Ухвала

10 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 490/2721/18

провадження № 61-13128ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю.,

розглянув касаційну скаргу Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 29 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Міністерство внутрішніх справ України про визнання незаконними наказів та їх скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України (далі - Миколаївський НДЕКЦ МВС України) про визнання незаконними наказів та їх скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ № 83 о/с від 25 жовтня 2017 року Миколаївського НДЕКЦ МВС України «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на роботі в Миколаївському НДЕКЦ МВС Українина посаді завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Миколаївського НДЕКЦ МВС України.

Стягнуто з Миколаївського НДЕКЦ МВС України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 199 285,05 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць

В решті вимог відмовлено.

Стягнуто з Миколаївського НДЕКЦ МВС України на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 11 400 грн.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 29 липня 2020 рокурішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2020 року в частині вирішення вимог про поновлення строку звернення за вирішенням трудового спору та стягнення з Миколаївського НДЕКЦ МВС України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено.

Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду за вирішенням трудового спору.

Стягнуто з Миколаївського НДЕКЦ МВС України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 жовтня 2017 року по 25 лютого 2020 року у сумі 190 214,64 грн.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2020 року про відмову ухвалити додаткове рішення скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким стягнуто з Миколаївського НДЕКЦ МВС України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у сумі 3 000 грн.

Стягнуто з Миколаївського НДЕКЦ МВС України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 7 500 грн.

У серпні 2020 року Миколаївське НДЕКЦ МВС України звернулось до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку з касаційною скаргою на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 29 липня 2020 року (повний текст постанови виготовлено 30 липня 2020 року).

В касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Підставами відкриття касаційного провадження є підстави, передбачені пунктами 1 та 4 частини другої статті 389 ЦПК України, які наведені заявником.

Оскільки викладені в касаційної скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 29 липня 2020 року.

Витребувати з Центрального районного суду м. Миколаєвацивільну справу № 490/2721/18 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Міністерство внутрішніх справ України про визнання незаконними наказів та їх скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев