Справа № 143/341/20
04.09.2020 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області, в складі:
Головуючого - судді Бойко А. В.,
з участю секретаря судових засідань Мельніченко Т. Б.,
прокурора Гаврилюка Р. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника керівника Калинівської місцевої прокуратури Півнюка Сергія Михайловича в інтересах держави, в особі: Погребищенської районної ради Вінницької області, Комунального підприємства «Погребищенська центральна районна лікарня» Погребищенської районної ради Вінницької області до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, понесених на лікування потерпілого від злочину, -
Калинівська місцева прокуратура в інтересах держави, в особі: Погребищенської районної ради Вінницької області, Комунального підприємства «Погребищенська центральна районна лікарня» звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 812 грн. 35 к. витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла внаслідок кримінального правопорушення ОСОБА_2 .
Вказала, що 21.12.2019 близько 22:00 год. ОСОБА_1 разом із товаришем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийшли до місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по АДРЕСА_1 з метою вияснення особистої неприязні між собою.
Під час перебування за територією домогосподарства за вищевказаною адресою, ОСОБА_1 , в розпалі виниклої сварки, маючи злочинний умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2 та бажаючи завдати фізичного болю, повалив останнього на землю, де умисно, кулаком правої руки, наніс один удар в область обличчя. Після чого, ОСОБА_1 не зупиняючись на досягнутому, підняв ОСОБА_2 із землі та продовжив спричиняти тілесні ушкодження, а саме кулаком правої руки наніс один удар в живіт та в область грудної клітки.
В результаті своїх злочинних дій, ОСОБА_1 умисно заподіяв ОСОБА_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №01 від 24.01.2020 тілесні ушкодження у виді: забитої рани в ділянці зовнішнього кінця лівої брови, забитої рани слизової оболонки верхньої губи зліва, гематоми в тім`яній ділянці. Вищевказані ушкодження виникли від травматичної дії (удари, в тому числі кулаками рук тощо). Ушкодження у ОСОБА_2 небезпечними для життя в момент заподіяння не були, мали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів, за цим критерієм відносяться до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995).
Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 04.03.2020 кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України, закрито в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.
Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_2 з 22.12.2019 по 28.12.2019 перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Погребищенська центральна районна лікарня» та на його лікування лікарнею було витрачено 812 грн. 35 к.
В судовому засіданні прокурор Гаврилюк Р. Ю. позовні вимоги підтримав, просив стягнути понесені Погребищенською ЦРЛ витрати в сумі 812 грн. 35 к. за лікування ОСОБА_2 з ОСОБА_1 .
Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомляючи про причини неявки, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно, у встановленому законом порядку.
З урахуванням позиції позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань.
В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 04.03.2020 (справа №143/161/20) кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України закрите в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення (а.с. 6).
Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно з довідкою КП «Погребищенська центральна районна лікарня» Погребищенської районної ради №02-105 від 14.02.2020 на лікування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , лікарнею витрачено 812 грн. 35 к. бюджетних коштів (а.с. 13).
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальній справі, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Установленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди і регулюються статтею 121 Конституції України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України.
Статтею 131-1 Конституції України визначено, що на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадкам, визначених законом.
Статтею 56 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.
У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Погребищенська ЦРЛ являється комунальною установою, фінансується за рахунок місцевого бюджету, в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_2 не зверталася, відповідно не відшкодування витрат на лікування особи потерпілої від кримінального правопорушення, зачіпає інтереси держави, тому за змістом ч. 4ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» у даному цивільно-правому спорі наявні підстави для представництва прокурором в суді держави в особі Погребищенської ЦРЛ.
Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Відповідно до абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.
Згідно із п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.
Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий ОСОБА_2 витрачено державні кошти, розмір яких підтверджено дослідженими по справі доказами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 витрачених коштів у розмірі 812 грн. 35 к.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тобто з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 2102 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 1206 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 282 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , в дохід держави судовий збір у сумі 2102 (дві тисячі сто дві ) гривні 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення суду виготовлено 14.09.2020.
Суддя