Провадження № 2/512/245/20
"16" вересня 2020 р. смт. Саврань
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Брюховецького О.Ю.,

за участю секретаря - Шаповал Н.Г.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька, -

ВСТАНОВИВ:

04.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовом, в якому просив стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму непрацездатних осіб, починаючи з дня подачі позову та довічно.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що є інвалідом 3 групи, проживає сам. В даний час займається стрижками людей, що фактично не приносить ніяких доходів, а також отримує пенсію по інвалідності, якої в повній мірі не вистачає на забезпечення всіх життєвих потреб, зокрема придбання ліків, оплату житлово-комунальних послуг, побутових речей.

Скориставшись правом надати відзив, 04 вересня 2020 року відповідач подав до канцелярії суду письмову заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позову заперечує, оскільки не має можливості надавати матеріальну допомогу. Зокрема, пояснив, що навчається на денному відділенні на другому курсі в Одеській національній академії зв`язку імені О.С. Попова, проживає у гуртожитку на платній основі (6 500, 00 грн щороку). Окрім аліментів в розмірі 500 грн щомісячно позивач жодної допомоги ні матеріального ні морального характеру не надавав протягом всього його життя.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав на підставах зазначених в позові, просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивач не приймав участь у його вихованні та догляді, не утримував його, а присуджених аліментів (500, 00 грн на місяць) йому вистачало лише на проїзд в Одесу, водночас він має необхідність в харчуванні, проїзді додому до хворої матері, одязі, приладді для навчання.

У задоволенні позову просив відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження та не заперечується сторонами (а.с. 12).

ОСОБА_2 є повнолітньою особою.

ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 037457 (а.с. 9).

Згідно з медичною випискою з картки амбулаторного хворого та висновку "Одеського обласного шкірно венерологічного диспансеру" Одеської обласної ради позивачу встановлено діагноз псоріаз розповсюджений, стаціонарна стадія, псоріаптична артропатія та гіпертонічна хвороба (а.с. 10-12, 14, 15, 19, 20).

Відповідно до копії довідки про доходи № 7572 9159 2515 6512 (а.с. 36) ОСОБА_1 з грудня 2019 по травень 2020 отримав пенсію у сумі 4 914, 00 грн.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих видатків (а.с. 35) ОСОБА_1 отримав також доход з підприємницької діяльності за 4 квартал 2019 року у сумі 2 450,00 грн та за 1 квартал 2020 року у сумі 2 205,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

В судовому засіданні встановлено, що інших дітей позивач не має.

При цьому, згідно вимог статті 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

З роз`яснень, які містяться в пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК).

Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

На підставі статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

За змістом статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За правилами статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що суд, вирішуючи справу про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків, зобов`язаний встановити потребу позивача в отриманні допомоги, а також матеріальний стан обох сторін.

За змістом положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд встановив, що згідно з копією довідки № 11-33/08 від 17.01.2020 ОСОБА_2 дійсно є студентом Одеської національної академії зв`язку імені О.С. Попова, термін закінчення навчання 31.01.2021.

Відповідно до копії довідки про доходи № 55 від 11.09.2020 (а.с. 44), виданої ОСОБА_2 загальна сума доходу за період з березня 2020 року по серпень 2020 року становить 0 грн 0 коп.

Згідно з копією довідки Одеської національної академії зв`язку імені О.С. Попова (а.с. 95) ОСОБА_2 сплатив за проживання у гуртожитку з 01.09.2019 по 30.06.2020 - 3 632,00 грн.

Також до суду відповідачем була надана копія довідки Савранської районної ради Одеської області від 11.09.2020 № 1128, відповідно до якої ОСОБА_1 навчанням і вихованням ОСОБА_2 не займається та не приймає учать у навчально-виховному процесі сина.

Отже, з матеріалів справи та пояснень відповідача, вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участі у вихованні відповідача, хоча відповідно до вимог наведених вище норм закону, був зобов`язаний приймати участь у його вихованні на рівні з матір`ю дитини.

Жодних даних про те, що позивач будь-яким чином виявляв піклування про дитину, її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток в матеріалах справи немає і таких обставин позивач суду не довів.

Відповідно до висновку медичного дослідження (а.с. 50) матері відповідача ОСОБА_3 у неї виявлено лейоміому матки 2 тип. Кісти ендоцервіксу.

Крім того суду були надані копії документів, що свідчать про факти існування у минулому заборгованостей позивача у сплаті аліментів ОСОБА_2 (копія відповіді на запит Державної виконавчої служби у Савранському районі Одеської області № 2217 від 22.05.2006, копія довідки Державної виконавчої служби у Савранському районі Одеської області № 295 від 22.05.2006, копія розрахунку заборгованості аліментів.

В судовому засіданні позивач зазначив, що заборгованості у сплаті аліментів перед відповідачем у нього немає.

Як на правове обґрунтування наведених підстав позивач посилався на статтю 51 Конституції України, статті 202, 205, 206 СК України.

Отже, підстави звернення до суду з указаним позовом обмежуються позивачем виключно стягненням з дитини витрат на догляд та лікування батьків.

Так, за змістом статті 206 СК України у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними.

Виникнення цього обов`язку пов`язано з особливими обставинами - зокрема, тяжкою хворобою, інвалідністю та наявністю достатнього доходу (заробітку) у дитини.

Як було встановлено вище, відповідач на даний час не отримує стипендію (довідки про доходи № 55 від 11.09.2020 (а.с. 44), інші джерела доходів у нього відсутні.

Вирішуючи справу, суд враховує постанову Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 570/3274/15-ц, № судового рішення в ЄДРСРУ 78627377, в якій судом враховано, що на час розгляду справи судами дочка позивача у справі була студенткою, навчалася у навчальному закладі на денній формі навчання, не мала доходу, з якого можна було б утримувати аліменти на користь позивача.

Крім того, позивачем не надані докази, що отримувана ним пенсія та дохід від підприємницької діяльності не забезпечує його потреби на лікування, оскільки виписки з медичних документів датовані ще 2019 роком, крім того відсутні докази щодо вартості зазначених медикаментів.

З урахуванням викладеного, а також того факту, що позивач має власний дохід, що складається з пенсії та доходу від підприємницької діяльності, а відповідачнавчається в Одеській національній академії зв`язку імені О.С. Попова, не отримує стипендію та сам потребує кошти для проїзду додому до хворої матері, проживанні у гуртожитку на час навчання, придбання приладдя для навчання, з огляду на те, що позивач не приймав участі у вихованні відповідача, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи через Савранський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складений і підписаний головуючим суддею 17 вересня 2020 року.

Суддя: О.Ю. Брюховецький