08 вересня 2020 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Химинець О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , законного представника, що діє від імені та в інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, без самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, шляхом зняття її з реєстраційного обліку ,-
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 08.09.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.09.2020 р.
Позивачі - ОСОБА_1 , законний представник, що діє від імені та в інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , звернулись до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 , третя особа, без самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, шляхом зняття її з реєстраційного обліку.
Позовні вимоги мотивує тим, що 03.09.2008 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було розглянуто у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 2-4719/08 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу і стягнення аліментів та керуючись вимогами ст.ст. 213, 215, 294, п. 1 ч.1ст. 367 ЦПК України, ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України проголошено рішення яким шлюб було розірвано. Також, з ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі 250,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 15.07.2008 року і до досягнення ними повноліття.
Як зазначає позивач, 07.11.2013 року було укладено Договір про припинення права власності на аліменти для дітей, у зв`язку з передачею права власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 1986 приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу п. Хваста М.М., згідно умов якого відповідач передав своїм дітям ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у спільну часткову власність, кожній по 1/2 частці житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі цього Договору за позивачем 2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітньою дитиною - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.11.2013 було зареєстровано право приватної спільної часткової власності по 1/2 частки кожній житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
У позовній заяві вказано, що 14.11.2019 року службовими особами Ірлявської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області було проведено комісійне обстеження, де комісією було встановлено, що на день проведення обстеження, згідно письмової заяви заявника - ОСОБА_1 , громадянин ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за вищевказаною адресою фактично протягом двох років не проживає, наведені обставини підтверджуються громадянами/сусідами.
Крім того, позивачам взагалі невідоме місце знаходження/перебування відповідача, так як і причини його виїзду із місця постійного проживання. Таким чином позивачі стверджують, що з липня 2015 року та по час звернення із даним позовом до суду, (а це понад 4 роки) відповідач не проживає за місцем реєстрації, що в свою чергу обмежує в праві позивачів на розпорядження та користування своєю власністю.
У позовній заяві вказано, що на теперішній час позивачі не мають змоги оформити субсидію для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг, що надається державою за рахунок коштів бюджету за поштовою адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із наявністю зареєстрованої особи відповідача за вищевказаною адресою.
З огляду на викладене позивач просить суд: визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом зняття його з реєстраційного обліку із даного житлового будинку.
В судове засідання позивачі не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином разом із тим подали до суду заяви (клопотання) про розгляд справи за їх відсутності, вказали, що позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Суд констатує, що повістки про виклик до суду направлялися на останню відому адресу проживання відповідача, окрім того оголошення про розгляд справи, та виклик відповідача до суду було розміщено у відповідному розділі на офіційному веб-сайті суду. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без її участі.
На підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223,280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.09.2008 року у цивільній справі № 2-4719/08 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу і стягнення аліментів, шлюб між сторонами розірвано, з ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі 250,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 15.07.2008 року і до досягнення ними повноліття.
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_2 від 13.07.2011 р., розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .
Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 від 05.10.2010 р. у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася донька ОСОБА_2 .
07.11.2013 року між відповідачем та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , від імені якої діяла ОСОБА_1 ,уклали Договір про припинення права на аліменти для дітей, у зв`язку з передачею права власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 1986 приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу п. Хваста М.М., згідно умов якого відповідач передав своїм дітям ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у спільну часткову власність, кожній по 1/2 частці житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі цього Договору за позивачем 2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітньою дитиною - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.11.2013 було зареєстровано право приватної спільної часткової власності по 1/2 частки кожній житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Індексний номер витягу №12381718 від 07.11.2013 р., Ѕ житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , на праві приватної спільної часткової власності.
Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Індексний номер витягу №12382330 від 07.11.2013 р., Ѕ житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 , на праві приватної спільної часткової власності.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: номер довідки: 223088477 від 08.09.2020 року житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності по Ѕ ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Окрім того, згідно акту обстеження місця проживання громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 14.11.2019 року за №371 виданого Ірлявською сільською радою Ужгородського району було зафіксовано факт не проживання останнього за місцем його реєстрації протягом двох років, що засвідчили свідки, сусіди.
Згідно довідки про склад сім`ї від 14.11.2019 року №372 виданої Ірлявською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, виданої у тім, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований але фактично не проживає.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу Української PCP, визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.
До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, діти, батьки власника, інші особи, якщо вони постійно проживають з власником і ведуть з ним спільне господарство).
Виходячи із змісту роз`яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" з наступними змінами, при вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно з`ясовувати причини відсутності особи у жилому приміщенні понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Разом із тим з матеріалів справи встановлено, відповідач згідно вказаного вище договору від 07.11.2011 р., передав право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 , своїм дочкам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільну часткову власність по Ѕ кожній. На даний час відповідач за місцем реєстрації не проживає, та згідно зазначеного атку від 14.11.2019 р. №371, станом на день обстеження фактично не прожив - протягом двох року.
В той же час, реєстрація відповідача за вказаною адресою, створює для позивачів перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки позивачі вимушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, що нараховуються у відповідності до затверджених норм на кількість зареєстрованих у житловому приміщенні осіб.
Таким чином, враховуючи, що суду не надано відомостей, які б спростовували твердження позивачів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є обґрунтованими та підлягають до задоволення в цій частині.
При цьому суд бере до уваги, що відповідачем не надано до суду відзиву на позов, а також те, що відповідач до суду не з`явився, тим самим не скористався своїм правом.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Щодо вимоги позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку із даного житлового будинку, суд вважає за необхідне зазначити наступне:
Відповідно до положень ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, якими передбачено зміст, порядок, захист здійснення права власності та його непорушність, враховуючи вищезназначені обставини, можна погодитись з доводами позивача, що реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає в реалізації його прав власника спірного житлового приміщення, які підлягають відновленню, зокрема, і шляхом усунення перешкод у користуванні житловим будинком, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Таким чином, рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, після набуття ним законної сили, є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 29, 316, 317, 319, 391 ЦК України, ст. 3, 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», с ст. .ст.12, 76, 223, 258, 259, 260, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 , законного представника, що діє від імені та в інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, без самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, шляхом зняття її з реєстраційного обліку - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь позивача ОСОБА_1 , законного представника, що діє від імені та в інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в сумі 192, 1 грн.
Стягнути з відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в сумі 192, 1 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду Фазикош О.В.