ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року

м.Суми

Справа №578/14/20

Номер провадження 22-ц/816/1611/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 30 червня 2020 року в складі судді Косар А.І., ухваленого у смт.Краснопілля, повне судове рішення складено 06 липня 2020 року,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути на свою користь з ОСОБА_2 неустойку ((пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі не більше 100% заборгованості у сумі 32924,82 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_2 є батьком їх спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 04 березня 2003 року стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян починаючи стягнення з 20 лютого 2003 року.

Відповідачем обов`язки по утриманню дитини належним чином не виконувались, унаслідок чого за період з січня 2003 року по листопад 2019 року включно утворилась заборгованість у сумі 32924,82 грн, що є підставою для нарахування неустойки (пені), яка відповідно до наданого розрахунку складає 32924,82 грн.

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 30 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 100 відсотків заборгованості у сумі 32924,82 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справ, недоведеність обставин, що мають значення для справи, яку суд визнав встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвали нове про відмову у задоволенні позову.

При цьому вказує, що суд вийшов за межі позовних вимог, стягнувши неустойку (пеню) у розмірі 100 відсотків заборгованості, оскільки як у позовній заяві, так і мотивувальній частині судового рішення відсутній розрахунок пені. Таким чином сума пені стягнута судом нічим не обґрунтована, розрахунки заборгованості за вказаний період не проведено. Крім того, суд у своєму рішенні не послався на правові позиції Верховного суду щодо застосування ст. 196 СК України, в яких визначено порядок розрахунку неустойки (пені) у разі виникнення заборгованості по аліментах.

ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Краснопільського районного суду від 14 серпня 2006 року розірвано (а.с. 13).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 04 березня 2003 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця,починаючи стягнення з 20 лютого 2003 року до досягнення сином повноліття. Аліменти стягнуто на користь ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою-розрахунком Білопільського РВДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області АСВП №6691854, заборгованість за виконавчим листом №2-84 від 04 березня 2003 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 01 грудня 2019 року складає 32924,82 грн (а.с.4-6).

З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_2 , у період з березня 2003 року по грудень 2019 року, періодично сплачувались аліменти, але не в повному обсязі, а саме:

- у 2003 році нараховано аліментів з березня по грудень 611,88 грн, сплачено 176,00 грн, борг 435,88 грн;

- у 2004 році нараховано аліментів з січня по грудень 918,17 грн, сплачено 85,00 грн, борг 1262,15 грн;

- у 2005 році нараховано аліментів з січня по грудень 1256,20 грн, сплачено 545,50 грн, борг 1972,85 грн;

- у 2006 році нараховано аліментів з січня по грудень 1614,16 грн, сплачено 1650,00 грн, борг 1937 грн;

- у 2007 році нараховано аліментів з січня по грудень 1976,07 грн, сплачено 2140,00 грн, борг 1773,07 грн;

- у 2008 році нараховано аліментів з січня по грудень 2808,07 грн, сплачено 3150,00 грн, борг 1431,14 грн;

- у 2009 році нараховано аліментів з січня по грудень 3077,62 грн, сплачено 2700,00 грн, борг 1808,76 грн;

- у 2010 році нараховано аліментів з січня по грудень 3332,40 грн, сплачено 3358,50 грн, борг 1782,66 грн;

- у 2011 році нараховано аліментів з січня по грудень 3523,20 грн, сплачено 3600,00 грн, борг 1699,80 грн;

- у 2012 році нараховано аліментів з січня по грудень 4033,80 грн, сплачено 3300,00 грн, борг 2433,30 грн;

- у 2013 році нараховано аліментів з січня по грудень 4378,80 грн, сплачено 2100,00 грн, борг 4712,10 грн;

- у 2014 році нараховано аліментів з січня по грудень 5973,12 грн, сплачено 2700,00 грн, борг 7985,22 грн;

- у 2015 році нараховано аліментів з січня по грудень 7257,60 грн, сплачено 3600,00 грн, борг 11642,82 грн;

- у 2016 році нараховано аліментів з січня по грудень 6991,44 грн, сплачено 3300,00 грн, борг 15334,26 грн;

- у 2017 році нараховано аліментів з січня по грудень 11130,00 грн, сплачено 3300,00 грн, борг 22864,26 грн;

- у 2018 році нараховано аліментів з січня по грудень 14263,10 грн, сплачено 2700,00 грн, борг 33127,36 грн;

- у 2019 році нараховано аліментів з січня по листопад 18197,46 грн, сплачено 18400,00 грн, борг 32924,82 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з вини ОСОБА_2 , який за рішенням суду зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина, виникла заборгованість, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів у розмірі 100 відсотків заборгованості, що становить 32924,82 грн.

Колегія суддів апеляційного суду не повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції,з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За приписами частини 4 ст. 265 ЦПК України, у мотивувальній частині рішення зазначаються: фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

Проте, рішення суду першої інстанції, у порушення вимог ст.263, 265 ЦПК України, не містить мотивів щодо розрахунку пені по аліментах про зазначає відповідач у апеляційній скарзі, а тому підлягає скасуванню.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 182 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, виходячи з вищевказаних норм закону, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Як убачається з довідки-розрахунку, станом на 01 грудня 2019 року ОСОБА_2 у період з березня 2003 року по листопад 2019 року включно, не в повному обсязі сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , у зв`язку з чим виникла заборгованість по аліментах у розмірі 32924,82 грн.

Матеріали справи не містять відомостей про накладення на ОСОБА_2 штрафу за несплату аліментів.

Таким чином, обчислюючи розмір неустойки (пені), суд виходить із розміру заборгованості, який був визначений державним виконавцем у розрахунку станом на 01 грудня 2019 року і який не спростований відповідачем.

Постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року по справі № 333/6020/16 визначила, що розмір пені за місячним платежем розраховується так:

заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Отже, обрахована за вищевказаною формулою неустойка (пеня) в даному випадку буде складати:

1) нарахована сума аліментів у березні 2003 року у розмірі 9,16 грн х 1% (пені) х 6115 дні (березень 2003 року по 30 листопада 2019 року) = 560,13 грн;

2) нарахована сума аліментів у квітні 2003 року у розмірі 69,49 грн х 1% (пені) х 6085 дні (квітень 2003 року по 30 листопада 2019 року) = 4228,47 грн;

3) нарахована сума аліментів у травні 2003 року у розмірі 21,82 грн х 1% (пені) х 6054 дні (травень 2003 року по 30 листопада 2019 року) = 1320,98 грн;

4) нарахована сума аліментів у червні 2003 року у розмірі 78,80 грн х 1% (пені) х 6024 дні (червень 2003 року по 30 листопада 2019 року) = 4746,91 грн;

5) нарахована сума аліментів у липні 2003 року у розмірі 135,78 грн х 1% (пені) х 5993 дні (липень 2003 року по 30 листопада 2019 року) = 8137,30 грн;

6) нарахована сума аліментів у серпні 2003 року у розмірі 192,76 грн х 1% (пені) х 5962 дні (серпень 2003 року по 30 листопада 2019 року) = 11492,35 грн;

7) нарахована сума аліментів у вересні 2003 року у розмірі 253,54 грн х 1% (пені) х 5932 дні (вересень 2003 року по 30 листопада 2019 року) = 15039,99 грн;

8) нарахована сума аліментів у жовтні 2003 року у розмірі 314,32 грн х 1% (пені) х 5901 дні (жовтень 2003 року по 30 листопада 2019 року) = 18548,32 грн;

9) нарахована сума аліментів у листопаді 2003 року у розмірі 375,10 грн х 1% (пені) х 5871 дні (листопад 2003 року по 30 листопада 2019 року) = 22022,12грн;

10) нарахована сума аліментів у грудні 2003 року у розмірі 435,88 грн х 1% (пені) х 5840 дні (грудень 2003 року по 30 листопада 2019 року) = 25455,39 грн.

Беручи до уваги обраховану у такій спосіб пеню станом на 01 січня 2004 року який вже дорівнюється сумі 111551,96 грн (560,13 грн + 4228,47 грн + 1320,98 грн +4746,91 грн + 8137,30 грн + 11492,35 грн + 15039,99 грн + 18548,32 грн + 22022,12грн +25455,39 грн), та період, протягом якого в подальшому така заборгованість існувала (30 листопада 2019 року включно) є безсумнівним та очевидним той факт, що загальна сума обрахованої за вищевказаною формулою неустойки (пені) за несплату відповідачем ОСОБА_2 аліментів, у будь-якому випадку перевищуватиме розмір самої заборгованості, яка станом на 01 грудня 2019 року, згідно довідки-розрахунку становила 32924,82 грн.

Отже за встановлених обставин справи та вимог закону, на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів у розмірі загальної суми заборгованості по аліментах, що складає 32924,82 грн.

Таким чином рішення суду першої інстанції, через порушення судом норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

З урахуванням приписів ч.1 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 840грн 80 коп.

У відповідності до положень ч. 9 ст. 141 ЦПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, оскільки спір виник щодо порушення права дитини з боку відповідача на своєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом, колегія суддів вважає, що не підлягає частковій компенсації судовий збір сплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 30 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 32924грн 82 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції в сумі 840,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко