Справа № 535/719/20
Провадження № 2/535/230/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Загнійко А.В., з участю секретаря судових засідань Колісник Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №535/719/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення часток у спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - адвокат Сідько С.І., яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 17.07.2020 року та ордера серії ПТ №200136 на надання правової допомоги від 14.08.2020 року (а.с. 27-28), звернулася до суду з позовом до відповідачів про визначення часток у спільній сумісній власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , по 1/5 частці за кожним, у тому числі і за позивачем ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог адвокат Сідько С.І. зазначила, що спірне нерухоме майно, що розташоване адресою: АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_1 ), складається з житлового будинку й господарських будівель і споруд, та станом на 01.07.1990 року відносилося до суспільної групи колгоспний двір, членами якого були сторони по справі й ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області №156 від 14.10.1976 року на вказане вище нерухоме майно видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, згідно якого вона належить колгоспному двору, головою якого є позивач ОСОБА_1 , тобто у свідоцтві не були визначені частки кожного члена двору. Відповідно до Закону України «Про власність» майно колгоспного двору належало членам двору на праві спільної сумісної власності і їх частки визнавались рівними. Отже, кожному з членів колгоспного двору належало по 1/5 частці нерухомого майна. Позивач вважає, що в зв`язку з невизначеністю розміру часток у нерухомому майні, яке належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, він позбавлений можливості вільно розпоряджатися належним йому нерухомим майном, у зв`язку з чим просить визначити частки співвласників у праві спільної сумісної власності на житловий будинок по 1/5 частці за кожним співвласником.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 51-53).

Представник позивача Сідько С.І. 03.09.2020 року подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її та позивача участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с. 57, 58).

Відповідачі відзив на позовну заяву до суду не подали, 03.09.2020 року надали до суду письмові заяви про визнання позовних вимог позивача у повному обсязі та просять розглянути справу у судовому засіданні без їх участі. Наслідки визнання позову відповідачам відомі та зрозумілі (а.с. 54-56).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів.

З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити повністю з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 15.11.1976 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Котелевської селищної Ради депутатів трудящих №156 від 14.10.1976 року, житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить колгоспному двору - голова ОСОБА_1 на праві особистої власності. Житловий будинок зареєстрований 25.01.1977 року в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності ОСОБА_1 , в реєстровій книзі 3, за реєстровим №499 (а.с.19).

Згідно з довідкою Приватного підприємства «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» №11867 від 15.11.2017 року, в матеріалах підприємства станом на 31.12.2012 року в реєстровій книзі №3 за реєстровим №499 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_1 ), за головою колгоспного двору ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва на право особистої власності, що видане виконкомом Котелевської селищної ради депутатів трудящих від 15.11.1976 року (а.с. 18).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області №5122 від 11.10.2017 року, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (стара адреса АДРЕСА_1 ), згідно будинкової книги та трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 25.02.1967 року, станом на 01.07.1990 року відносилося до колгоспного двору, членами якого є: ОСОБА_1 - голова двору, дружина - ОСОБА_3 , дочка - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_4 , тітка - ОСОБА_5 (а.с. 14).

Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 11.01.2018 року, право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належить ОСОБА_1 , державний акт серії ІІ-ПЛ №037543 від 12.06.1997 року (а.с 22-24).

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням належності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

За змістом ЦК УРСР 1963 року, Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, виникнення права власності на житлові будинки у сільському населеному пункті не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до ст.120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно з ч. 2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору; яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, враховуючи вищевикладене, членам колгоспного двору - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , належало на праві спільної власності по 1/5 частці домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 , яка була членом колгоспного двору, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане 03.05.2002 року виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавській області (а.с. 26).

ОСОБА_2 , яка є членом колгоспного двору, після реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_2 . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 28.11.2007 року відділом РАЦС Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області, після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_2 (а.с. 21).

Відповідно до рішення державного реєстратора Котелевської селищної ради Полтавської області Андруховець Н.Г. №53229595 від 21.07.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору (а.с. 13).

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України), яке знайшло своє вираження у ст. 5 ЦК України, його норми застосовуються до цивільних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року.

Положеннями чинних на час виникнення цивільних відносин щодо права власності на спірне нерухоме майно колгоспного двору що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , ЦК Української РСР (1963 р.) та Закону України «Про власність» передбачалось, два різновиди спільної власності, яка виникає в тих випадках, коли майно належить на праві власності не одній, а кільком особам одночасно.

Згідно з ст. 112 ЦК Української РСР та ст. 17 Закону України «Про власність» спільна власність існує у формах спільної сумісної та спільної часткової власності, тобто такої власності, коли її учасники мають наперед визначені частки.

За приписом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Водночас ні ЦК Української РСР, ні Закон України «Про власність», не визначали розмір часток членів сім`ї у праві спільної сумісної власності.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55, розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконуються за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна.

У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлюючих документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлюючих документів. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Провести розрахунок часток у спільній власності на спірне нерухоме майно колгоспного двору на даний час не є можливим, в зв`язку зі смертю співвласника ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Згідно з ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток у праві спільної сумісної власності на спадкове майно з метою можливості надалі реалізації ними права спадкування за законом.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ніяких домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів того, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою - суду не надано, суд приходить до висновку, що частки співвласників майна колгоспного двору є рівними, тобто по 1/5 частці кожного співвласника.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягти судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 264-268, 354 ЦПК України, ст. ст. 328, 357, 370 ЦК України, ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовільнити повністю.

Визначити за співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , частки у спільній сумісній власності у рівних частинах по 1/5 частці за кожним.

Стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 280,26 грн. (двісті вісімдесят грн. 26 коп.).

Стягти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 280,26 грн. (двісті вісімдесят грн. 26 коп.).

Стягти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 280,26 грн. (двісті вісімдесят грн. 26 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Котелевський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканка АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканець АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Суддя