Провадження № 2/127/3434/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2020 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення майна з - під арешту,-

встановив:

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про звільнення майна з - під арешту. Позов мотивовано тим, що позивачка успадкувала від свого батька 27/100 частин житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку площею 0, 0294 га, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану на території АДРЕСА_1 . Вищезазначене нерухоме майно зареєстроване у реєстрі речових прав на нерухоме майно. В подальшому позивач виявила бажання відчужити належне їй на праві власності майно. Однак, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , Першою вінницькою нотаріальною конторою накладені наступні обтяження:

- арешт нерухомого майна - 18.07.2007 року № запису обтяження 27705959 на підставі ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці, особа майно якою обтяжуєтьсь ОСОБА_4 ;

- арешт нерухомого майна -18.07.2007 року № запису про обтяження 27705930 на підставі ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці, особа майно якої обтяжується ОСОБА_5 ;

- арешт нерухомого майна -17.07.2007 року № запису про обтяження 27705853 на підставі ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці, особа майно якої обтяжується ОСОБА_6 .

Відповідно до листа першої вінницької державної нотаріальної контори від 07.08.2019 року № 3085/01-16 закінчені діловодством справи Першої вінницької державної нотаріальної контори по 2003 включно передані на зберігання до Державного нотаріального архіву Вінницької області. Оскільки арешт на будинок АДРЕСА_1 було накладено у 1989 та у 1990 роках.

В архіві Замостянського районного суду м. Вінниці позивачці надана копія рішення Замостянського районного народного суду від 17.04.1989 року у справі за позовом ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин, яким встановлено, що ОСОБА_6 є рідною сестрою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , судова справа знищена, згідно інформації архіву Вінницького міського суду Вінницької області.

ОСОБА_6 та ОСОБА_4 1907 року народження володіла та проживала у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією домової книги.

Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_6 право власності на будинок перейшло частково до ОСОБА_7 , який в подальшому відчужив будинок ОСОБА_8 та покійному батьку позивачки ОСОБА_9 , дані факти підтверджуються рішенням народного суду Замостянського району м. Вінниці від 04.05.1992 року справа № 2-66/1992.

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не мали спадкоємців. ОСОБА_7 отримав будинок у власність від покійної ОСОБА_6 за те, що доглядав її за життя.

Наявні арешти порушують право власності ОСОБА_2 та не дають можливості вільно розпоряджатись належним їй нерухомим майном.

Просила суд, звільнити житловий будинок, з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 . Ступки з - під:

арешту нерухомого майна, який накладений на підставі ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці, № запису обтяження 27705959 від 18.07.2007 року, особа майно якою обтяжуєтьсь ОСОБА_4 ;

арешту нерухомого майна, який накладений на підставі ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці, № запису обтяження 27705930 від 18.07.2007 року, особа майно якою обтяжуєтьсь ОСОБА_5 ;

арешту нерухомого майна, який накладений на підставі ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці, № запису обтяження 27705853 від 17.07.2007 року, особа майно якою обтяжуєтьсь ОСОБА_6 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав за обставин викладених в справі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справ у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечувала, щодо їх задоволення.

Відповідно до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 успадкувала від свого батька ОСОБА_9 27/100 частин житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку площею 0,0294 га, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану на території АДРЕСА_1 (а.с.5-8).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , Першою вінницькою нотаріальною конторою накладені наступні обтяження:

- арешт нерухомого майна - 18.07.2007 року № запису обтяження 27705959 на підставі ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці, особа майно якою обтяжуєтьсь ОСОБА_4 ;

- арешт нерухомого майна -18.07.2007 року № запису про обтяження 27705930 на підставі ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці, особа майно якої обтяжується ОСОБА_5 ;

- арешт нерухомого майна -17.07.2007 року № запису про обтяження 27705853 на підставі ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці, особа майно якої обтяжується ОСОБА_6 (а.с.9-10).

Відповідно до листа Першої вінницької державної нотаріальної контори від 07.08.2019 року № 3085/01-16 закінчені діловодством справи Першої вінницької державної нотаріальної контори по 2003 включно передані на зберігання до Державного нотаріального архіву Вінницької області. Оскільки арешт на будинок АДРЕСА_1 було накладено у 1989 та у 1990 роках (а.с.11).

В архіві Замостянського районного суду м. Вінниці позивачці надана копія рішення Замостянського районного народного суду від 17.04.1989 року у справі за позовом ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин, яким встановлено, що ОСОБА_6 є рідною сестрою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , судова справа знищена, згідно інформації архіву Вінницького міського суду Вінницької області (а.с.14).

ОСОБА_6 та ОСОБА_4 1907 року народження володіла та проживала у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією домової книги (а.с.15-18).

Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_6 право власності на будинок перейшло частково до ОСОБА_7 , який в подальшому відчужив будинок ОСОБА_8 та покійному батьку позивачки ОСОБА_9 , дані факти підтверджуються рішенням народного суду Замостянського району м. Вінниці від 04.05.1992 року справа № 2-66/1992 (а.с.12-13).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , 27/100 частки належить ОСОБА_10 , 19/50 часток належить ОСОБА_3 (а.с.144 інвентарної справи).

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року здійснено тлумачення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, де сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" АБО "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності.

Також, аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі № 44277/98 "Стреч проти Сполученого Королівства" від 24.04.2003 року.

Таким чином, накладення арешту порушує права позивача, як власниці частини будинку.

Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про зняття арешту з майна знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 178, 191, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Звільнити житловий будинок, з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 . Ступки з - під:

арешту нерухомого майна, який накладений на підставі ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці, № запису обтяження 27705959 від 18.07.2007 року, особа майно якою обтяжуєтьсь ОСОБА_4 ;

арешту нерухомого майна, який накладений на підставі ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці, № запису обтяження 27705930 від 18.07.2007 року, особа майно якою обтяжуєтьсь ОСОБА_5 ;

арешту нерухомого майна, який накладений на підставі ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці, № запису обтяження 27705853 від 17.07.2007 року, особа майно якою обтяжуєтьсь ОСОБА_6 .

Судові витрати залишити за позивачкою.

Рішення суду може бути оскаржено, шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 22.01.2020 року.

Суддя: