Справа № 585/351/20
Номер провадження 2/585/318/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді В.О. Шульги, з участю секретаря С.А. Дем`яненко, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Роменська виправна колонія (№ 56)» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення права засудженого, -

В С Т А Н О В И В :

12 лютого 2020 р. до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ДУ «Роменська виправна колонія (№ 56)» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення права засудженого на таємницю кореспонденції. В резолютивній частині позивач просить стягнути з Державної установи «Роменська виправна колонія № 56» на його користь моральну шкоду в сумі 1000 гривень, завданої йому внаслідок порушення його права на таємницю кореспонденції з Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31.01.2017 р. № 585/4727/16-к/2133/2017. В обґрунтування позову вказав, що він засуджений до довічного позбавлення волі, з 04.05.2005 р. відбуває покарання у Роменській ВК № 56. 07.02.2017 року відповідач вручив йому лист Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31.01.2017 р. № 585/4727/16-к/2133/2017 в якому було зазначено, що: «В провадженні Роменського міськрайонного суду перебуває цивільна справа № 585/4727/16-ц за Вашим позовом до Роменської ВВ УДПТСУ в Сумській області (№56) про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав особи на таємницю кореспонденції. Роменський міськрайонний суд Сумської області повідомляє, що розгляд указаної справи в режимі відеоконференції призначено на 17.02.2017 на 13 год.». Даний лист суду відповідач зареєстрував у Журналі обліку вхідної кореспонденції Роменської ВК № 56 07.02.2017 р. за реєстровим № 429 у відкритому вигляді, - про що свідчить штемпель колонії з відповідним реєстраційним індексом на цьому листі. Лист суд був адресований безпосереднього на його ім`я. На його запитання чому вказана кореспонденція вручена у відкритому вигляді, відповіді відповідача не було. Відповідач не мав судового рішення про перегляд його кореспонденції. З огляду на вказане відповідач не виконав приписів інструкції № 1304/5 та ч. 4 ст. 113 КВК України. Своїми діями відповідач порушив його права на таємницю кореспонденції з суду, передбачені ч. 2 ст. 7 КВК України, ст. 31 Конституції України, ч. 1 ст. 14 КПК України, ч. 1 ст. 306 ЦК України та п. 1 ст. 8 Конвенції. Протиправність поведінки відповідача полягає у невиконанні юридичного обов`язку, встановленого нормами права. Протиправні дії відповідача завдали йому моральної шкоди. Здійснивши перегляд кореспонденції суду, адресованої на його ім`я, відповідач створив конфлікт між сторонами, який викликав у нього нервове потрясіння та тривалу нервову напругу. Він знаходиться у вразливому становищі, адже розкриття відповідачем кореспонденції, адресованої судом на його ім`я, може призвести до того, що вона буде прочитана, що породжує ризик того, що при нагоді працівники пенітенціарної служби можуть йому помститися. 03.02.2011 р. медичною частиною Роменської ВК №56 йому встановлено діагноз «Гіпертонічна нейроциркуляторна дистонія». Завдану йому шкоду, виходячи з його суб`єктивної оцінки фактичних обставин, характеру дій відповідача, а також глибини та тривалості душевних страждань він оцінює у 1000 грн., яку просить стягнути із відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, заперечення мотивував тим, що 07.02.2017 р. працівником канцелярії ДУ в канцелярії суду було отримане на руки у відкритому вигляді кореспонденція з Роменського міськрайонного суду. Серед отриманої кореспонденції було повідомлення за № 585/427/16-ц/2133/2017 від 31.01.2017 року про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до РВК №56 за №585/4727/16-ц в режимі відеоконференції о 13 год. 17.02.2017 року. Довіреність на отримання кореспонденції не вимагалась. Таким чином , воно було зареєстровано в Журналі вхідної кореспонденції РВК №56 за 2017 рік за вхідним номером 429. Вказане повідомлення було вручене позивачу 07.02.2017 року . По змісту самого повідомлення слідує, що установа була стороною по справі №585/4727/16-ц та володіла інформацією про перебіг даної справи, отже поняття таємниці , про яку стверджує позивач, не існувало. В діях ОСОБА_2 протиправності діяння, вини в заподіянні шкоди не вбачає.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , який приймав участь в розгляді справи в режимі відеконференції позов підтримав і просив задоволити. Суду пояснив, що відповідач вручив йому корепонденцію з суду у відкритому виді. Дана кореспонденція була зареєстрована у журналі 7 лютого 2017 року і була вручена у відкритому вигляді. Факт перегляду кореспонденції підтверджується штемпелем та індексом. Між ними виник конфлікт тому, що йому не пояснили чому кореспонденція відкрита. Вже майже 40 рішень винесли суди на його користь і визнали, що відповідач порушив його право на кореспонденцію. До цього часу відповідач не виконав жодного рішення суду про стягнення на його користь коштів. Моральна шкода полягає в тому, що відкрита кореспонденція може спричинити йому проблеми.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала відзив на позов та зазначені обґрунтування, пояснила що 7 лютого 2017 року в канцелярії суду отримано у відкритому вигляді кореспонденцію на ім`я ОСОБА_1 . Так як повідомлення було у відкритому вигляді, воно вручено і ОСОБА_1 у відкритому вигляді. В данному повідомленні не було жодної інформації, відкриття якої потягло б настання моральної шкоди. Там було лише повідомлення про проведення засідання в режимі відеоконференції. Хто саме з працівників колонії отримав з суду кореспонденцію не знає, тому що пройшло багато часу. Та кореспонденція, що надходила поштою, була належним чином отримана і була розписка про отримання. Коли б направлялася кореспонденція у запечатанному конверті, то ця корепсонденція реєструється у іншому жірналі.

Судом встановлено, ОСОБА_1 засуджений до довічного позбавлення волі і відбуває покарання в Роменській виправній колонії № 56 Державного департаменту України з виконання покарань в Сумській області (а.с. 7).

07.02.2017 р. адміністрація ВК № 56 отримала лист Роменського міськрайонного суду Сумської області за вих. № 585/4727/16-к/2133/2017 від 31.01.2017 р. в якому зазначено, що: «В провадженні Роменського міськрайонного суду перебуває цивільна справа № 585/4727/16-ц за Вашим позовом до Роменської ВВ УДПТСУ в Сумській області (№56) про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав особи на таємницю кореспонденції. Роменський міськрайонний суд Сумської області повідомляє, що розгляд указаної справи в режимі відеоконференції призначено на 17.02.2017 на 13 год. 00 хв.» Цей лист 07.02.2017 р. відповідач зареєстрував за вх. № 429, про що свідчить штемпель колонії, та передав позивачу (а.с.5).

З копії Журналу № 1262 обліку вхідної кореспонденції, наданого відповідачем на запит суду вбачається, що за № 429 зареєстровано № 4727/16/2133,2132. В графі «Звідки надійшов документ» вказано - Ромни міськрайсуд, в графі «короткий зміст» вказано «до відома та вручення ОСОБА_3 Для відома та участі. При цьому в журналі маються аналогічні записи про надходження листів з інших судів, в тому числі з м. Київ, м. Суми та інш. (а.с. 47-48).

В матеріалах оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 585/4727/16-ц мається розписка про те, що ОСОБА_1 повідомлений, що розгляд справи №585/4727/16-ц призначено на 17.02.2017 на 13 год.00 хв. Вказане відправлення отримано ОСОБА_1 09.02.17 р., про що є відповідна відмітка, вручене особисто та мається підпис (а.с. 66 справи 585/4727/16-ц).

Крім того в матеріалах оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 585/4727/16-ц мається супровідний лист Роменської ВК про направлення на адресу суду розписки про вручення засудженому ОСОБА_1 повідомлення від 31.01.2017 року по справі № 585/4727/16 ц.

Наведені факти свідчать, що між сторонами виник спір про відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення права засудженого на таємницю кореспонденції і при його вирішенні, суд застосовує норми матеріального права, на які посилаються сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 31 Конституції України кожному гарантується таємниця листування. Винятками можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинності чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншим способом одержати інформацію неможливо.

В ч. 1, ч.2 ст. 270 ЦК України зазначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи.

Частинами 1, 2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Частинами 3, 4 ст. 113 Кримінально-виконавчого кодексу України (з змінами та доповненнями внесеними законом від 08.04.2014 року) визначено, що кореспонденція, яку одержують і надсилають засуджені до відбування покарання у виправних колоніях мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, середнього та максимального рівня безпеки, підлягає перегляду.

Кореспонденція, яку засуджені адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, суду та прокуророві, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, яку засуджені одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Кримінально-виконавчого кодексу України щодо адаптації правового статусу засудженого до європейських стандартів», прийнятого 8.04.2014 року, яким було унесені зміни до ч.4 ст.113 КВК України було передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і доручено Кабінету Міністрів України у тримісячний строк після набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність з цим Законом та забезпечити перегляд і скасування центральним органом виконавчої влади з питань виконання покарань, іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону. Вищезазначений Закону України набрав чинності з 07.05.2014 року.

Згідно п.4 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації перегляду кореспонденції (листування) осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах» від 02.07.2013 року № 1304/5 відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про попереднє ув`язнення» і статей 8, 113 Кримінально-виконавчого кодексу України скарги, заяви, клопотання і листи (кореспонденція) осіб, узятих під варту, та засуджених, які відбувають покарання у виправних колоніях мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, середнього та максимального рівня безпеки, підлягають перегляду, за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту. Кореспонденція, яку засуджені чи особи, взяті під варту, адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, до суду та прокуророві чи захиснику у кримінальному провадженні, що здійснює свої повноваження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, яку засуджені та особи, взяті під варту, одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який приділяє особливу увагу питанню ефективного використання ув`язненими права на подання заяви. Він зазначав, що ув`язнені перебувають в особливо вразливому становищі, оскільки їх листування із Судом і з рештою зовнішнього світу залежить від адміністрації установ виконання покарань (див., наприклад, рішення від у справі «Котлец проти Румунії» (<…>), заява № 38565/97, п. 71, від 3 червня 2003 року). Суд завжди наголошував на важливості дотримання конфіденційності кореспонденції Суду із заявниками, оскільки вона може містити скарги на дії адміністрації пенітенціарних установ або їхніх працівників. Розкриття листів, які надійшли із Суду чи адресовані йому, може призвести до того, що вони будуть прочитані, що, як легко можна уявити, породжує ризик того, що при нагоді працівники пенітенціарної установи можуть помститися засудженому, про якого йдеться (див. рішення у справах «Кляхін проти Росії» (Klyakhin v. Russia), заява № 46082/99, п. 118, від 30 листопада 2004 року; «Мєченков проти Росії» (Mechenkov v. Russia), заява № 35421/05, п. 123, від 7 лютого 2008 року, та «Понушков проти Росії» (Ponushkov v. Russia), заява № 30209/04, п. 80, від 6 листопада 2008 року).

Отже, судом встановлено, що кореспонденція для засудженого ОСОБА_1 , з Роменського міськрайонного суду Сумської області, була вручена у відкритому вигляді. При цьому доказів на підтвердження того чи направлялася вона з суду у відкритому чи у закритому вигляді, сторонами не надано і судом не здобуто, тому будь-який висновок щодо даної обставини буде припущенням, яке не може бути покладено в основу рішення суду.

В будь-якому випадку, не залежно від такої невстановленої обставини, працівники відповідача не мали законних підстав для вручення кореспонденції засудженому у відкритому вигляді, який надавав можливість її перегляду.

Тому суд прийшов до висновку, що відповідачем було порушено право ОСОБА_1 на таємницю кореспонденції з Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31.01. 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 23 ч.2 п.2 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

На підставі положеннями п. 5 постанови Пленуму ВС України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача про відшкодування моральної шкоди.

В суду немає сумніву в тому, що своїми неправомірними діями Роменська ВК 56 могла заподіяти моральні страждання ОСОБА_1 , оскільки було порушено його право на таємницю кореспонденції.

Як на підставу для задоволення позову про стягнення моральної шкоди в сумі 1000 грн. позивач посилався на те, що дії відповідача, а саме: порушення його права на таємницю кореспонденції з суду, завдали йому моральної шкоди, між ним та адміністрацією виник конфлікт, він втратив спокій, що посилило його душевні страждання.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що від порушення не настало значущих негативних наслідків, суд дійшов висновку, що позов може бути задоволений частково і стягненню з ДУ «Роменська ВК № 56» на користь позивача у відшкодування моральної шкоди підлягає 100 грн. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також враховує характер порушення, а зокрема те що таке порушення є неодноразовим, а відповідно значна моральна шкода, за окремо взятий випадок, не настала, час який сплив з моменту настання порушення до моменту звернення в суд оскільки у випадку настання значної шкоди особа не чекала би три роки, ступінь провини відповідача.

Позивач ОСОБА_1 ухвалою Роменського міськрайонного суду від 14.02 2020 року звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог… Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Державної установи «Роменська виправна колонія (№56)» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення права засудженого задоволити частково.

Стягнути з Державної установи «Роменська виправна колонія № 56» на його користь моральну шкоду в сумі 100 гривень, завданої йому внаслідок порушення його права на таємницю кореспонденції з Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31.01.2017 р. № 585/4727/16-к/2133/2017.

В іншій частині в задоволення позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга