Ухвала

07 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 766/24532/19

провадження № 61-12487ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна факторингова компанія» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 грудня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 16 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна факторингова компанія», Державного підприємства «Прозоро. Продажі», третя особа - Ювілейна сільська рада Олешківського району Херсонської області в особі державного реєстратора Хомлюченко Ольги Вікторівни, про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, визнання недійсними відкритих торгів, скасування протоколу електронного аукціону, визнання правочинів недійсними, скасування права власності та державної реєстрації прав на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна факторингова компанія» (далі - ТОВ «Універсальна факторингова компанія»), Державного підприємства «Прозоро. Продажі» (далі - ДП «Прозоро. Продажі»), треті особи - Ювілейна сільська рада Олешківського району Херсонської області в особі державного реєстратора Хомлюченко О. В., про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, визнання недійсними відкритих торгів, скасування протоколу електронного аукціону, визнання правочинів недійсними, скасування права власності та державної реєстрації прав на нерухоме майно.

У грудні 2019 року після відкриття провадження у справі ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне на праві власності ТОВ «Універсальна факторингова компанія» нерухоме майно, а саме: магазин промислових товарів, загальною площею 57,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; магазин промислових товарів, загальною площею 43,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони нотаріусам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно і органам державної реєстрації (у тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, суб`єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним у м. Києві та м. Севастополі державним адміністраціям; акредитованим суб`єктам, нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які нотаріальні дії та/або реєстраційні дії щодо реєстрації права власності, видачі свідоцтва про право власності, або вчиняти будь-які інші дії щодо реєстрації права власності, видачі свідоцтва про право власності, або вчиняти будь-які інші дії пов`язанні зі зміною власника об`єктів нерухомості на вказане нерухоме майно.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18 грудня 2019 року, залишеною без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 16 липня 2020 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на магазин промислових товарів, загальною площею 43,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 101 та магазин промислових товарів, загальною площею 57,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 101, які належать ТОВ «Універсальна факторингова компанія».

Заборонено нотаріусам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно і органам державної реєстрації (у тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, суб`єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним у м. Києві та м. Севастополі державним адміністраціям; акредитованим суб`єктам, нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які нотаріальні дії та/або реєстраційні дії щодо реєстрації права власності, видачі свідоцтва про право власності, або вчиняти будь-які інші дії щодо реєстрації права власності, видачі свідоцтва про право власності, або вчиняти будь-які інші дії пов`язанні зі зміною власника об`єктів нерухомості щодо вказаного нерухомого майна.

У серпні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Універсальна факторингова компанія» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 грудня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 16 липня 2020 року, в якій заявник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року

№ 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4).

Крім того, пунктами 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У рішенні Дейвіда Горнсбі (David Hornsby) та Ади Енн Горнсбі (Ada Ann Hornsby) проти Грецької Республіки, № 18357/91, § 40 від 19 березня 1997 року, у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece), Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, районний суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що є підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ТОВ «Універсальна факторингова компанія» із застосуванням заборони вчиняти певні дії щодо майна, оскільки вказаний вид заходів забезпечення позову є доцільним та співмірним з позовними вимогами, а невжиття таких заходів може призвести до істотного порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача та утруднити виконання рішення суду в майбутньому.

Суди, враховуючи характер спору і зміст позовних вимог, дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивачем, у тому числі, оспорюються правочини, на підставі яких до ТОВ «Універсальна факторингова компанія» перейшло право власності на нерухоме майно, а невжиття співмірних заходів забезпечення позову може мати негативні наслідки та утруднити виконання ймовірного судового рішення у разі задоволення позову.

Доводи касаційної скарги ТОВ «Універсальна факторингова компанія» фактично зводяться до вирішення майбутніх позовних вимог ОСОБА_1 , що не допускається на стадії вирішення заяви про забезпечення позову, оскільки при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, а також не вирішується наперед результат розгляду справи по суті позову.

Колегія суддів не бере до уваги посилання заявника про порушення судом першої інстанції правил підвідомчості, оскільки предметом касаційного оскарження є питання про забезпечення позову.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З огляду на зміст оскаржуваних судових рішень та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна факторингова компанія» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 грудня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 16 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна факторингова компанія», Державного підприємства «Прозоро. Продажі», третя особа - Ювілейна сільська рада Олешківського району Херсонської області в особі державного реєстратора Хомлюченко Ольги Вікторівни, про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, визнання недійсними відкритих торгів, скасування протоколу електронного аукціону, визнання правочинів недійсними, скасування права власності та державної реєстрації прав на нерухоме майно відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк