У х в а л а

22 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 483/1952/19-ц

провадження № 61-12422 ск 20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 лютого 2020 року

та постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до директора комунального підприємства Очаківської міської ради «Очаків-сервіс» Ткаченка Івана Дмитровича про визнання відмови у прийнятті на роботу неправомірною

та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області

від 21 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 14 липня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 січня 2020 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено з інших правових підстав.

13 серпня 2020 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку

ОСОБА_1 подано касаційну скаргу (надійшла 19 серпня 2020 року),

в якій заявник просить судові рішення скасувати, прийняти нову постанову про задоволення його позову.

Провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 21 серпня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків, та запропоновано зазначити конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України,

а також сплатити судовий збір за подання касаційної скарги і надати документ, що підтверджує його сплату. Зазначено строк виконання ухвали,

а також попереджено про наслідки її невиконання.

У вересні 2020 року від ОСОБА_1 до суду надійшли матеріали

на усунення недоліків, у яких підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, посилаючись на постанову Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», що не є конкретною обов`язковою підставою касаційного оскарження у розумінні частини другої статті 389 ЦПК України.

Також ОСОБА_1 зазначає, що він є учасником бойових дій, а тому звільнений від сплати судового бору, надавши відповідні докази

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних

з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження

№ 11-795заі19), від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19).

З огляду на зміст касаційної скарги та доданих до неї матеріалів

ОСОБА_1 оскаржує судові рішення у справі за його позовом про визнання відмови у прийнятті на роботу неправомірною та зобов`язання вчинити дії, тобто зазначений спір не пов`язаний із захистом порушених прав заявника саме як учасника бойових дій.

Оскільки у відведений судом строк, станом на 22 вересня 2020 року, ухвала суду касаційної інстанції не виконана, а саме не зазначено конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження та не надано документи, які підтверджують сплату судового збору, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційна скарга ОСОБА_1 на зазначені судові рішення підлягає визнанню неподаною та поверненню заявникові.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 лютого 2020 року

та постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 липня 2020 року вважати неподаною та повернути заявникові.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Б. І. Гулько