Дата документу 10.09.2020 Справа № 317/206/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/206/20
Провадження №22-ц/807/2854/20
Головуючий в 1-й інстанції Мінгазов Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Маловічко С.В., Подліянової Г.С.
СекретарКниш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Усенко Антона Володимировича на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27 липня 2020 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 31 липня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з онукою шляхом встановлення порядку участі діда та баби у вихованні онуки,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області про усунення перешкод у спілкуванні з онукою шляхом встановлення порядку участі у вихованні онуки. Свою позовну заяву обґрунтували тим, що донька позивачів ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Спільне життя у подружжя не склалось, тому шлюб було розірвано, від шлюбу подружжя має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка наразі проживає разом із батьком. Після розірвання шлюбу відповідач перешкоджає позивачам бачити онуку та приймати участь у її вихованні. Розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області від 26.12.2019 р. №577 було встановлено наступний час спілкування баби та діда із онукою: два рази на місяць протягом чотирьох годин у присутності батька. Позивачі вважають, що цього часу недостатньо для повноцінного спілкування з онукою та враховуючи вік дівчинки, можливими є побачення без присутності батька.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 27 липня 2020 року, позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа: Орган опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації (69089, м. Запоріжжя, вул.. Істоміна, 8), про усунення перешкод у спілкуванні з онукою шляхом встановлення порядку участі діда та баби у вихованні онуки задоволено частково.

Усунуто перешкоди у спілкуванні з онукою, встановлено наступний графік для зустрічей та участі діда, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та баби, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вихованні онуки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

1)надавати можливість діду ОСОБА_3 та бабі ОСОБА_2 вільно спілкуватись із онукою, ОСОБА_5 з 08:00 до 20:00 засобами телефонного зв`язку та через мобільний додаток «Viber»;

2)встановити систематичні побачення два рази на місяць протягом восьми годин, у будь-який вихідний день за домовленістю з батьком, діда ОСОБА_3 , баби ОСОБА_2 з онукою ОСОБА_5 , за адресою їх місця проживання: АДРЕСА_3 , без присутності батька;

3)щороку у період канікул надати діду ОСОБА_3 та бабі ОСОБА_2 , додатковий день побачень із онукою ОСОБА_5 , із ночівлею, за бажанням дитини, без присутності батька.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок грн.) 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок грн.) 80 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 в особі представника адвоката Усенко Антона Володимировича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити виключивши із резолютивної частини другий та третій пункт графіку зустрічей. Визначити час спілкування позивачів з дитиною два рази на місяць протягом чотирьох годин у присутності батька.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що встановлений Розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області від 26.12.2019 р. №577 час для спілкування позивачів з онукою: два рази на місяць протягом чотирьох годин у присутності батька є цілком доцільним та не чинить позивачам перешкоди у вихованні онуки. Вимога бути приступнім під час побачень дочки із бабою та дідом зумовлена пережитим стресом після того, як ОСОБА_1 був вимушений шукати свою доньку у іншій країні, куди його колишня дружина незаконно вивезла дитину, дозвіл на виїзд якої не надавав, а тому в нього є певні побоювання на предмет зустрічей доньки з батьками його колишньої дружини без його присутності. Вказував на те, що позивачі у справі надавали допомогу його колишній дружині, яка проживала разом з ними, у незаконному перетині кордону.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , про що Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції було внесено актовий запис №1182 (даний факт не потребує доказування відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, оскільки встановлена рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.05.2018 р. по справі №332/775/18).

Від шлюбу подружжя має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 27.03.2012 р.

Факт спорідненості позивачів із ОСОБА_6 підтверджує свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 20.02.1988 р., де позивачі зазначені батьками, та відповідна відмітка у паспортах (сторінка 9 паспорту).

Наразі ОСОБА_5 проживає разом із батьком за адресою: АДРЕСА_4 .

Розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області від 26.12.2019 р. №577 було визначено час спілкування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з малолітньою внучкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , два рази на місяць протягом чотирьох годин у приступності батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . День, час та місце зустрічей визначається за домовленістю. Також вказано, що визначений графік зустрічей буде діяти на протязі розгляду у Запорізькому районному суді позовної заяви ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 «Про встановлення постійного місця проживання дитини та усунення перешкод у вільному спілкуванні з дитиною шляхом встановлення порядку у її вихованні».

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції враховуючи позицію сторін, вік дитини та обставини справи дійшов висновку, що право позивачів підлягає захисту в судовому порядку, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки встановлений розпорядженням голови Запорізької РДА час спілкування позивачів з онукою не є достатнім та таким, що відповідає інтересам дитини.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується частково, виходячи з наступного.

Так, частиною першою статті 15 ЦК України та частиною першою статті 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

У частині першій статті 257 СК України встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Тлумачення частини другої та третьої статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Судом встановлено, що відповідно до Розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області від 26.12.2019 р. №577 було визначено час спілкування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з малолітньою внучкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , два рази на місяць протягом чотирьох годин у приступності батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . День, час та місце зустрічей визначається за домовленістю.

Не погоджуючись з таким графіком спілкування з малолітньою онукою позивачі пред`явили позов до суду, основною вимогою якого є збільшення кількості днів та часу зустрічей, а також проведення часу онукою за відсутності батька.

Суд першої інстанції вважав, що час визначений вказаним розпорядженням не є достатнім, і дійшов до висновку про можливість побачень позивачів з онукою без участі батька, між тим повністю погодитися з такими висновками не можна.

Слід зазначити, що відповідач у справі не перешкоджає спілкуванню своєї доньки з бабусею та дідом, виконує графік зустрічей встановлений розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, не заперечує проти вільного спілкування позивачів із онукою, ОСОБА_7 засобами телефонного зв`язку та через мобільний додаток «Viber». Таким чином, суд апеляційної інстанції, вважає, що права позивачів баби та діда на спілкування з онукою забезпечені належним чином.

Враховуючи наявність сталого конфлікту між сторонами та певних обставин справи (незаконний перетин кордону колишньою дружиною відповідача з малолітньою донькою, перебування там дитини в ізоляції з матір`ю, через затримання в іншій країні, що спричинило для малолітньої дитини моральні страждання), вік дитини, та з метою забезпечення найкращих інтересів малолітньої ОСОБА_8 , її стійкого психічного та психологічного розвитку в безпечних та спокійних умовах, суд апеляційної інстанції вважає що наразі існує необхідність у присутності батька при зустрічах онуки з бабою та дідом, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що навіть в ході судового засідання в апеляційній інстанції своє негативне, дещо агресивне ставлення до батька дитини не змогла приховати саме бабуся. Тому у суду апеляційної інстанції виникли певні обґрунтовані побоювання, враховуючи всі обставини справи, щодо створення позивачами у дитини, під час їхнього окремого спілкування без батька в їх помешканні, негативних поглядів, критичного сприйняття, невірної спотвореної оцінки дитиною свого батька. Враховуючи вік дитини (8 років), при якому вона може легко піддатись впливу дорослих, сталі стосунки, та її постійне проживання з батьком, окреме спілкування позивачів з дитиною без батька може вплинути негативно на її як психічний так і фізичний стан, що не є в кращих інтересах дитини.

Окрім цього, наявність у дитини, окрім школи і додаткових, позашкільних занять в тому числі і у вихідні не дозволяє їй повність знаходитись цілий день, як визначив суд першої інстанції у своїх діда та баби.

Тому колегія суддів вважає що графік спілкування дитини з позивачами встановлений органом опіки та піклування повністю відповідає інтересам дитини.

Тому рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27 липня 2020 року у цій справі необхідно скасувати в частині пунктів 2 та 3 графіку зустрічей діда та баби з онукою, виключивши із резолютивної частини рішення пункти 2 та 3, при цьому визначити час спілкування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з малолітньою внучкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , два рази на місяць протягом чотирьох годин у приступності батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . День, час та місце зустрічей визначається за домовленістю між сторонами..

В іншій частині позову щодо визначення графіку зустрічей діда та баби з онукою запропонований позивачами необхідно відмовити.

Решту рішення в тому числі і пункт 1, який не оскаржений сторонами, щодо надання можливості діду ОСОБА_3 та бабі ОСОБА_2 вільно спілкуватись із онукою, ОСОБА_7 з 08:00 до 20:00 засобами телефонного зв`язку та через мобільний додаток «Viber» - залишити без змін.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27 липня 2020 року у цій справі скасувати в частині пунктів 2 та 3 графіку зустрічей діда та баби з онукою, виключивши із резолютивної частини рішення пункти 2 та 3, при цьому визначити час спілкування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з малолітньою внучкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , два рази на місяць протягом чотирьох годин у приступності батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . День, час та місце зустрічей визначається за домовленістю між сторонами.

В іншій частині позову щодо визначення графіку зустрічей діда та баби з онукою відмовити.

Решту рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 11 вересня 2020 року.

Судді: С. В. Кухар

С. В. Маловічко

Г. С. Подліянова