ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-6765/11 Номер провадження 22-ц/814/853/20Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г. В. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Кривчун Т.О.

Суддів: Обідіної О.І., Хіль Л.М.

Секретар Ткаченко Т.І.

За участю: боржника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 05 квітня 2018 року

у справі за заявою Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, стягувач - ПАТ «Укрсоцбанк»

за заявою Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку

та за заявою Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_3 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05 квітня 2018 року в задоволенні заяв Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, відмовлено (т.3, а.с.238-242).

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 26 червня 2018 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишено без задоволення, ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 05 квітня 2018 року, залишено без змін (т.4, а.с.54-59).

Постановою Верховного Суду від 23 січня 2020 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено частково, постанову Апеляційного суду Полтавської області від 26 червня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.5, а.с.83-89).

З ухвалою місцевого суду від 05.04.2018 року не погодився ПАТ «Укрсоцбанк», представник якого в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, про задоволення заяв ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що чинним та ніким не скасованим рішенням суду визнано за спадкоємцями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 право власності на відповідне майно у визначених частках, що належало померлому ОСОБА_4 , стягнуто заборгованість з останнього за невиконаними зобов`язаннями. При цьому, спадкоємці свої спадові права не оформляють належним чином, шляхом звернення до нотаріуса чи державного реєстратора.

Вказують, що така бездіяльність спадкоємців фактично унеможливила виконання судового рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02.10.2014 року про стягнення коштів на користь ПАТ «Укрсоцбанк» як кредитора померлого боржника. З урахуванням наведених обставин, банк і звернувся до державного виконавця з заявами про звернення стягнення на нерухоме майно боржників (спадкоємців боржника), право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, та, в подальшому, державний виконавець звернувся до місцевого суду з відповідними поданнями, які було об`єднано в одне провадження.

Також, апелянт вказує, що місцевим судом при вирішенні постановленого питання порушено ряд процесуальних норм, зокрема, щодо повідомлення заінтересованих осіб про розгляд справи, що нормою ст.440 ЦПК України не передбачено, безпідставного долучення до справи заперечення ОСОБА_1 від 15.02.2018 року.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У вересні 2018 року Відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області звернувся до місцевого суду із окремими заявами про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, стягувач - ПАТ «Укрсоцбанк» (т.2, а.с.156-216, т.3, 1-124).

Заяви обґрунтовував тим, що в провадженні ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження ВП №52162912 з виконання виконавчого листа № 2-6765/11 від 18 грудня 2014 року, виданого на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02 жовтня 2014 року.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02 жовтня 2014 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно, задоволено повністю.

Визнано за спадкоємцями ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину, за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину, за ОСОБА_2 на 1/4 частину нерухомого майна, що належало на праві приватної власності спадкодавцю ОСОБА_4 на час смерті, а саме: нежитлові будівлі, які складаються з: А-1 адмінбудинок пл. 472,4 кв.м., Б-1 - склад пл. 43,3 кв.м., В-1 - гараж пл. 132,2., №1-2 - огорожа, Г - навіс, розташовані на земельній ділянці площею 1926 кв.м., що знаходились у користуванні ОСОБА_4 на правах оренди строком на 5 років відповідно до договору оренди землі від 31 травня 2007 року, укладеного з Полтавською міською радою, що знаходиться за адресою: м. Полтава, пров. Промисловий, 3/5.

У рахунок погашення заборгованості померлого ОСОБА_4 , станом на 03 квітня 2014 року, в межах суми заборгованості 256010,59 доларів США та 8122,37 євро, з яких за:

- Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №710/2544/25-0 від 08.12.2005 р. - 26316,58 доларів США, що в національній валюті еквівалентно 295840,47 грн.;

- Договором кредиту №710/2694/25-0 від 16.06.2006р. - 144628,32 доларів США (еквівалент у національній валюті 1625853,72 грн.);

- Договором кредиту №710/046 від 15.06.2007р. - 85067,69 доларів США (еквівалент у національній валюті 956274,50 грн.);

- Договором №0710/022763-РК про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки ООІЛ) від 14.12.2006р. - 8122,37 євро (еквівалент у національній валюті 125960,09 грн.) в межах вартості спадкового майна станом на 25.06.2014 року 993000,00 грн.

звернуто стягнення на нерухоме майно ОСОБА_4 , яке після його смерті успадковане ОСОБА_1 - в частині 1/2 частки, ОСОБА_3 - в частині 1/4 частки, ОСОБА_2 - в частині 1/4 частки: нежитлові будівлі, які складаються з: А-1 - адмінбудинок пл. 472,4 кв.м., Б-1 - склад пл. 43,3 кв.м., В-1 - гараж пл. 132,2., №1-2 - огорожа, Г - навіс, розташовані на земельній ділянці площею 1926 кв.м., що знаходились у користуванні ОСОБА_4 на правах оренди строком на 5 років відповідно до договору оренди землі від 31 травня 2007 року, укладеного з Полтавською міською радою, що знаходиться за адресою: м. Полтава, пров. Промисловий, 3/5 шляхом реалізації нерухомого майна на прилюдних торгах на користь Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк» з початковою ціною реалізації, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» понесені судові витрати з ОСОБА_1 в сумі 1902,90 грн., ОСОБА_3 в сумі 951,45 грн., ОСОБА_2 в сумі 951,45 грн. (т.2, а.с.104-109).

18.12.2014 року районним судом було видано виконавчі листи по даній справі.

Постановами державного виконавця від 12 вересня 2016 року відкрито виконавчі провадження та надано боржникам 7-денний термін для самостійного виконання рішення суду.

В подальшому, до відділу примусового виконання рішень надійшли клопотання ПАТ «Укрсоцбанк» від 26 липня 2017 року щодо звернення до суду із заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки щодо боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11 грудня 2017 року об`єднано в одне провадження заяву №6/554/1069/2017 Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, заяву №6/554/1071/2017 Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку та заяву №6/554/1070/2017 Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_3 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, присвоївши номер №6/554/1069/2017 (т.3, а.с.164).

В подальшому, як зазначено вище, ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05 квітня 2018 року в задоволенні заяв ВПВР УДВС ГТУЮу Полтавській області про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяв державного виконавця, районний суд виходив із того, що, при винесенні судового рішення у справі №2/554/1003/2014 від 02.10.2014 р., не досліджувалося питання чи спірне нежитлове приміщення з часу іпотеки не перебудовувалося, чи не переплановувалося, а використовувався техпаспорт 2004 року, тобто виготовлений перед укладенням договору іпотеки. При цьому, на час ухвалення рішення державним виконавцем не вирішено питання про виготовлення нового техпаспорту на дане приміщення, не досліджено питання чи всі приміщення відповідають технічному паспорту, без чого неможливо зареєструвати дане приміщення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно . Також, зазначалось, що виставити майно на прилюдні торги неможливо без з`ясування питання відповідності нежитлових приміщень технічному паспорту.

Проте, такий висновок місцевого суду не відповідає встановленим по справі обставинам та не ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належить боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Відповідно до ч.4 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно

Згідно ч.1 ст.53 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Відповідно до ч.4 та 7 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

За нормою статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Нормами статей 37, 38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V Закону України «Про іпотеку» та Законом України «Про виконавче провадження» спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Водночас, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку».

Так, державний виконавець у своїх поданнях порушує питання про звернення стягнення на майно боржників: ОСОБА_1 1/2 частка, ОСОБА_2 1/4 частка, ОСОБА_3 1/4 частка на нежитлові будівлі, які складаються з: А-1 - адмінбудинок пл. 472,4 кв.м., Б-1 - склад пл. 43,3 кв.м., В-1 - гараж пл. 132,2., №1-2 - огорожа, Г - навіс, розташовані на земельній ділянці площею 1926 кв.м., що знаходились у користуванні ОСОБА_4 на правах оренди строком на 5 років відповідно до договору оренди землі від 31 травня 2007 року, укладеного з Полтавською міською радою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на відповідне майно за вказаними особами у визначених частках встановлено рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02 жовтня 2014 року у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно, яке набрало законної сили 14.10.2014 року.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Частиною першою статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування`від 30 травня 2008 року № 7 судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Згідно статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Разом з тим, частиною третьою статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Так, судом на підставі належних та допустимих доказів достовірно установлено, що спадкоємці померлого ОСОБА_4 , прийнявши спадщину, не звертались до нотаріуса за видачею їм свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно із одночасним здійсненням нотаріусом державної реєстрації речового права на нерухоме майно.

Окрім того, навіть після визнання рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02 жовтня 2014 року за спадкоємцями ОСОБА_4 права власності на 1/2 частку за ОСОБА_1 , на 1/4 частку за ОСОБА_2 , та на 1/4 частку за ОСОБА_3 вищезазначеного спадкового майна, спадкоємці до нотаріальних органів та/або органів державної реєстраційної служби із заявами про проведення державної реєстрації речових прав на успадковане цими особами нерухоме майно також не зверталися.

Згідно частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Так, матеріалами справи установлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є фактичними власниками вказаного об`єкту нерухомого майна, які в повній мірі є обізнаними про цей факт.При цьому, ними не вчиняється жодних дій щодо належного оформлення своїх спадкових прав та виконання покладених на них рішення суду зобов`язань, як боржників.

Повноважень самостійно здійснити державну реєстрацію права власності боржників на відповідні частини вищезазначеного спадкового майна державний виконавець не має, оскільки не є суб`єктом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Відтак, така бездіяльність спадкоємців фактично унеможливила виконання судового рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02 жовтня 2014 року про стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк», як кредитора померлого боржника, суми боргу.

На підставі викладеного, з метою належного виконання рішення суду, що презумується положеннями Конституції України, державним виконавцем було ініційовано звернення до суду з метою звернення стягнення на іпотечне майно боржників: ОСОБА_1 1/2 частка, ОСОБА_2 1/4 частка, ОСОБА_3 1/4 частка на нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно змісту статті 377 ЦПК (в редакції, чинній на момент звернення з вказаним поданням до суду) питання про звернення стягнення на належні боржнику від інших осіб грошові кошти, що знаходяться на рахунках цих осіб в установах банків та інших фінансових установах, а також про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Аналогічні приписи містяться у частинах десятій, одинадцятій статті 440 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписам статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У разі відсутності технічної документації на майно, у зв`язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення такої документації здійснюється за зверненням виконавця в установленому законодавством порядку за рахунок додаткового авансування стягувача. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня одержання відповідного повідомлення виконавця не авансує витрати, пов`язані з підготовкою технічної документації на майно, виконавчий документ повертається стягувачу, за умови що відсутнє інше майно у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Так, положеннями ч.5 ст.50 вказаного Закону, визначено можливість виконавця виготовити необхідну технічну документацію на майно вже на етапі підготовки реалізації такого майна.

При цьому, етап звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, передує етапові підготовки майна для реалізації. Тому не вирішення питання про виготовлення нового техпаспорту на нерухоме майно не може бути підставою для відмови у задоволенні подань про звернення стягнення на нерухоме майно боржників, право власності на яке зареєстровано у встановленому законом порядку.

Так, дійсно рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02 жовтня 2014 року визнано боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 фактичними власниками спірного нерухомого майна, на підставі чого державний виконавець, за заявою стягувала, ініціював звернення до суду з заявою про звернення стягнення на нерухоме майно вказаних боржників, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку. Тобто станом на день подачі вказаних заяв 27.09.2017 року, вони були актуальними, та такими. що підлягали до задоволення, як вірно звернуто увагу судом касаційної інстанції в постанові від 23 січня 2020 року.

Проте, станом на день повторного розгляду вказаних заяв, судом апеляційної інстанції, шляхом направлення запитів до АТ «Альфа Банк», як правонаступника АТ «Укрсоцбанк» та Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та одержання відповідної інформації від зазначених суб`єктів та учасників процесу, установлено наступні факти, що мають істотне значення для правильного вирішення даного питання.

Так, постановами головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Пецяк Л.В. виконавчі листи, видані Октябрським районним судом на виконання рішення суду від 02 жовтня 2014 року щодо боржників ОСОБА_2 (ВП №52162912), ОСОБА_3 (ВП №52162895), Дубровської .Н.П. (ВП №52162924), повернуті стягувачу.

Підставою для вчинення таких дій стали заяви ПАТ «Укрсоцбанк» №13-2-01/37-23599, №13-2-01/37-23600 та №13-2-01/37-23601 від 08.08.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Тобто вказані виконавчі провадження - ВП №52162912, ВП №52162895 та ВП №52162924 на даний момент є закінченими.

Також, у відповіді №02.1.17/13899 від 28.08.2020 року на запит апеляційного суду, державним виконавцем зазначалось, що повторно виконавчі листи №2-6765/11 від 18.12.2014 року Октябрського районного суду м. Полтава, де боржниками є ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на виконання до відділу примусового виконання рішень не надходили та на виконанні на даний час не перебувають. Оскільки виконавчі провадження де боржниками є ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на виконанні у відділі відсутні, проведення подальших виконавчих дій є неможливим.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №155896934 від 04.02.2019 року щодо нерухомого майна нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються з: - адміністративний будинок 1А, площею 472,4кв.м; - склад 1Б, площею 43,3кв.м; - гараж 1В, площею 132,2кв.м; - огорожа 1-2; - навіс Г, 04.02.2019 року приватним нотаріусом Дробітько В.В. здійснено реєстрацію Договору про передачу прав за іпотечним договором від 19.10.2018 року (Іпотечний договір №710/2544/1, укладений 08.12.2005 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 , правонаступниками якого є боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , згідно якого Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю зазначене вище нерухоме майно). У даному Витязі зазначено, що, після укладення Договору про передачу прав за іпотечним договором вказаний об`єкт нерухомого майна перебуває у приватній власності ТОВ «Федуція».

Окрім того, згідно наявної у матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №191055861 від 02.12.2019 року, вказаний вище об`єкт нерухомого майна нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу від 14.05.2019 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Дробітько В.В., перебуває у приватній власності ТОВ «Промінвест-БУД».

Таким чином, на даний час власником спірного нерухомого майна зареєстрована юридична особа - ТОВ «Промінвест-БУД», а відтак, підстави для задоволення заяв Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області про звернення стягнення на нерухоме майно боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, відсутні.

Окрім того, і державним виконавцем у відповіді №02.1.17/13899 від 28.08.2020 року, наданій на запит суду, вказувалось, що виконавчі провадження, де боржниками є ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , на виконанні у відділі відсутні, а тому проведення подальших виконавчих дій є неможливе.

З урахуванням наведеного апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для звернення стягнення на нерухоме майно боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, оскільки спірне майно на даний час зареєстровано за іншою юридичною особою, а виконавчі провадження, в межах яких до суду було подано дані заяви, закінчено, виконавчі листи повернуто стягувачу за його заявами.

Враховуючи вищевикладене, висновок місцевого суду стосовно передчасності подання відповідних заяв державним виконавцем з посиланням на те, що у справі відсутній актуальний технічний паспорт об`єкту нерухомого майна, без чого неможливо встановити реальний технічний стан майна, зареєструвати дане приміщення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, провести прилюдні торги, колегія суддів оцінує критично, як такий що є помилковим.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяв державного виконавця, проте підстави для такої відмови, визначені місцевим судом, є помилковими, а тому оскаржуване судове рішення необхідно скасувати з ухваленням нового, яким подання (заяви) державного виконавця відхилити з наведених вище інших підстав.

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», - задовольнити частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 05 квітня 2018 року, - скасувати.

У задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, стягувач - ПАТ «Укрсоцбанк», заяви Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку та заяви Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_3 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ О.І. Обідіна

Л.М. Хіль