Справа № 477/671/20
Провадження № 2/477/447/20
28 липня 2020 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої у справі судді Полішко В.В., з секретарем - Хлибовою Г.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 22 грудня 2016 року близько 20-35 години в с. Мішково-Погорілове Вітовського району Миколаївської області по вул. Садова в районі будинку 104 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хонда Прелюд», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та транспортного засобу мірки «Ауді 100» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01 березня 2020 року встановлено, що відповідач керував власним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, в результаті чого допустив контактування з автомобілем «Ауді 100», державний номер НОМЕР_2 .
Відповідача ОСОБА_2 зазначеною постановою визнано винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення. Відповідач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вину у вчиненому визнав в повному обсязі, не заперечував обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Оскільки автомобіль відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не був застрахований завдана шкода була відшкодована потерпілому Моторним (транспортним) страховим бюро України.
Відповідачем на сьогодні у добровільному порядку збитки не відшкодовані, в зв`язку з чим позивач змушений звернувся до суду з цим позовом.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовні заяві вказав, що просить розглядати справу за відсутності представника страхового бюро, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений судом належним чином про час і місце розгляд справи.
Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
На підставі ухвали суду від 28 липня 2020 року справа розглядається в порядку заочного провадженняза правилами спрощеного позовного провадження.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
В судовому засіданні проголошено вступну та частину рішення суду.
Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено, наступне.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 22 грудня 2016 року близько 20-35 години в с. Мішково-Погорілове Вітовського району Миколаївської області по вул. Садова біля будинку 104 сталася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений у тому числі і автомобіль«Ауді 100», державний номер НОМЕР_2 .
01 березня 2020 року суддею Жовтневого районного суду Миколаївської області Семеновою Л.М. розглянуті об`єднані матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, передбачені статтею 124, частиною 1 статті 130 КУпАП.
Як вбачається з зазначеної постанови ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 22 грудня 2016 року та керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 5).
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, зазначена постанова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою є обов`язковою. Тобто, в має преюдиційне значення щодо події та вчинення дій певною особою.
Відповідно до Закону Україну №1961-ІV, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники (юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, страховики (страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Закону України «Про страхування», особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а також Моторне (транспортне) страхове бюро України та потерпілі (треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації наземного транспортного засобу, зазначеного у чинному Договорі, або, залежно від умов Договору, будь-якого наземного транспортного засобу, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.
Статтею 6 Закону України №1961-ІVвизначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Пунктом 21.1 статті 21 Закон України №1961-ІV, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено корегуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування
Водночас, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП не була застрахована (а.с. 10).
Статтею 28 Закону України №1961-ІVвстановлено, що заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (статті 29 Закону України №1961-ІV).
Відповідно до пункту 39.1 статті 39 Закону України №1961-ІV Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів
Підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України №1961-ІV встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
З огляду на пункт 36.2 статті 36 Закону України №1961-ІV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Потерпілий, дотримуючись вимог зазначеної норми, у встановлений законом строк звернувся до позивача із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а також надав всі необхідні документи (а.с. 6,7, 8, 9, 29).
Відповідно до статті 30 Закону України №1961-ІV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Розмір регламентної виплати МТСБУ перераховано на рахунок потерпілого, що підтверджується платіжним дорученням від 26 липня 2017 року № 4 (а.с. 36).
Правовідносини, що виникають між МТСБУ та винними особами у цих випадках, регулюються нормами статті 1191 ЦК України та статті 38 вищевказаного Закону.
Так, статтею 38 (пункт 38.2.1) Закону України №1961-ІV передбачено право МТСБУ після сплати страхового відшкодування подати регрес ний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, але не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім випадків, коли ця особа звільнена від обов`язку обов`язкового страхування.
Аналогічно регулює право зворотної вимоги (регресу) особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, до винної особи також стаття 1191 ЦК України.
Частинами 1 та 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Пунктом 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно з пунктом 5 зазначеної Постанови, відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Одним із способів відшкодування шкоди є відшкодування збитків (частин 2 статті 16 ЦК України).
Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Таким чином, аналізуючи викладене, положення статей 22, 1166, 1187 ЦК України, відшкодуванню потерпілому підлягають ті витрати (реальні збитки), які він фактично поніс для відновлення свого порушеного права.
Оскільки порушення ПДД заходиться у причинно-наслідковому зв`язку з пошкодженням автомобіля «Ауді 100», державний номер НОМЕР_2 , то саме відповідач несе обов`язок по відшкодуванню в порядку регресу завданих в наслідок ДТП збитків.
Так як відповідачем у добровільному порядку збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не відшкодовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Крім цього, позивачем за замовлення звіту сплачено загалом 770,00 грн. на рахунок АС «Укравтоекспертиза», яка проводила експертизу (а.с. 36,37)
Зазначена сума також підлягає стягненню з відповідача, оскільки ці витрати знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, винним у якій був відповідач.
Також, відповідно до статі 141 ЦПК України, оскільки позов задоволений у повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2102,00 грн.
Керуючись статями 258, 259, 263, 265, 282 ЦПК України,
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України, адреса для листування: вул. Тарасівська, 19-Б, оф. 9, м. Київ, ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений та підписаний 03 серпня 2020 року.

Суддя В.В. Полішко