментів виходячи з 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але у порушення вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем їх розмір обчислювався без врахування передбаченого ч. 2 ст. 182 СК України мінімального гарантованого розміру аліментів, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів за період з 29.08.2017 року по 30.06.2019 року у розмірі 12 255 грн. 33 коп., а також пеню за прострочення сплати аліментів за вказаний період у розмірі 36 933 грн. 41 коп.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повинен стягувати з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України, проте аліменти державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (Шевченківський ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області) стягувались з відповідача у визначеній у рішенні суду твердій грошовій сумі без урахування вимог ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим судом першої інстанції безпідставно взято до уваги розрахунок державного виконавця від 01.06.2019 року, відповідно до якого заборгованість зі сплати аліментів відсутня, що спростовуються іншим розрахунком державного виконавця від 15.10.2019 року, згідно з яким заборгованість відповідача за аліментами станом на вересень 2019 року становить 12 203 грн. 33 коп.

Правом надати відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.11.2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 888 грн 50 коп., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 713 грн, починаючи з 29.08.2017 року і до досягнення ними повноліття. Зазначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ковтуна А.А. від 30.11.2017 року відкрито виконавче провадження № 55275871 по примусовому виконанню виконавчого листа № 645/3647/17, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 21.11.2017 року на підставі вищевказаного судового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів, його вини у їх несплаті, а тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості , а також стягнення передбаченої ст.. 196 СК України пені.

Судова колегія погоджується з такими висновками.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно з ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно із наданим позивачкою розрахунком державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Мирної Т.В. від 01.06.2019 року станом на вказану дату відповідачем ОСОБА_2 сплачено аліменти у розмірі 24034 грн. 82 коп., належало до сплати 20819 грн. 50 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст.196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.

Передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджено виникнення заборгованості зі сплати аліментів саме з вини відповідача ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача пені за прострочення їх сплати.

Доданий ОСОБА_1 до апеляційної скарги розрахунок заборгованості відповідача зі сплати аліментів, відповідно до якого останній має заборгованість у розмірі 12255 грн. 33 коп., висновків суду першої інстанції не спростовує та судова колегія не приймає до уваги, оскільки він здійснений державним виконавцем 15 жовтня 2019 року, тобто після ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Зазначена заборгованість підлягає стягненню державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 55275871 з примусового виконання виконавчого листа № 645/3647/17, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 21.11.2017 року, у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 375, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 січня 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова