Справа № 462/878/19 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/3861/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м.Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.

суддів: Мельничук О.Я., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ТзОВ «Успіх БМ» - адвоката Ганущин М.В. на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 25 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "УСПІХ БМ", з участю третьої особи ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

В лютому 2019р. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УСПІХ БМ", з участю третьої особи ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, покликаючись на те, що 16 лютого 2016 року ОСОБА_2 керуючи автобусом марки "БАЗ А079", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по проїзній частині дороги вул. Городоцькій у напрямку виїзду за межі м. Львова, біля буд. № АДРЕСА_1 , порушив чинні вимоги ПДР України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №136 від 06 березня 2013 року, а саме: Р.1.п.1.5, Р.2 п.2.3 п.п. "б" і "д", Р.8 п.8.7.3 п.8.10, Р.12 п.12.3 та Р.18 п.18.4 ПДР України, здійснив наїзд на неї, в результаті якого вона отримала тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_2 заподіяв їй моральну шкоду, оскільки вона 2 місяці перебувала на стаціонарному лікуванні, необхідності докладати додаткові зусилля для організації свого життя, зокрема, допомога сторонніх. Під час здійснення на неї наїзду ОСОБА_2 працював у відповідача та виконував свої трудові обов`язки, а відтак, саме відповідач повинен відшкодувати завдану шкоду. Просила стягнути з відповідача на її користь 100000,00 грн. моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "УСПІХ БМ" /місто Львів, вулиця В.Великого, 42/56, / на користь ОСОБА_1 /Хмельницька область, Чемеровецький район, село Гуків, рнкопп НОМЕР_2 - 100000 /сто тисяч/ гривень 00 копійок моральної шкоди.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "УСПІХ БМ" /місто Львів, вулиця В.Великого, 42/56, / у дохід держави 1000 /одну тисячу/ гривень 00 копійок судового збору.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ТзОВ «Успіх БМ» - адвокат Ганущин М.В..

Вважає рішення суду протиправним та необґрунтованим, що є підставою для його скасування. Зокрема зазначає, що по даній справі суд ухвалив рішення без дотримання норм процесуального права в частині розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, оскільки дана справа належить до категорії справ, які підлягають розгляду в порядку загального провадження. Незважаючи на те, що ціна позову становить 100 000 грн., що могло б віднести її до категорії малозначних, які, власне, розглядаються в порядку спрощеного провадження, існує ряд інших фактичних обставин, що дають підстави для розгляду такої в порядку загального позовного провадження. Зокрема, мова йде про значення справи для сторін, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Крім того, зазначає, що суд не дослідив належним чином усі докази у справі та її обставини. Зокрема, вважає недослідженим та необґрунтованим розмір суми до стягнення на користь позивача.

Судовим рішенням належним чином не обґрунтовано в чому саме полягає моральна шкода позивачки, в чому полягають її втрати немайнового характеру, чи наявні у неї певні моральні переживання, порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення соціальних зв`язків, чи була позивач змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя тощо.

Адже визначення розміру відшкодування моральної шкоди залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25.06.2019 року у справі №462/878/19 повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Судові витрати стягнути з позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Представник відповідача адвокат Ганущин М.В. подав до суду клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін.

Згідно ч. 6 ст. 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Як вбачається із позовних вимог, предметом позову є стягнення моральної шкоди , завданої внаслідок кримінального правопорушення в розмірі 100 00 грн., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що для повного та всебічного встановлення обставин справи немає необхідності проведення судового засідання з повідомленням сторін, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції, виходив з того, що своїми діями ОСОБА_2 заподіяв моральну шкоду позивачу, оскільки ОСОБА_1 внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 потребувала тривалого лікування, докладала додаткові зусилля для організації нормального життя, зазнала моральних страждань через порушення установленого способу життя, нормальних умов життя. Оскільки, ОСОБА_2 спричинив дану шкоду позивачу під час виконання ним своїх трудових обов`язків, будучи працівником ТзОВ "УСПІХ БМ", а відтак, суд вважав, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 100000,00 грн. моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Аналіз норм ст.ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13).

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою, згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.95 року слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, критичні рецензії творів не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Крім того, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_2 , який на підставі трудового контракту працював водієм автобуса в ТзОВ «Успіх БМ», 16 лютого 2016 року, керуючи автобусом марки "БАЗ А079", реєстраційний номер НОМЕР_3 , та рухаючись по проїзній частині дороги вул. Городоцькій у напрямку виїзду за межі м. Львова, біля буд. №210, порушив чинні вимоги ПДР України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №136 від 06 березея 2013 року, а саме: Р.1.п.1.5, Р.2 п.2.3 п.п. "б" і "д", Р.8 п.8.7.3 п.8.10, Р.12 п.12.3 та Р.18 п.18.4 ПДР України, здійснив наїзд на позивача ОСОБА_1 , в результаті якого вона отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Вироком Залізничного районного суду м.Львова від 29 вересня 201р. ОСОБА_2 визнано винним за ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами. На підставі ст..86 КК України, п. «в» ст.1 Закону України "Про амністію у 2016р. ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного судом покарання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди на суму 100 000 грн.

Отже факти, встановлені вироком суду, який набрав законної сили, а саме факт спричинення ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 внаслідок ДТП тяжких тілесних ушкоджень, що встановлені вказаним вироком суду не підлягає доказуванню за даною справою.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 07.05.2018 року вирок Залізничного районного суду м.Львова від 29 вересня 2017р. щодо ОСОБА_3 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_1 скасовано, а цивільний позов направлений у Залізничний районний суд м.Львова на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. У решті вирок залишено без змін.

Згідно з висновком судово - медичної експертизи №126/2016 від 24.03.2016р. пішохід ОСОБА_1 отримала наступні тілесні ушкодження: поєднана травма тіла у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепу справа із забоєм головного мозку, множинних ран та саден на голові, закритих переломів 8,9,10 ребер зліва із забоєм легень, поступленням крові та повітря у плевральну порожнину, розчавлення селезінки зі значною внутрічеревною кровотечею. Вказані тілесні ушкодження заподіяні тупими предметами, могли утворитись 16 лютого 2016р. в момент ДТП. Вищевказана травма була небезпечною для життя в момент заподіяння та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визначив відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн., оскільки врахував тривалість розладу здоров`я позивача, внаслідок протиправних дій водія, які призвели до значних вимушених змін у життєвих стосунках, зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану, глибину фізичних і душевних страждань. Вказана суми відповідає вимогам розумності і справедливості.

Доводи касаційної скарги, що судом неправильно визначено розмір відшкодування моральної шкоди на правильність висновків суду не впливають, оскільки цей розмір судом визначений з урахуванням засад виваженості, розумності й справедливості.

Інші доводи, наведені у апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки такі не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача ТзОВ «Успіх БМ» - адвоката Ганущин М.В. залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 25 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 22.01.2020 року.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: О.Я.Мельничук

Н.О.Шеремета