Справа № 201/774/20
Провадження № 2/201/1508/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 липня 2020р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

за участю представників позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представника третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 (третя особи - Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради) про визначення місця проживання малолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

23.01.2020р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_5 (третя особи - Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради) про визначення місця проживання малолітніх дітей.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2020р. головуючою по справі визначена суддя Ткаченко Н.В.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 17.02.2020р. позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні в підготовче засідання (а.с. №49).

На ухвалу суду від 16.03.2020р. Головним Центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України 28.04.2020р. надана інформація про перетин кордону України ОСОБА_5 на період з 01.06.2019р. по 16.03.2020р. (а.с. №66).

Висновок виконкому Соборної районної у м. Дніпрі ради від 03.04.2020р. за № 73/05-38 про доцільність визначення місця проживання трьох малолітніх дітей з батьком надано суду представником третьої особи 06.04.2020р. (а.с.№ 82-83).

Підготовче засідання у справі відповідно до положень ст. 197 та п.3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України проведено 25.05.2020р.,під час якого задоволено клопотання про допит свідків (а.с. №112).

В обґрунтування позовних вимог позивач по тексту позову зазначив, що він перебував з ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі з 03.05.2009р. по 13.03.2020 р . Від шлюбу вони мають трьох малолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньок-двійнят ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом останнього року сімейне життя між сторонами погіршилось, постійно виникали сварки. В липні 2019р. поведінка відповідачки стала агресивною та неадекватною. З осені мати не бачиться з дітьми, не займається їх вихованням, з позивачем спілкується дуже рідко лише по телефону, постійно погрожуючи, що забере дітей і вивезе їх за межі країни. У жовтні він змушений був звернутися до виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради із заявою про визначення місця проживання дітей. Рішенням виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради від 18.10.2019р. № 343 «Про визначення місця проживання дітей» визначено місце проживання усіх трьох малолітніх дітей з ним. Діти зареєстровані і проживають разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності в цілому. У кожного з дітей у цій квартирі облаштовані свої зони комфорту.

Старший син ОСОБА_10 навчається у КЗ освіти «Спеціалізована школа № 67 еколого-економічного профілю» ДМР (м. Дніпро, пров. Євгена Коновальця, 6), а двійнята відвідують дитячий садок «Шолом-бебі» з жовтня по квітень, а в теплий період року проживають у заміському будинку у смт. Піщанка. Саме він оплачує послуги двох нянь, які відводять дітей до дитячих гуртків та спортивних секцій.

Відповідачка з родиною не проживає з кінця серпня 2019р., оскільки залишилася проживати у Відні, залишається зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач впевнений, що місце проживання дітей разом з ним, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає потребам дітей, інтересам та власній волі.

Позивач зазначав, що має стабільні доходи від діяльності сільськогосподарського виробничого кооперативу «Андріївський», має акції цієї компанії, від яких отримує дивіденди, отже в змозі забезпечити дітям гарну освіту і добробут, має двох нянь, водія та домогоспордарку. Просив юридично закріпити місце проживання трьох малолітніх дітей разом з ним до того часу, коли вони матимуть можливість самостійно обирати місце свого проживання. До того ж, на думку позивача, відповідачка зараз налаштовує своє особисте життя і не цікавиться навчальним процесом та вихованням дітей.

Турбуючись про своїх дітей, позивач, як законослухняний громадянин, змушений звернутись до суду з дійсним позовом для уникнення жодних незручностей чи труднощів в питаннях організації життя своїх малолітніх дітей.

На підставі викладеного, посилаючись на норми ст.161 СК України, просив задовольнити його позовні вимоги.

В ході судового розгляду справи 21.07.2020р. позивач позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні В судовому засіданні зазначив, що судові витрати у справі покладає на себе.

Представники позивача адвокат Сазонова М.Л. (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 12.10.2019р. та ордеру від 22.01.2020р.- а.с. № 59,60) та адвокат Сухолітко Г.В. (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 01.07.2020р. та ордеру від 02.07.2020р.- а.с. № 125-127, 129) в судовому засіданні 21.07.2020р. позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали, наполягаючи на їх задоволенні з підстав передбачених ст.ст. 160-161 СК України.

Відповідачка в підготовчі засідання, які призначалися на 16.03.2020р., 06.04.2020р., 25.05.2020р., в судові засідання, які призначалися на 02.07.2020р. та 21.07.2020р., неодноразово не з,явилась, про дату розгляду справи судом кожного разу повідомлялась належним чином у відповідності до вимог ч.4, ч.8 ст. 128 ЦПК України, а саме за адресою, яка надана ВОМІ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області (а.с. № 48), втім до суду повертались конверти із судовими повістками та копією позовної заяви з додатками з позначками на конвертах «за закінченням встановленого терміну зберігання» (а.с. № 72, 85, 88, 132, 134).

Крім того, про дати судових засідань 02.07.2020р. та 21.07.2020р. відповідачка повідомлялась шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада» (а.с. № 118, 135). Між тим, причини неявки суду не сповістила, правом на подачу відзиву на позов не скористалась.

Отже, у відповідності до положень ч.8, ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідачка вважається такою, що повідомлена про розгляд справи належним чином.

Представник третьої особи - Управління-служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради) - Голик О.І. (діє на підставі довіреності від 25.11.2019р. - а.с. № 131) в судовому засіданні 21.07.2020р. вважала, що позовні вимоги підлягають задоволенню, підтримала висновок від 03.04.2020р. за № 73/05-38 про доцільність визначення місця проживання трьох малолітніх дітей з батьком.

При розгляді справи в судовому засіданні 21.07.2020р. у відповідності до вимог ч.1 ст. 247 ЦПК України здійснювалась повна фіксація судового процесу технічними засобами.

З урахуванням повторної неявки відповідачки в судові засідання при належному повідомленні у відповідності до вимог ч.4, ч.8 ст. 128 ЦПК України про дати судових засідань 02.07.2020р. та 21.07.2020р., суд розглянув справу за правилами ст. 223 ЦПК України за відсутності відповідачки, про що 21.07.2020р. постановлена ухвала (без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) (а.с. № 195-199, дія № 23).

Вислухавши думки позивача, його представників, представника третьої особи, приймаючи до уваги неодноразову неявку відповідачки в підготовчі засідання у справі та повторну неявку в судові засідання, 21.07.2020р. судом постановлена ухвала (без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) про винесення по справі заочного рішення у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України (а.с. № 195-199, дія № 28).

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази на підставі положень ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства України, допитавши свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 03.05.2009р. по 13.03.2020р., коли шлюб було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2020р. Рішення набрало законної сили, не оскаржувалось відповідачкою (а.с. №11,138-141).

Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньок-двійнят ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. № 12-35).

У вересні 2019р. ОСОБА_1 повернувся з усіма трьома дітьми з Відня до Дніпра, дружина відмовилась повернутися до України, та залишилася проживати у Відні.

Варто зазначити, що 13.12.2016р. ОСОБА_5 надавала нотаріально посвідчену згоду впродовж трьох років (до 13.12.2019р.) на багаторазові тимчасові поїздки усіх трьох дітей (як разом, так і кожному окремо і незалежно один від одного) за кордон у супроводі батька - ОСОБА_1 (а.с. № 95-96).

Як зазначав позивач по тексту позову до суду та в судовому засіданні, він з колишньою дружиною майже не спілкується з приводу виховання та утримання дітей, бо вони і так завжди знаходились і знаходяться під його особистим піклуванням.

Ухвалою суду від 16.03.2020р. Головним Центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України 28.04.2020р. надана інформація про перетин кордону України ОСОБА_5 за період з 01.06.2019р. по 16.03.2020р., з якого вбачається, що ОСОБА_5 за цей період з 08.06.2019р. до 21.06.2019р., 24.06.2019р. по 29.06.2019р. перебувала за кордоном, усі рейси Дніпро-Відень, Відень-Дніпро.

Отже ця відповідь дає суду можливість зробити висновок, що ОСОБА_5 відлетіла до Відня 25.08.2019р. і до України станом на дату запиту (16.03.2020р.) не поверталась (а.с. №66).

Втім , усі допитані свідки підтвердили, що відповідачка не поверталась до України також і станом на день розгляду справи судом 21.07.2020р.

Позивач є законослухняним громадянином та бажає юридично закріпити місце проживання дітей разом з ним до того часу, коли вони матимуть можливість самостійно обирати місце свого проживання.

В жовтні 2019р. позивач був змушений звернутися до виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради із заявою про визначення місця проживання дітей, оскільки при вирішенні питань освіти, відпочинку та лікування дітей були бюрократичні незручності як для батька, з яким залишилися проживати діти.

Рішенням виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради від 18.10.2019р. № 343 «Про визначення місця проживання дітей» визначено місце проживання усіх трьох малолітніх дітей - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. № 42-43).

В рішенні зазначено, що ОСОБА_1 на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно.

Діти зареєстровані і проживають разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності в цілому на підставі договору купівлі-продажу від 13.05.2009р. (а.с. № 33-35, 36, 37).

В матеріалах справи також наявні сертифікати від 11.10.2019р. на ім`я ОСОБА_1 , які свідчать про те, що він не перебуває на обліку у нарколога та психіатра (а.с. № 93).

Старший син ОСОБА_10 закінчив 3-й клас Комунального закладу освіти «Спеціалізована школа № 67 еколого-економічного профілю» Дніпровської міської ради, який знаходиться за адресою: м. Дніпро, пров. Євгена Коновальця, буд. 6 (а.с. № 40, 143).

З характеристики ОСОБА_10 з навчального закладу вбачається, що протягом 2019р.-2020р. навчального року його мати не з,являлася, вихованням сина протягом навчального року займається батько (а.с. № 144).

Молодші діти відвідують дитячий садок « Шолом - бебі » з жовтня 2019р. по квітень 2020р., а в теплий період року проживають у заміському будинку батька у смт. Піщанка. Саме позивач оплачує послуги цього дитячого садочку, двох нянь для дівчат-двійнят, які відводять дітей до дитячих гуртків та спортивних секцій, а також займаються їх доглядом вдома.

Ці обставини підтвердили і допитані судом свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 .

Позивач має стабільні доходи від діяльності сільськогосподарського виробничого кооперативу «Андріївський», що підтверджується довідками про доходи № 2509-1 від 25.09.2017р. та № 21 від 09.08.2019р., так за результатами діяльності кооперативу у 2017р. ОСОБА_1 у 2018р. було нараховано та сплачено 7 500 00 грн., а за результатами діяльності кооперативу у 2015р.-2016р. ОСОБА_1 у 2017р. було нараховано та сплачено 37 174 000 грн., (а.с. № 41, 142).

Отже, суд зазначає, що ОСОБА_1 має стабільний та високий рівень доходу від акцій компанії, які йому приносять дивіденди і може забезпечити усім трьом дітям гарну освіту, добробут, лікування та відпочинок.

Щодо характеристики особи позивача, як члена суспільства, суд зазначає, що він обіймає посаду Президента федерації воднолижного спорту та вейкбордингу України з 14.06.2011р. по дату розгляду справи судом, про що свідчить довідка від 25.02.2020р. (а.с. № 94).

Крім того, ОСОБА_1 на праві власності (в цілому) належить квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 199,4 кв.м. (а.с. № 36-39).

Представником Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради - Голик О.І. до матеріалів справи долучено 2 акти обстеження житлових умов для дітей в квартирі АДРЕСА_3 , а саме від 11.10.2019р. та від 13.03.2020р. (а.с. № 148, 149). В цих актах зазначено, що для проживання дітей у цій квартирі батьком створені належні умови, діти забезпечені всім необхідним.

Як зазначає позивач, так як підтвердили усі допитані 21.07.2020р. свідки, протягом останнього року сімейне життя між сторонами погіршилось, постійно виникали сварки, вихованням та доглядом за дітьми відповідачка не переймалась. В липні 2019р. поведінка відповідачки стала взагалі агресивною та неадекватною.

Свідок ОСОБА_16 (друг позивача, за освітою лікар) був особисто присутнім при ситуації в серпні 2019р., коли син попросив мати по дорозі з аеропорту заїхати подивитися стадіон, у відповідь на що в грубій формі вона відмовила ОСОБА_10 , пояснивши, що він руйнує її плани. При цьому, у ОСОБА_5 почервоніло обличчя, почався тремор, виділилася слина. Також, свідок суду розповів, що взагалі відповідачка мало переймалася дітьми, навіть коли вони жили разом з чоловіком, ніколи не починала та не підтримувала розмов про дітей.

Свідок ОСОБА_19 (водій), суду засвідчив, що працює водієм у позивача близько 20 років, а відповідачку знає більше 10 років. За всі ці 10років ОСОБА_20 взагалі мало приділяла уваги дітям, він зробив висновок, що в неї відсутні материнські почуття. Її день складався з того, що він відвозив ОСОБА_20 до салону краси, а потім вже він відвозив ОСОБА_10 на спортивні заняття.

Свідок ОСОБА_14 (водій), зазначав, що він був безпосереднім водієм саме ОСОБА_20 . Він неодноразово був свідком того, що в машині по дорозі на заняття спортом ОСОБА_10 був вимушений спілкуватися саме з ним, бо на ОСОБА_20 завжди були одягнуті навушники та вона слухала в дорозі музику. Також він був свідком дивної розмови відповідачки по телефону з якоюсь жінкою, яка вчила ОСОБА_20 маніпулювати чоловіком та давала поради, як виїхати до Англії.

Свідок ОСОБА_13 (домогосподарка) суду пояснила, що вона працює у позивача з 2001р., відповідачку знає з 2007р. Позивач повернувся з Відня до Дніпра восени 2019р. без дружини, усі діти були з ним. Свідок дала таку характеристику матері дітей, що вона нікого взагалі з людей не любить, окрім себе. Як мати, дуже мало приділяла уваги дітям. Був випадок у Відні, що вона раптово залишила усіх дітей на няню та поїхала відпочивати.

Свідок ОСОБА_12 (няня двійнят) суду засвідчила, що вона няня обох дівчинок від дня їх народження, була з сім`єю ОСОБА_21 , де б родина не мешкала, чи у Відні, чи у Дніпрі. Свідок розповіла, що позивач 18.09.2019р. повернувся з трьома дітьми до Дніпра, а ОСОБА_20 залишилася у Відні. За ці місяці, що минули з вересня 2019р., вона з дітьми не спілкувалась, не навідувалась до Дніпра, було лише пару дзвінків. Один раз через свою матір на новорічні свята передала дітям по іграшці. Також няня засвідчила, що взагалі ОСОБА_20 завжди трималася від дітей дистанційно, дуже рідко їх обнімала.

Свідок ОСОБА_11 (няня двійнят) суду засвідчила, що вона також няня обох дівчат-двійнят від дня їх народження, також (по черзі зі свідком ОСОБА_12 ) була з сім,єю ОСОБА_21 , де б родина не мешкала, чи у Відні, чи у Дніпрі. Свідок розповіла, що конфлікти між подружжям розпочалися влітку 2019р. У цей час у ОСОБА_20 стали спостерігатися дивні вчинки. Так, вона заборонила їй (няні) користуватися телефоном, викинула багато речей, не спілкувалася з дітьми, часто зачинялась у кімнаті одна та забороняла усім (в тому числі і дітям) до неї заходити, пояснюючи це тим, що їй потрібен відпочинок. Свідок згадала випадок, коли ОСОБА_20 раптово залишила усіх трьох дітей на неї та поїхала відпочивати до Італії, залишивши їй на харчування разом з дітьми (коли вони перебували саме у Відні) на невизначений строк 200 євро.

З етичних міркувань, а також з огляду на те, що особи, між якими здійснювалось приватна переписка в месенджерах, не дали згоди на оприлюднення переписки, суд не приймає, як допустимий доказ (ст. 78 ЦПК України), надані позивачем скрін-шоти листування (а.с. № 98-107).

Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батька. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Керуючись принципом рівності прав обох батьків щодо дітей, що витікає як зі ст. 141 СК України, так і зі змісту Конвенції про права дитини, слід дати оцінку, насамперед, об`єктивним обставинам життя, які свідчать про те, хто саме із батьків може створити кращі умови життя дитини. Більше того, національне сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір`ю. Крім того, мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за рішенням суду.

Постановою від 17.10.2018р. у справі № 402/428/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків висловлених у постановах від 14.12.2016р. у справі № 6-2445цс16 та від 12.07.2017р. у справі № 6-564цс17, де зазначалося, що застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір,ю. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що Декларації прав дитини не є міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, і не є частиною національного законодавства України. А законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Під час розгляду справи щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Проаналізувавши сукупність наведених доказів та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Україною 27.02.1991р., а також те, що діти між собою дружні та їх не варто розлучати, суд дійшов висновку про необхідність і доцільність визначення місця проживання усіх трьох малолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та двійнят ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, ОСОБА_1 , що повністю відповідає їх інтересам.

Також, визначаючи місце проживання усіх трьох малолітніх дітей з батьком, судом враховані і норми ч. 8 статті 7 СК України, де зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

У відповідності з ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаний у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Виконавчим комітетом Соборної районної ради у м. Дніпрі двічі, а саме 18.10.2019р. за № 343 та 03.04.2020р. за № 73/05-38 підготовані висновки про визначення та про доцільність визначення місця проживання трьох малолітніх дітей з батьком (а.с. № 42-43, 82-83).

У справі, що розглядається судом, судом не з`ясовувалась думка дітей (положення ч.2 ст. 160 СК України). Оскільки усі три дитини не досягли 10-річного віку.

Втім, варто зазначити, що за клопотанням від служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради від 06.07.2020р. № 766/08-18-42 до КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» ДОР у зв`язку із визначенням міста проживання дітей були направлені позивач та троє дітей з метою з,ясувати відносини між батьком та дітьми, визначення батьківського потенціалу батька. З довідки від 16.07.2020р. № 66, яка видана практичний психологом ОСОБА_22 та соціальним педагогом ОСОБА_23 , вбачається, що ними зроблено висновок, що поруч з батьком ОСОБА_1 троє його дітей почувають себе захищено та розкуто, між ними встановлені довірливі відносини, мають місце емоційно теплі стосунки, прив`язаність до батька наявна та очевидна (а.с. № 164, 145-147).

Надавши оцінку доказам у справі у сукупністю з вищезазначеними нормами права, висновками Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018р. у справі № 402/428/16-ц, суд зазначає,що наявні усі підстави для того,щоб визначити місце проживання трьох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з їх батьком - ОСОБА_1 , оскільки це буде відповідати потребам, інтересам, соціальним зв`язкам, місцю навчання та виховання, психологічний стану дітей.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позивач 21.07.2020р. в судовому засіданні, зазначив, що він не наполягає на стягненні з відповідачки на його користь судових витрат у вигляді судового збору 840грн.80коп. (а.с. №2), судові витрати у цій справі відносяться на рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 7. 19, 141, 161 СК України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989р., Законом України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р., постановою Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018р. у справі № 402/428/16-ц, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч. 1 ст. 247, ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 (третя особи - Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради) про визначення місця проживання малолітніх дітей - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - з батьком ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.