Справа № 459/554/18 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/811/2558/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левик Я.А.,Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності на гараж та усунення перешкод права ним користування,

ВСТАНОВИЛА:

20.02.2018 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності на гараж та усунення перешкод у користуванні гаражем. На його обґрунтування послався на те, що 24.02.2001 був укладений шлюб між сторонами. У період спільного подружнього життя ними за спільні кошти був придбаний гараж АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , який був зареєстрований на відповідача. Стверджує, що з часу купівлі гаража і до сьогодні користується цим гаражем позивач. Шлюб між сторонами розірвано. Стверджує, що відповідач вчиняє дії, які порушують право позивача на користування вказаним вище гаражем, вимагаючи звільнити його і в подальшому ним не користуватися.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 14 червня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності на гараж та усунення перешкод права ним користування - задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на гараж АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 .

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у здійсненні ним права користування гаражем АДРЕСА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 704,80 грн сплаченого судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Державної судової адміністрації України 704,80 грн судового збору.

Рішення суду оскаржла ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.В обґрунтування своїх апеляційних вимог,вказує, що суд не врахував того, що від імені позивача позовну заяву подавав її представник ОСОБА_3 , який згідно договору-доручення не мав права на подачу такої. Вважає, що суд безпідставно не застосував строки позовної давності. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 подав клопотання про розгляд справи за відсутності апелянта та її представника. Тому розгляд справи проводиться колегією суддів у відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.02.2001. Шлюб між ними розірвано, згідно з рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 31.08.2006 (а.с. 10).

За час шлюбу ними було придбано гараж АДРЕСА_2 , який згідно з повідомленням КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» від 13.02.2018 № 876 станом на 31.12.2012 зареєстрований за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Франгуловою Л.О. 19.05.2006 за реєстром №1155 (реєстраційний номер майна 14802604) (а.с. 7).

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з положеннями статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив із презумпції спільності майна набутого за час шлюбу, яка не спростована відповідачем, та права позивача на користування гаражем, який є об`єктом спільної сумісної власності сторін.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовна заява від імені позивача підписана його представником Воротньовим ОСОБА_5 В., який не мав на це повноважень, не є підставою для скасування рішення, оскільки, як убачається з матеріалів справи у договорі-дорученні про надання правової допомоги відсутні обмеження повноваження представника позивача щодо підпису позовної заяви. Крім цього, у судовому засіданні 10.09.2018 ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав (а.с.56).

Доводи апелянта про наявність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Факт користування позивачем спірним гаражем після розірвання шлюбу ствердили свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які суд обґрунтовано взяв до уваги.

За таких обставин, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, вірно встановив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 21.01.2020

Головуючий

Судді