Справа № 204/5216/19
Провадження № 2/204/147/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мащук В.Ю.,

при секретарі Голушко В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лупан О.Є.

за участю представника відповідача ОСОБА_2 ,

за участю представника третьої особи адвоката Анохіної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, треті особи, Орган опіки та піклування Чечелівської районної у місті Дніпрі Ради, Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили:

- визнати дії Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протиправними.

- зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації поновити реєстрацію ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом: внесення до карток реєстрації ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_5 , адресних карток відомості про скасування зняття з реєстрації місця проживання зазначених осіб шляхом внесення запису "скасовано" на штамп, що був внесений до цих документів з порушенням законодавства; надіслати до реєстраційного обліку адресно-довідкового підрозділу змінені відомості про поновлення реєстрації місця проживання щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- судові витрати покласти на відповідача.

Судом вірно встановлено найменування відповідача - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третьої особи - Орган опіки та піклування Чечелівської районної у місті Дніпрі Ради.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 дізналась, що вона відсутня у списках виборців через те, що вона її син ОСОБА_3 , невістка ОСОБА_4 та неповнолітній онук ОСОБА_7 за заявою Публічного акціонерного товариства «Перший універсальний міжнародний Банк» зняття з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 звернувся із заявою до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур щодо надання довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 . Однак йому було відмовлено у наданні такої довідки, у зв`язку з тим, що ним не дотримано вимоги пункту 2.2. Порядку, щодо надання необхідних документів, однак усно роз`яснено, що вони всі, у тому числі неповнолітня дитина зняті з реєстрації на підставі заяви Банку, що начебто банк став власником квартири, а тому мав права на їх виписку з квартири. Жодних документів, пояснень або письмових відповідей надати відмовляються.

29.05.2017 року Банк, користуючись своїм правом, передбаченим ЗУ «Про іпотеку» та іпотечним договором, звернув стягнення на предмет іпотеки, квартиру АДРЕСА_2 , шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. У жовтні 2017 року Банк звернувся з позовом до Красногвардійського районного суду про виселення з квартири ОСОБА_6 її сина ОСОБА_3 , невістку ОСОБА_4 та неповнолітнього онука ОСОБА_8 . ОСОБА_1 скориставшись своїм правом звернулась до суду із зустрічним позовом про скасування державної реєстрації права власності на квартиру за Банком.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2018 року залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду у задоволенні позову Банку про виселення відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності на квартиру за Банком скасовано та право власності повернуто ОСОБА_1 .

Дії відповідача щодо зняття позивачів з реєстрації місця проживання, які здійснювалися за заявою власника житла без відповідного рішення суду про примусове виселення позивачів, про позбавлення права власності на житлове приміщення/ про позбавлення права користування житловим приміщенням, є протиправними. Крім того, зняття з реєстрації неповнолітньої особи без дозволу органу опіки та піклування є протиправним, у зв`язку з чим позивачі звернулися до суду з позовною заявою.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лупан О.Є. позовні вимоги підтримала в повному обсязі. просила суд їх задовольнити, посилаючись на підстави, які викладені у позовній заяві.

Позивач ОСОБА_4 , яка також є законним представником малолітнього - ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила суд у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі, зазначила, що Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Управління у сфері державної реєстрації Дніпровської міської ради зняв з реєстрації позивачів на підставі реєстрації права власності на квартиру за банком.

В судовому засіданні представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» - адвокат Анохіна О.О. заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Чечелівської районної у місті Дніпрі Ради через канцелярію суду надала письмові заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтримує в повному обсязі.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача ОСОБА_1 , заслухавши заперечення представника відповідача Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Управління у сфері державної реєстрації Дніпровської міської ради, заслухавши заперечення представника третьої особи Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Красногвардійським РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 11 квітня 2014 року на ім`я ОСОБА_1 , остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (арк.с.8 зворот).

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Красногвардійським РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 11 квітня 2014 року на ім`я ОСОБА_3 , останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (арк.с.10 зворот).

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Ковпаківським РВ у м. Суми УДМС України в сумській області 23 квітня 2013 року на ім`я ОСОБА_4 , остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (арк.с.12 зворот).

Відповідно до довідки ТОВ фірма «Ареанда» Лтд від 18.01.2017 року № 5, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , володільцем квартири АДРЕСА_2 . За даною адресою зареєстрована з 30.10.2012 року. Разом з нею мешкають: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований з 14.06.2013 року; невістка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована з 17.01.2017 року; син невістки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 17.01.2017 року (арк.с.14).

21 березня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 5303574 відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 87825 доларів США для придбання нерухомості, квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на строк по 21.03.2024 року (арк.с.60-64).

Відповідно до іпотечного договору №5303764 від 21 березня 2007 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зайченко І.А., який сторони уклали з метою забезпечення виконання зобов`язання за договором кредиту № 5303754 від 21 березня 2007 року, предметом іпотеки є квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (арк.с.15-17).

Відповідно до інформації Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 31.05.2018 року № 4/5 199, відповідно до даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 30.05.2018 року зареєстровано 4 особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована з 30.10.2012 року; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований з 14.06.2013 року; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована з 17.01.2017 року; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 17.01.2017 року (арк.с.65).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2018 року у задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Управління-служба у справах дітей Дніпропетровської міської ради, про виселення відмовлено.

Зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», державного реєстратора Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дніпропетровської області Ізюмової Юлії Анатоліївни, третя особа ОСОБА_3 про припинення права власності задоволена. Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 86,6 кв.м., житловою площею 66,7 кв.м., здійснену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дніпропетровської області Ізюмовою Юлією Анатоліївною на ім`я Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (код ЄДРПОУ - 14282829), номер запису про право власності 20706676 від 29 травня 2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Стягнуто з відповідачів на користь ОСОБА_1 , судовий збір (арк.с.15-22).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2018 року залишено без змін (арк.с.23-25).

Відповідно до інформації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 12 червня 2020 року №2/5 261, Законом України від 10 грудня 2015 року № 888-УІ1І «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» внесено зміни до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Повноваження з реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання, перебування фізичних осіб з 04.04.2016 здійснює відділ формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради відповідно до Закону та Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207.

Відповідно до пункту 26 Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визначення особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було проведено 14.03.2019 року, у зв`язку з відчуженням нерухомого майна ОСОБА_9 (арк.с.153).

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, можна дійти висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року по справі № №6-709цс16.

Питання зняття особи з реєстрації місця проживання врегульовано Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правилами реєстрації місця проживання затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; зняття з реєстрації внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 затверджено «Правила реєстрації місця проживання» .

Відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року за № 207, визначено процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, перелік документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

Відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на міграцію та посвідки на постійне проживання в Україні); підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Зняття з реєстрації місця проживання на підставах, визначених в абзацах восьмому та дев`ятому цього пункту, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або за заявою власника/наймача житла або їх представників.

Разом із заявою особа подає: документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження; квитанція про сплату адміністративного збору; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Таким чином, підставами для зняття особи з реєстрації є її заява або заява її законного представника, судове рішення або інші документи, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснене на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Як встановлено судом, під час судового розгляду, на підставі досліджених доказів, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2018 року у задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Управління-служба у справах дітей Дніпропетровської міської ради, про виселення відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», державного реєстратора Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дніпропетровської області Ізюмової Юлії Анатоліївни, третя особа ОСОБА_3 про припинення права власності задоволено. Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 86,6 кв.м., житловою площею 66,7 кв.м., здійснену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дніпропетровської області Ізюмовою Юлією Анатоліївною на ім`я Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (код ЄДРПОУ - 14282829), номер запису про право власності 20706676 від 29 травня 2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Тобто, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право власності або користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 7 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Тобто, будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку.

Оскільки, заяв від законних представників ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зняття останніх з місця проживання не надходило, а представником ПАТ «Перший Українськийц міжнародний банк» до заяви не було надано судового рішення, яким останніх позбавлено права власності на житлове приміщення, права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи та не надано доказів припинення підстав на право користування квартирою членів сім`ї власника житла, більш того, заява про зняття позивачів з реєстрації місця проживання буда подана представником банку 14.03.2019 року, після винесення рішення Красногвардійським судом м. Дніпропетровська від 16.10.2018 року, яким було задоволено зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності за ПАТ «Перший Український міжнародний банк», та до розгляду справи Дніпровським Апеляційним судом, то зняття з реєстрації місця проживання позивачів є незаконним.

Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання позивачів без рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою є протиправним.

Зняття з реєстрації місця проживання на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно з яким право власності на спірну квартиру зареєстровано за новим власником, за відсутності рішення суду про позбавлення права користування спірним житловим приміщенням осіб, місце проживання яких зареєстровано у квартирі, є неправомірним, що узгоджується з висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 820/6316/15.

Відповідно до 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя та до свого житла. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до висновків, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява № 30856/03) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло.

Згідно з практикою ЄСПЛ втручання держави у право на житло є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснюється «згідно із законом», не переслідує легітимну мету - одну чи декілька з тих, що перелічені у пункті 2 вказаної статті, - чи не розглядається як «необхідне в демократичному суспільстві».

Формулювання «згідно із законом» не лише вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах та передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування (див., mutatis mutandis, рішення ЄСПЛ у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», § 43).

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Відповідно до п. 27Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ст.ст.124, 129 Конституції України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Відповідно до п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 28 Правил реєстрації місця проживання зняття з реєстрації місця проживання особи, реєстрація місця проживання або зняття з реєстрації місця проживання скасовується в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.

Аналізуючи норми законодавства, що регулюють порядок зняття особи з місця реєстрації, суд вважає, що відповідач неправомірно зняв позивачів з місця реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Згідно ч.4 ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло.

Таким чином, законодавством передбачено загальне правило про неможливість виселення осіб без надання їм іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Отже, особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

При виселенні, в судовому порядку, з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність іншого постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Відповідно до наявних у справі доказів встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . З набуттям права власності за ПАТ «Перший Український міжнародний банк» не ініціювалося, інше житло позивачам не надавалося.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , неповнолітнього ОСОБА_5 та зобов`язання Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради поновити реєстрацію місця проживання позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , неповнолітнього ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Однак, розглядаючи позовні вимоги в частині зобов`язання Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради внести до карток реєстрації ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_5 , адресних карток відомості про скасування зняття з реєстрації місця проживання зазначених осіб шляхом внесення запису "скасовано" на штамп, що був внесений до цих документів з порушенням законодавства; надіслання до реєстраційного обліку адресно-довідкового підрозділу змінених відомостей про поновлення реєстрації місця проживання щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку, що такі вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п. 9 ч. 3ст. 129 Конституції України, є обов`язковість рішень суду.

Зобов`язання вчинити певні дії є похідною вимогою і як спосіб захисту порушених прав є можливим у випадку наявності протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень (тобто не вчинення дії або не виконання обов`язку, який покладено на суб`єкта владних повноважень).

Таким чином, спеціальні правові норми, які регулюють діяльність Департаменту надання адміністративних послуг Дніпровської міської ради, є нормами прямої дії. Вони чітко визначають однією з підстав проведення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання осіб відповідне судове рішення, яке є чинним та не оскарженим на момент звернення до органу реєстрації. Тобто таке рішення суду, яке набрало законної сили відповідно до вимог законодавства України.

У зв`язку з цим, рішення суду, яке набрало законної сили, та подане до Департаменту реєстрації як підстава проведення реєстраційної дії, є обов`язковим до виконання, тому не потребує додаткового зобов`язання відповідного суб`єкта реєстраційних дій.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської на користь позивача - ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 1536 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.16,321, 391 ЦК України, ЖК УРСР, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207, ст.ст.4, 5, 8, 10, 11, 12, 13, 14, 60, 81, 88, 89, 141, 174, 209, 212 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, треті особи, Орган опіки та піклування Чечелівської районної у місті Дніпрі Ради, Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» про визнання дій неправомірними задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 , судові витрати у розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 (вісімдесят) коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суду м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Ю. Мащук