Номер провадження: 22-ц/813/1816/20
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 10 жовтня 2019 року про відмову у задоволенні скарги по справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про закінчення виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Процесуальний рух справи та позиції сторін в суді першої інстанції.

09 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу від 18 жовтня 2018 року, заінтересована особа Державний виконавець першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Жорновий П.В (а.с 2-27).

01 лютого 2019 року не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу. В якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду міста від 05 грудня 2018 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права (а.с 54-72).

24 квітня 2019 року постановою Одеського апеляційного суду Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2018 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с 86-88).

10 жовтня 2019 року Приморським районним судом міста Одеси (суддя Науменко А.В.) у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу від 18 жовтня 2018 року, заінтересована особа Державний виконавець першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Праведного М.Ю. відмовлено (а.с 128-129).

Процесуальний рух справи та позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

14 листопада 2019 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 10 жовтня 2019 року. Як зазначає апелянт, обидві постанови державного виконавця про накладення штрафу 18 жовтня 2019 року та 17 вересня 2018 року винесено державним виконавцем на підставі одного і того ж самого акту державного виконавця від 16 вересня 2018 року про невиконання виконавчого документа. Державним виконавцем не було подано відзиву або письмових пояснень в обґрунтуванні причин винесення двох постанов про накладення штрафів на підставі одного і того ж самого акту від 16 вересня 2019 року. Судом першої інстанції в оскаржуваній постанові від 18 жовтня 2019 року державний виконавець помилково зазначив дату акту 16.09.208 року замість дати 17.10.2018 року, що не відповідає фактичним обставинам справи. Даний виконавець не міг складати акт 17.10.2018 року, тому що ОСОБА_1 в цей час знаходилася за межами України, про що інформувала Державного виконавця, та надавала підтверджуючі обставинам докази. Про існування акту державного виконавця від 17.10.2019 року апелянтка дізналася лише з оскаржуваної ухвали суду. Колишньому чоловіку, ОСОБА_3 було відомо, що робота ОСОБА_1 пов`язана із регулярними відрядженнями закордон. Тому апелянт просить скасувати ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 10.10.2019 року.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник третьої особи ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Інші учасники провадження в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позиція апеляційного суду по справі.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що висновки ОСОБА_1 є безпідставними та надуманими, розглянувши постанову державного виконавця Першого Приморського ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Праведного М.Ю. від 18.10.2018 року про накладення штрафу, згідно якої встановлено, що боржником ОСОБА_1 не виконано умови виконавчого документу, про що складено відповідний акт державного виконавця від 16.09.2018 року суд встановив, що в зазначеній постанові наявна описка в написанні дати акту державного виконавця замість вірної дати «17.10.2018 року» помилково зазначено «16.09.2018 року». А тому, оскільки державний виконавець першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Праведний М.Ю діяв в межах своїх повноважень та у відповідності з нормами діючого законодавства, суд вирішив відмовити в задоволенні скарги.

Апеляційний суд частково задовольняючи апеляційну скаргу вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно було встановлено судом першої інстанції рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.08.2016 року, яке частково змінене рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29.11.2016 року, зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 з його дітьми - донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено наступний порядок спілкування та побачень ОСОБА_3 з доньками - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з обома доньками одночасно або окремо з однією із них в присутності їх матері ОСОБА_1 кожної середи з 18.00 до 20.00, та кожної неділі з 11.00 до 18.00 год.; та у святкові дні - за попередньою домовленістю з матір`ю дітей, до стабільного покращення стану здоров`я дитини, що буде сприяти як найкращому забезпеченню інтересів дитини (а.с. 5-6).

02.02.2017 року було відкрито виконавче провадження № 53328398 на підставі виконавчого листа №522/17682/15, виданого 12.01.2017 року Приморським районним судом м. Одеси щодо виконання вище вказаного рішення (а.с. 7).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 направила державному виконавцю 11 вересня 2018 року заяву про те, що 08.09.2019 року донька ОСОБА_4 захворіла та їй встановлено 10 днів лікування та постільного режиму, в зв?язку з чим в середу 12 вересня та неділю 16 вересня її побачення з батьком неможливе. Вказаною заявою ОСОБА_1 також повідомила, що вона з 10 вересня по 17 вересня знаходиться на лікарняному по догляду за хворою донькою ОСОБА_4 , а тому не може супроводжувати зустріч батька з донькою ОСОБА_5 (а.с. 8). В матеріалах справи міститься довідка лікаря про те, що ОСОБА_4 хворіла з 10.09.2018 року по 17.09.2018 року (а.с. 40).

16.09.2018 року старшим державним виконавцем було складено акт про те, що, зі слів стягувача, 16.09.2018 року об 11.15 годині ОСОБА_1 в квартирі за адресою АДРЕСА_1 не було, двері ніхто не відкрив. ОСОБА_1 ухиляється від виконання виконавчого документа. Зустріч ОСОБА_3 з дітьми не відбулась (а.с. 13).

17 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Першого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Жорновим П.В. винесено постанову (ВП №53328398) про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 грн за невиконання умов виконавчого документа, підставою вказано акт державного виконавця від 16.09.2018 року (а.с. 14).

При цьому в матеріалах справи міститься постанова про накладення державним виконавцем штрафу від 18.10.2018 року в розмірі 3400 грн за невиконання умов виконавчого документа, підставою вказано акт державного виконавця від 16.09.2018 року (а.с. 19, 47).

Крім іншого в матеріалах справи містяться копії актів державного виконавця від 26.09.2018 року, 03.10.2018 року та 17.10.2018 року (дата була виправлена шляхом допису «17» над цифрою «3») щодо не можливості проведення зустрічей дітей з батьком з різних причин (а.с. 123, 124, 125).

Отже, фактично підставою для винесення постанов про накладення штрафу від 17.09.2018 року та від 18.10.2018 року є один й той самий акт державного виконавця від 16.09.2018 року.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

За ч. 3 вказаної статті у разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», а саме в п. 2 готуючи справу до розгляду, суд повинен визначити: обставини, які мають значення для справи, та факти, що підлягають встановленню і покладені в основу вимог і заперечень; характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги; матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини; вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів; визначити коло доказів відповідно до характеру спірних правовідносин і роз`яснити, якій із сторін слід довести певні обставини; вжити заходів для забезпечення явки в судове засідання, а також сприяти врегулюванню спору до судового розгляду.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу ; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

За положеннями ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як було вище наведено фактично підставою для винесення постанов про накладення штрафу від 17.09.2018 року та від 18.10.2018 року є один й той самий акт державного виконавця від 16.09.2018 року. Посилань чи доказів на свідчення того, що державним виконавцем була допущена помилка в постанові про накладення штрафу матеріали справи не містить та виконавцем до апеляційного суду не подавалась.

Крім того, вирішуючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутня поважна причина для скасування встановленого судом побачення через відрядження боржника у виконавчому провадженні. Проте з такою оцінкою обставин справи погодитись не можна виходячи з наступного. Власне рішення суду, яке примусово виконується, встановлює певні відрізки часу протягом якого здійснюється спілкування між заявником та його дітьми. Оскільки спілкування з малолітніми дітьми визначено разом матір`ю, а не з іншими особами ( як посилався представник з бабусею) то її відсутність в місті з причини відрядження є поважною причиною, про яку вона повідомила завчасно.

З огляду на вказане, оскільки доводи апелянта знайшли своє часткове підтвердження, а мотиви суду першої інстанції при вирішенні питання по суті повинні ґрунтуватися на основі повно та всебічно досліджених обставин справи, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 379 ЦПК України скасовує оскаржувану ухвалу та направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 10 жовтня 2019 року про відмову у задоволенні скарги - скасувати.

Прийняти постанову, якою скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні № 53328398 від 18.10.2018 року про накладення штрафу за невиконання виконавчого документу.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст цієї постанови виготовлено 14 вересня 2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

03.09.2020 року м. Одеса