Справа № 199/5944/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2020 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Якименко Л.Г., розглянувши заяву представника Акціонерного товариства «Кредобанк» Павленка С.В. про забезпечення позову Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Представник Акціонерного товариства «Кредобанк» Павленко С.В. надав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 92,2 кв.м, житлова площа: 46,4 кв.м, яка належить ОСОБА_1 ; та транспортний засіб, марки КАМАЗ, модель 55111, 1977 року випуску, дата реєстрації 08.07.2014 року; об`єм двигуна 10 850 куб.см., який також належить ОСОБА_1 .

В обґрунтуванні заяви зазначив, що 12.08.2016 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» укладено кредитний договір №2924/2016, на виконання умов якого позивач передав відповідачці грошові кошти в сумі 262 663,14 грн. на строк до 01.08.2023 року. За користування грошовими коштами позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує щомісячно проценти за користування кредитом. Відповідач умови договору не виконує, через що виникла сума заборгованості.

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною 2 статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що право на доступ до суду повинно бути реальним та ефективним.

У справі "Беллет проти Франції" ЄСПЛ зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, повинен бути достатнім для забезпечення права людини на суд, враховуючи принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в його права".

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Позивачем не надано суду належного та допустимого доказу стосовно належності майна - транспортного засобу, марки КАМАЗ, модель 55111, 1977 року випуску, дата реєстрації 08.07.2014 року; об`єм двигуна 10 850 куб.см., відповідачці ОСОБА_1 . Крім того, не надано дані щодо номеру державної реєстрації вказаного автомобілю, номеру кузова, що унеможливлює пошук на предмет належності та реєстрації.

Також із позовної заяви вбачається, що для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №2924/2016 від 12.08.2016 року, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 02.09.2016 року, укладено Договір застави №7634. Предметом застави є рухоме майно: автомобіль марки Nissan, модель Juke, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 куб.см, колір - білий, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Що стосується накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 92,2 кв.м, житлова площа: 46,4 кв.м, яка належить ОСОБА_1 , суд вважає, що даний захід забезпечення позову є неспівмірним із заявленими позовними вимогами.

Посилаючись на вищевикладене, суд доходить висновку, що заява необґрунтована, представником заявника не наведені достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, не надано підтвердження наміру відповідчки навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у зв`язку з чим не наведено достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову, тому заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149 150, 153 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Представнику Акціонерного товариства «Кредобанк» Павленку С.В. у задоволенні заяви про забезпечення позову Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя