Справа № 367/572/19
Провадження №2/367/1707/2020
10 вересня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області у складі
Головуючої судді Саранюк Л.П.
за участі секретаря с/з Бабакової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду при судовому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа страхування" про стягнення страхового відшкодування,-
Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 січня 2018 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК
«Альфа Страхування» (надалі - Відповідач або Страховик) було укладено
Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією
наземного транспортного засобу №046.1367409.104 з терміном дії до 03 січня
2019 року, відповідно до якого застрахованим транспортним засобом є ЗАЗ,
д.р.н. НОМЕР_1 , за програмою КАСКО 50/50.
Вказує, що відповідно до п. 7.1. Частини 1 Договору та п. 2.1. Частини II Договору, страхові ризики за Договором визначаються відповідно до обраної програми страхування та включають пошкодження та/або знищення чи втрату
визначеного ТЗ та/або додаткового обладнання внаслідок:
А)«ДТП» - дорожньо-транспортної пригоди;
Б) «ПДТО» - протиправних дій третіх осіб;
В)«ПВС» - пожежі, вибуху або самозаймання ТЗ;
Г) «СЛ» - стихійного лиха;
Д) «ВП» - зовнішнього впливу на ТЗ сторонніх предметів/речовин;
Е) «НЗ» - незаконного заволодіння ТЗ.
Фактично, згідно умов укладеного Договору страхування, автомобіль позивача
був застрахований від будь-яких ризиків пошкодження або знищення
транспортного засобу.
19 жовтня 2018 року сталося ДТП.
Під час руху на застрахованому автомобілі, внаслідок певних недоліків
дорожнього полотна відбулося самовільне відкриття капоту транспортного
засобу, внаслідок чого була пошкоджена передня частина (капот, лобове скло, криша, крило переднє ліве, крило переднє праве) застрахованного транспортного засобу.
Згідно розділу 13 Частини II Договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу, позивачем було виконано всі дії при настанні події, що має ознаки страхового випадку. В тому числі викликано поліцію та повідомлено Відповідача про настання страхового випадку.
22 жовтня 2018 року, позивач звернувся до Відповідача з заявою про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування.
Зазначає, що 18 грудня 2018 року позивачем було отримано лист від Відповідача про те, що він не має обов`язку щодо сплати страхового відшкодування по справі №1225.206.18.01, оскільки подія, яка сталась із застрахованим транспортним засобом 19 жовтня 2018 року, не має ознак страхового випадку, мотивуючи це тим, що пошкодження автомобіля в результаті відкриття капоту не відноситься до жодного із страхових ризиків за Договором.
Інших причин відмови у виплаті страхового відшкодування зазначено не
З вказаною відмовою позивач не згоден, вважає її незаконною з наступних підстав.
Звертає увагу, що відповідно до визначень, що містяться в національному законодавстві:
-Дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху
транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. (Постанова Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 Про затвердження Правил дорожнього руху);
-Дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. (Закон України від 01.07.2004 № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів);
-Дорожньо-транспортна пригода - подія (небезпечний випадок), що сталася під час руху дорожнього транспортного засобу (далі - транспортний засіб), унаслідок якої загинули або травмовані люди чи завдані матеріальні збитки. (Постанова Кабінету Міністрів України від 30.06.2005 № 538 Про затвердження Порядку обліку дорожньо-транспортних пригод);
-Для цілей цієї Конвенції дорожньо-транспортна пригода означає пригоду, до якої причетні один чи більше транспортних засобів, незалежно від того, чи є вони моторними, чи ні, та яка пов`язана з рухом на дорогах загального користування, територіях, відкритих для громадськості, або приватних територіях, право доступу до яких мають окремі особи. (Конвенція про право, що застосовується до дорожньо-транспортних пригод від 04.05.1971);
Стверджує, що з урахуванням даних визначень, очевидно, що випадок, який стався під час руху автомобіля позивача, при якому самовільно відчинився капот та наніс матеріальні збитки транспортному засобу є дорожньо- транспортною пригодою, а отже є передбаченим Договором страховим ризиком, а отже і страховим випадком, із настанням якого у Відповідача виникає обов`язок по сплаті страхового відшкодування.
Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності по справі № 278/7699/18 за ст. 124 КУпАП: Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Вказує, що відтак твердження Відповідача, що подія, яка сталася не є страховим випадком, зокрема не кваліфікується як дорожньо-транспортна пригода - безпідставні.
Зазначає, що відповідно до п.1.2, 3.1, Розділу 15 Договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.1367409.104 Відповідач був зобов`язаний виплатити страхове відшкодування.
Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений. До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ПАТ "Страхова компанія "Альфа страхування" в судове засідання свого представника не направила, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштової кореспонденції, а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. До суду направляли відзив на позовну заяву, за змістом якого просили відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що 03 січня 2018 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.1367409.104 з терміном дії до 03 січня 2019 року, відповідно до якого застрахованим транспортним засобом є ЗАЗ, д.р.н. НОМЕР_1 за програмою КАСКО 50/50.
Відповідно до п. 7.1. Частини 1 Договору та п. 2.1. Частини II Договору, страхові ризики за Договором визначаються відповідно до обраної програми страхування та включають пошкодження та/або знищення чи втрату
визначеного ТЗ та/ або додаткового обладнання внаслідок:
А)«ДТП» - дорожньо-транспортної пригоди;
Б) «ПДТО» - протиправних дій третіх осіб;
В)«ПВС» - пожежі, вибуху або самозаймання ТЗ;
Г) «СЛ» - стихійного лиха;
Д) «ВП» - зовнішнього впливу на ТЗ сторонніх предметів/речовин;
Е) «НЗ» - незаконного заволодіння ТЗ.
Фактично, згідно умов укладеного Договору страхування, автомобіль позивача
був застрахований від будь-яких ризиків пошкодження або знищення
транспортного засобу.
Під час руху на застрахованому автомобілі, внаслідок певних недоліків
дорожнього полотна відбулося самовільне відкриття капоту транспортного
засобу, внаслідок чого була пошкоджена передня частина (капот, лобове скло,
криша, крило переднє ліве, крило переднє праве) застрахованного транспортного засобу.
Згідно розділу 13 Частини II Договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу, позивачем було виконано всі дії при настанні події, що має ознаки страхового випадку. В тому числі викликано поліцію та повідомлено Відповідача про настання страхового випадку.
22 жовтня 2018 року, позивач звернувся до Відповідача з заявою про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування.
18 грудня 2018 року позивачем було отримано лист від Відповідача про те, що він не має обов`язку щодо сплати страхового відшкодування по справі №1225.206.18.01, оскільки подія, яка сталась із застрахованим транспортним засобом 19 жовтня 2018 року, не має ознак страхового випадку, мотивуючи це тим, що пошкодження автомобіля в результаті відкриття капоту не відноситься до жодного із страхових ризиків за Договором.
У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Крім того, вищезазначені зазначені обставини визнаються сторонами у справі, а відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
За умовами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України ). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі .
Статтями 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку виплата здійснюється у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі та відшкодовується у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи; - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач надав суду достатньо доказів на підтвердження своїх вимог про відшкодування страхової шкоди, спричиненої ДТП, і на думку суду дані докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. А також, враховуючи, що всупереч вимогам діючого законодавства виплату належної суми страхового відшкодування у визначений строк відповідач у справі ПАТ «СК «Альфа-Страхування» на користь позивача не здійснив, позов підлягає повному задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 22, 1166, 1188, 1191 ЦК України, керуючись ст.ст. 4,12,81,263-268 ЦПК України суд,-
Копію заочного рішення суду направити сторонам для відома.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.П. Саранюк