ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/4011/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають із відносин спадкування, з них
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря : Семикрас О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 19 травня 2020 року, ухвалене у складі головуючого судді Бородіної Н.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Трощій Ірина Вячеславівна про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,

встановив:

07 листопада 2019 року ОСОБА_1 , звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Трощій Ірина Вячеславівна про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини, в якому просив суд визначити позивачу ОСОБА_1 додатковий строк у два місці з для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_3 .

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , яка проживала за адресою АДРЕСА_1 . За життя позивач проживав окремо від матері, однак підтримував з нею зв`язок. З березня 2019 року слухавку постійно брала сестра ОСОБА_2 , яка мешкала з матір`ю та запевняла, що з мамою все добре. В кінці вересня 2019 року позивач вирішив відвідати матір особисто, однак сестра не пустила його до квартири, від сусідів позивач дізнався, що мати померла. Дізнавшись про смерть матері на прикінці вересня не зміг одразу звернутися до нотаріальної контори оскільки мав недійсний паспорт та через постійну зайнятість на роботі не зміг своєчасно звернутись до паспортної служби. Новий паспорт був виданий 24.10.2019 року та 31.10.2019 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про спадщини було відмовлено через пропуск шестимісячного строку.

Посилався також на те, що відповідач не повідомила про смерть матері, а нотаріус при відкритті спадкової справи не з`ясував коло спадкоємців і також не повідомив про відкриття спадщини.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просив суд поновити строк, який пропущений був з поважних причин через необізнаність про смерть матері та відсутність паспорту та визначити додатковий строк у два місці з для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_3 .

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 травня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Вказав, що обґрунтований ч. 1 п. 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою ВР України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ висновок суду про недоведеність поважних причини пропуску строку на прийняття спадщини, оскільки термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується не відповідає ч. 2 п. 8 згаданого Положення, відповідно до якого за відсутності у паспорті громадянина, який досягнув 45 років, його відповідної віку фотокартки, - паспорт вважається недійсним. Внаслідок цього суд не надав належної оцінки тому факту, що про згадану недійсність свого паспорту позивач дізнався наприкінці вересня 2019 року при зверненні з питанням про прийняття спадщини, внаслідок чого він звернувся до ДП «Документ» для виготовлення нового паспорту, оскільки на той час це був єдиний можливий порядок усунути прострочення дії паспорту внаслідок припинення порядку вклеювання нового фото до нього.

Суд помилково не взяв до уваги той факт, що новий паспорт у формі ID картки позивач зміг отримати лише 21 жовтня, після чого майже відразу 31 жовтня звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на яку отримав постанову про відмову у її прийнятті.

Оскільки ці доводи позову не були спростовані відповідачем, а позивач умисно не затягував строки прийняття спадщини, у суду не було підстав відмовляти у задоволенні позову.

Суд безпідставно не застосував правовий висновок Верховного Суду щодо застосування норм права щодо дії принципу пропорційності та верховенства права в контексті вирішення позову про надання додаткового строку на прийняття спадщини, що незначний проміжок часу між закінченням строку на прийняття спадщини та подачею заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог, який був висловлений у постанові від 17 жовтня 2018 року по цивільній справі № 681/203/17-ц.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Василенко Т.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а доводи скарги відхилила посилаючись на їх необґрунтованість.

Зазначила, що доводи скарги про нібито відсутність в його паспорті фотокартки у 45-річному віці як підставу поважності пропуску строку на прийняття спадщини позивач вперше навів в апеляційній скарзі, у позові вони не містяться, тому у суду першої інстанції не було підстав брати до уваги ч. 2 ст. 8 Положення про паспорт громадянина України, на яку посилається апелянт.

Вказала, що обов`язок вклеїти фотокартку до свого паспорту виник у позивача з 14.10.2016 року, тобто за два з половиною роки до смерті його матері, тому посилання апелянта на те, що він нібито дізнався про смерть матері у вересні 2019 року виглядають непереконливо.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, пояснення сторін: представника позивача та відповідача, за відсутності інших учасників справи, які належним чином були повідомлені про розгляд справи, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності згідно положень ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції вважав встановленим, що позивач дізнався про смерть матері у вересні 2019 року, тобто коли ще шестимісячний строк не сплив. При цьому суд відхилив посилання позивача на закінчення строку дії паспорту у формі книжки, оскільки відповідно до п.8 « Положення про паспорт громадянина України», затвердженого постановою ВРУ від 26 червня 1992 року N 2503-XII - термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. З огляду на це наведені позивачем причини суд визнав такими, що об`єктивно не перешкоджали йому вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Тому відповідно до положень ч.3 ст.1272 ЦК України вони не можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після її смерті за зверненням відповідача була заведена спадкова справа, що підтверджується свідоцтвом про смерть та витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі.

Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.11.2019 року, з якої також вбачається, що після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа за заявою ОСОБА_2 поданою 18.04.2019 року, яка є дочкою померлої.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено правовий висновок, від якого Верховний Суд не відступив, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Правильно встановивши, що позивач дізнався про смерть матері у вересні 2019 року, тобто за місяць до закінчення передбаченого законом 6-ти місячного строку для її прийняття, суд всупереч нормі ст. 89 ЦПК України не надав належної оцінки тому факту, що згідно наданої позивачем копії його паспорту у формі ID картки цей документ, який посвідчує особу був виданий 17.10.2019 року, що підтверджує доводи позову про те, що позивач перед цим здав свій старий паспорт у формі книжечки для переоформлення, тобто на день закінчення 6-ти місячного строку, 01 жовтня 2019 року у позивача дійсно не було паспорту, що об`єктивно та істотно перешкоджало йому вчасно подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори (а.с. 6).

Відповідач всупереч свого процесуального обов`язку, передбаченому ст.ст. 12, 81 ЦПК України, ці доводи позову не спростувала.

Помилковими є застосування судом ч. 1 п. 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою ВР України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ для обґрунтування висновку про недоведеність поважних причини пропуску строку на прийняття спадщини, з посиланням на те, що термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. Суд при розгляді справи всупереч положенням ст. 2 ЦПК України в межах предмету доказування по ст. 1272 ЦК України не з`ясував, що причиною втрати дії паспорта позивача є відсутність у нього фото, який відповідає його віку, що після того, як він дізнався про відкриття спадщини, стало важливим негативним чинником, який визначав його неспроможність вчасно звернутися із заявою про її прийняття. За змістом ч. 2 п. 8 згаданого Положення, відповідно до якого за відсутності у паспорті громадянина, який досягнув 45 років, його відповідної віку фотокартки, - паспорт вважається недійсним, - позивач був змушений звернутися за отриманням нового паспорту у формі ID картки.

Внаслідок цього суд не надав належної оцінки тому факту, що про згадану недійсність свого паспорту позивач дізнався наприкінці вересня 2019 року при зверненні з питанням про прийняття спадщини, внаслідок чого він звернувся до ДП «Документ» для виготовлення нового паспорту, оскільки на той час це був єдиний можливий порядок усунути прострочення дії паспорту внаслідок припинення порядку вклеювання нового фото до нього.

Наведені з цього приводу доводи скарги знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, а зазначені у відзиві на скаргу заперечення є безпідставними.

Відповідно до ст. 10, 11 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципами верховенства права та пропорційності, одним з елементів якого є застосування норм права пропорційно тієї легітимної мети, з якої вони були встановлені законодавцем, а також відповідно до передбачених п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальних засад цивільного законодавства, справедливість, добросовісність та розумність.

У контексті норми ст. 1272 ЦК України суд при з`ясуванні причин не звернув уваги, що у справі відсутні докази того, що позивач умисно затягував строки прийняття спадщини, звернувшись до нотаріуса два тижні після отримання паспорту, тобто пропущений ним строк є незначним.

Суд всупереч ч. 4 ст. 263 ЦПК України не застосував правовий висновок Верховного Суду щодо застосування норм права щодо дії принципу пропорційності та верховенства права в контексті вирішення позову про надання додаткового строку на прийняття спадщини, що незначний проміжок часу між закінченням строку на прийняття спадщини та подачею заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог, який був висловлений у постанові від 17 жовтня 2018 року по цивільній справі № 681/203/17-ц.

Крім того, відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

У даній справі відсутні відомості про те, що нотаріус за місцем отримання від відповідача заяви про прийняття спадщини згідно до загаданої норми ст. 63 Закону України «Про нотаріат» повідомила позивача про відкриття спадщини до вересня 2019 року, що також підтверджує відсутність вини позивача у несвоєчасному зверненні із заявою про прийняття спадщини. Можливе приховування відповідачем від нотаріуса інформації про іншого спадкоємця позивача не впливає на цей висновок суду апеляційної інстанції.

З огляду на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи; порушив норми процесуального права, неправильно застосував норм матеріального права, тому відповідно до п.п.п.1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції задовольняє апеляційну скаргу, оскаржене рішення суду скасовує, та ухвалює нове про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги на суму 768,40 + 1152,6=1921 грн. підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 388, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 19 травня 2020 року -скасувати.

Позов ОСОБА_1 -задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги на суму 1921 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 11 вересня 2020 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

О.М.Хорошевський.