МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2/521/699/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Колесник Т.В., за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Чорнуцького В.П.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

встановив:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебувала з 23 серпня 2008 року до 28 жовтня 2010 року у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю.

Зазначала, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 січня 2011 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_2 на її користь було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 600,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією, починаючи з 15 листопада 2010 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказувала, що відповідач ухиляється від належного виконання рішення суду від 18 січня 2011 року та, на її думку, аліменти у розмірі 600,00 грн. в даний час є недостатніми для утримання та гармонійного розвитку дитини, крім того, зазначена сума аліментів є меншою, ніж передбачений законом мінімальний розмір аліментів для дитини відповідного віку.

Посилаючись на те, що відповідач перебуває у працездатному віці та з метою уникнення залежності від змін розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та інфляції, позивачка просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 січня 2011 року (справа №2-2399/2011) та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 13 вересня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 17-18).

Ухвалою суду від 18 листопада 2019 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 33-34).

Позивачка та її представник, діючий на підставі ордеру від 09 вересня 2019 року, в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити (а.с. 22).

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти зміни способу стягнення аліментів та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Надав відзив на позов, в обґрунтування якого зазначив, що він на даний час не працевлаштований та має мінливий дохід. Вказував, що не згоден сплачувати аліменти в частці у розмірі ј на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але згоден сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1120,00 грн. Крім того, зазначив, що у нього є ще одна дитина син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання якого з нього стягуються аліменти у розмірі ј частини всіх видів його заробітку щомісячно на підставі судового наказу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04 листопада 2019 року (а.с. 43-44).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 15 Сімейного Кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються зазначені правовідносини.

Судом встановлено, що позивачка перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2010 року був розірваний (а.с. 9).

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 січня 2011 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 600,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією, починаючи з 15 листопада 2010 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням по цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, обов`язок по сплаті аліментів з боку відповідача на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не підлягає доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04 листопада 2019 року з відповідача по справі було стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 31 жовтня 2019 року і до досягнення сином повноліття, відповідно до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 45).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтями 2, 3 Конвенції встановлено, що всі діти є рівними у своїх правах, всі діти мають право на любов та піклування батьків.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно з правовою позицією Верховного суду України у справі за № 143цс13 від 05 лютого 2014 року: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що донька відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує матеріальної допомоги, тому вважає, що оскільки відповідач є працездатною людиною, то він може платити щомісячно аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку. Доказів, що спростовують зазначене, відповідачем суду не надано.

Суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях СК України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, покращать її матеріальне становище і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону, тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача.

Судовий збір по справі становить 768,40 грн. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, дані виплати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 січня 2011 року, за яким з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліментина утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 600 (шістсот) гривень 00 копійок щомісячно з подальшою індексацією, починаючи з 15 листопада 2010 року до досягнення дитиною повноліття (до ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від усіх його доходів щомісячно, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Допустити негайне виконання рішення, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24 січня 2020 року.

Суддя: О.М. Сегеда