Справа № 510/1043/20
Провадження № 2/510/949/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 позовні вимоги (уточненні) визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності.

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; копія витягу про державну реєстрацію прав на квартиру за ОСОБА_3 ; копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, оформлене за відповідачами (за кожним - по Ѕ частині квартири); копія договору купівлі-продажу від 29.01.2020р.; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 17.05.2010р.; копія акту прийому-передання квартири від 29.01.2020р.; копія технічного паспорту на квартиру від 10.12.2010р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , діючі через свого представника, звернулися до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зазначивши, що 29.01.2020 р. між ними та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 була досягнута домовленість про купівлю належної відповідачам квартири АДРЕСА_1 - за 144000 грн. 29.01.2020р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивачі передали відповідачам обумовлену суму, а відповідачі передали документи на квартиру, ключі від неї, саму нерухомість в натурі за актом прийому-передання нерухомості. У майбутньому відповідачі пообіцяли позивачам укласти договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку.

Після вчинення правочину позивачі організували догляд за квартирою, по теперішній час доглядають за придбаною житлоплощею, мають наміри приступити до виконання ремонту, сплачують всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивачі неодноразово зверталися до відповідачів, однак ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від посвідчення договору ухиляються, на прохання позивачів про зустріч не реагують, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами, неможливістю приїхати до м. Рені та ін. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на квартиру на себе, позивачам було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивачі вимушені були звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин.

У відповідності до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупці передали продавцям обумовлену суму, продавці передали документи, нерухомість (квартиру) в натурі. Позивачі фактично вступили у володіння і розпорядження нерухомістю, після укладання правочину користуються квартирою за призначенням, сплачують всі комунальні платежі, - тобто правочин між сторонами фактично відбувся.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачів щодо квартири та встановленні права на неї у позивачів, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на нерухомість за позивачами.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки у своїй заяві позивачі просили залишити судові витрати за ними, питання про стягнення судових витрат з відповідачів судом не розглядається.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 220, 328, 334, 657 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Договір купівлі-продажу від 29.01.2020 року, згідно із яким ОСОБА_3 , ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_1 , ОСОБА_2 купили квартиру АДРЕСА_1 за 144000 грн. - визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) право спільної сумісної власності на:

-квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 37,90 кв.м., житловою площею 21,10 кв.м., допоміжною площею 16,80 кв.м.),

що належала ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник