Провадження № 2/761/1980/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Пірак М.В..,

за участі

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Глущенко О.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування заподіяних матеріальних збитків у зв`язку із втратою вилученого речового доказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивачу належить на праві власності автомобіль «Ssang Yong», 2008 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 . Постановою слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в м . Києві Балебея Ю.В. від 09.12.2009 р. зазначений автомобіль визнано речовим доказом та на нього накладено арешт. Також в постанові слідчого зазначено про постановку автомобіля на штраф-майданчик за адресою: АДРЕСА_1 . Копія постанови було направлено на виконання до УДАІ ГУ МВС України в м. Києві та доручено постановку автомобіля здійснити співробітникам УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві. Супровідним листом 10.12.2009 р. вказана постанова була направлена на виконання до УДАІ ГУМВС України в м. Києві. Автомобіль було затримано 23.12.2009 р., здійснено його огляд. Начальник штраф-майданчику написав розписку, що 23.12.2009 р. отримав постанову про визнання транспортного засобу речовим доказом та накладення арешту. Із супровідним листом від 15.01.2010 р. перший заступник начальника УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві направив слідчому СУ ГУ МВС України в м. Києві Балабею Ю.В. матеріали постановки автомобіля на штрафний майданчик. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2014 р. скасовано постанову про визнання транспортного засобу речовим доказом та накладення арешту на майно від 09.12.2009 р. та зобов`язано повернути автомобіль власнику. Постанова суду була виконана частково, а саме арешт було знято з транспортного засобу. Разом з ти позивача повідомлено про те, що автомобіль Ssang Yong», 2008 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 співробітниками Державтофінспекції м. Києва протягом 2009 р. на підпорядковані УДАІ майданчики тимчасового тримання транспортних засобів не доставлявся. Узв`язку із наведеними обставинами було порушене кримінальне провадження за ч. 1 ст. 364 КК України за фактом можливих неправомірних дій СУ ГУ МВС України в м. Києві, які полягають у зловживанні службовим становищем під час вилучення та зберігання автомобіля. Так, позивачу спричинена матеріальна шкода, оскільки автомобіль не був повернутий власнику. Відповідно до консультації про визначення вартості автомобіля , середня ринкова вартість транспортного засобу Ssang Yong», 2008 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 становить 165 803,01 грн. За проведення такого дослідження позивачем було сплачено суму у розмірі 7 000,00 грн. Зважаючи на такі обставини, та з урахуванням ст. ст. 22, 1167,1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства і суду» позивач просить суд стягнути на його користь з Державної казначейської служби України відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку із втратою вилученого речового доказу в розмірі 165 8034,01 грн. за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України та стягнути з відповідачів судові витрати.

Провадження у даній справі відкрито 16.08.2019 р., відповідно до положень ст. ст. 19, 274 вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від представника Головного управління МВС України в м. Києві надійшов відзив на позов, де зазначено наступне. Позивач вважає, що автомобіль був втрачений працівниками управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, працівники якого не виконували постанову суду. У 2016 році позивач вже звертався до Шевченківського районного суду м. Києва про відшкодування вартості автомобіля Головним управлінням МВС України в місті Києві. 23.02.2017 р. судом прийнято рішення про відмову у задоволенні позову. 10.12.2018 р. постановою Київського апеляційного суду рішення суду першої інстанції залишено без змін. Зроблено висновки про те, що з матеріалів справи не вбачається неправомірних дій та винних дій слідчих органів. Слідчими органами були покладені обов`язки щодо забезпечення належного зберігання автомобіля на УДАІ ГУМВС України в місті Києві. Крім того, позивачем пропущено встановлений законом строк позовної давності для звернення до суду за захистом прав.

Представником Державної казначейської служби України також надано відзив на позов. Представник відповідача вказує на відсутність підстав для задоволення заявлених вимог щодо стягнення коштів з Державної казначейської служби України, зважаючи на те, що шкоду, відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, має відшкодувати особа яка її завдала. В розумінні положень ст. 172 ЦК України передбачено, що за шкоду спричинену працівником під час виконання службових обов`язків відшкодовує юридична особа. Крім того, необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність неправомірних дій органу, наявність шкоди, причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з порушенням строку, встановленого ст. 257 ЦК України. За таких обставин представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову та слухати справу за його відсутність.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в м. Києві надав пояснення по суті справи, просив відмовити у задоволенні заявлених вимог.

Представник Державної казначейської служби в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. У відзиві на позов просив розглянути справу з його відсутністю.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази та надавши їм належну оцінку суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Встановлено і не оспорюється сторонами, що ОСОБА_3 належить на праві власності автомобіль «Sang Yong», модель «Kyron М200ХDІ», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1998 куб. см., чорний, легковий універсал, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу

Так, постановою слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в м. Києві Балабеєм Ю.В. від 09 грудня 2009 року визнано речовим доказом автомобіль «Sang Yong», державний номерний знак д.н.з. НОМЕР_1 та накладено на нього арешт. Також в постанові зазначено про постановку автомобіля на штраф-майданчик за адресою: м. Київ, вул. Канальна, 5.

Копія постанови, як свідчать матеріали справи, направлено на виконання до УДАІ ГУ МВС України в м. Києві та доручено постановку вказаного автомобіля здійснити співробітникам УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві.

Супровідним листом від 10 грудня 2009 року слідчий направив вказану постанову для виконання до УДАІ ГУМВС України в м. Києві, копія супровідного листа наявна в матеріалах справи.

В цей же день, 10.12.2009 р. слідчий надав доручення в порядку ст.114 КПК України начальнику УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві - здійснити постановку автомобілів на штраф-майданчик за адресою: АДРЕСА_1 , які визнано як речовий доказ та на які накладено арешт, зокрема і автомобіль «Sang Yong», державний номерний знак д.н.з. НОМЕР_1 .

Протоколом №553 огляду і затримання транспортного засобу від 23 грудня 2009 року старший оперуповноважений в ОВС УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві підполковник міліції Іванина О.В. здійснив технічний огляд і затримання автомобіля «Sang Yong», державний номерний знак д.н.з. НОМЕР_1 . Зазначений протокол не містить відомостей про особу, яка прийняла автомобіль.

23.12.2009 р. начальником штраф майдану ОСОБА_4 написано розписку, яка свідчить про те, що 23 грудня 2009 року він отримав постанову про визнання як речового доказу та накладення арешту, зокрема, на автомобіль «Sang Yong», державний номерний знак д.н.з. НОМЕР_1 .

Із супровідним листом від 15 січня 2010 року перший заступник начальника УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві направив слідчому СУ ГУ МВС України в м. Києві Балабею Ю.В. матеріали постановки автомобілів на штрафмайдан для приєднання до кримінальної справи.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2014 року скасовано постанову про визнання як речового доказу та накладення арешту на майно від 09 грудня 2009 року слідчого ОВС СУ ГУМВС України в м. Києві Балабея Ю.В. на автомобіль «Sang Yong», модель «Kyron М200ХDІ, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1998 куб. см., чорний, легковий універсал, державний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні з 23 грудня 2009 року на штрафмайдані УДАІ ГУ МВС України в м.Києві (вул.Канальна,5). Зобов`язано повернути автомобіль «Sang Yong», модель «KyronМ200ХDІ», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1998 куб. см., чорний, легковий універсал, д.н.з. НОМЕР_1 власнику або уповноваженій власником особі .

Постанова була направлена судом до УДАІ ГУ МВС України в м. Києві для виконання, а саме: повернення автомобіля «Sang Yong», модель «Kyron М200ХDІ», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1998 куб. см., чорний, легковий універсал, д.н.з. НОМЕР_1 власнику ОСОБА_3 або уповноваженій власником особі.

Заступник начальника УДАІ ГУ МВС України в м. Києві повідомив представника позивача, що постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2014 року виконана в межах діючого законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, арешт з автомобіля був знятий.

Разом з тим, заступник начальника УДАІ ГУ МВС України в м. Києві листом від 07 квітня 2014 року повідомив представника позивача, що автомобіль «Sang Yong», д.н.з. НОМЕР_1 співробітниками Державтоінспекції м. Києва протягом 2009 року на підпорядковані УДАІ майданчики тимчасового тримання транспортних засобів не доставлявся.

У зв`язку з наведеними обставинами, Дарницьким управлінням поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві порушене кримінальне провадження №0000346 від 11 квітня 2014 року за ч. 1 ст.366 КК України за фактом можливих неправомірних дій на думку заявника СУ ГУ МВС України в м. Києві, які полягають у зловживанні службовим становищем під час вилучення та зберігання автомобіля «Sang Yong» д.н.з. НОМЕР_1 та позивача визнано потерпілим.

Зазначені обставини не заперечуються учасниками процесу.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Майно, зазначене в пункті 2 статті 3 цього Закону (зокрема, майно вилучене органами дізнання чи попереднього слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт) повертається в натурі, а в разі неможливості повернення в натурі його вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно (ч.2 ст. 4 цього Закону).

У разі ліквідації підприємств, установ, організацій, яким майно було передано безоплатно, або недостатності у них коштів для відшкодування шкоди вартість майна (частина вартості) відшкодовується за рахунок державного бюджету (ч.3 ст. 4 цього Закону).

Представник позивача зазначає, що наявні підстави для відшкодування шкоди, оскільки слідчим не було забезпечено належне зберігання речового доказу.

Так, положеннями ст. 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органу місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування , їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Приписами ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (стаття 1166 ЦК України).

В розумінні положень чинного законодавства України, зокрема, положень, які регулюють правововідносини в деліктних зобов`язаннях, необхідними умовами для притягнення до відповідальності держави, за шкоду, спричинену державним органом є неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, вина заподіювача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Разом з тим, Шевченківським районним судом м. Києва 23.02 за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві в особі голови комісії з припинення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві Нечитайло Віктора Олександровича про відшкодування вартості автомобіля у задоволенні вимог було відмовлено.

Предметом розгляду справи, що розглядалась було стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві в особі голови комісії з припинення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві Нечитайло Віктора Олександровича вартості автомобіля «Sang Yong», модель «KyronМ200ХDІ», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1998 куб. см., чорний, легковий універсал, д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 154 000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду 10.12.2018 р. апеляційну скаргу сторони позивача відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва залишено без змін.

Приймаючи рішення про відмову у задоволення позову, і з цим погодився суд апеляційної інстанції, Шевченківський районний суд м. Києва виходив з того, що слідчим в межах кримінальної справи було передано автомобіль позивача на зберігання на штрафмайдан, який належить УДАІ ГУМВС України в м. Києві. Водночас суду не надано доказів, що дійсно зазначений штрафмайдан був закріплений за УДАІ ГУ МВС України в м. Києві. Як вбачається з ЄДРПОУ, УДАІ ГУМВС України в м. Києві є самостійною юридичною особою та з 03.11.2015 р. - в стані припинення.

За таких обставин судом зроблено висновок, що в судовому засіданні не встановлено, що автомобіль не був повернутий з вини відповідача, а тому у задоволенні позову було відмовлено.

При цьому Київський апеляційний суд наголосив, що з матеріалів справи не вбачається неправомірних та винних дій слідчих органів.

Таким чином, рішенням суду, яке набрало чинності, встановлено відсутність неправомірних дій слідчих органів, що виключає застосування положень ст. 1166 ЦК України.

За приписами ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

За таких обставин відсутні підстави для задоволення позову та стягнення грошових сум на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету.

Розподіляючи судові витрати суд керується приписами ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-83, 89, 141, 229, 263-265, 267, 354 ЦПК України, ст.ст. 22,1166 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування заподіяних матеріальних збитків у зв`язку із втратою вилученого речового доказу залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.07.2020 року.

Суддя