Дата документу 10.07.2020 Справа № 554/1957/20
Провадження № 2/554/1143/2020
10 липня 2020 року м. Полтава
Октябрський районний суд м.Полтави у складі:
головуючого судді Гальонкіної Ю.С.,
за участю секретаря Юрченко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та стягнення додаткових витрат на утримання доньки-
У березні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просила стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на лікування доньки ОСОБА_3 щомісячно по 300 грн.
На обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що у квітні 2008 року вони з відповідачем утворили сім`ю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після народження сина між сторонами погіршилися стосунки та з жовтня 2019 року вони проживають окремо, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть.
Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.180 СК України обов`язку утримувати своїх дітей, в тому числі доньки ОСОБА_5 , яка перебуває на диспансерному обліку в Поліклінічному відділенні № 2 Дитячої міської лікарні та потребує додаткових витрат на лікування. Разом з цим, відповідач аліменти нікому не платить, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає. Тому позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою судді від 06 березня 2020 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання позивачка не з`явилася, її представник адвокат Пономаренко В.В. подала заяву про розгляд справи без їх участі, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на правову допомогу.
Відповідач ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному сайті судової влади, відповідно до ст. 128 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина , з якою проживає дитина , має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 відповідач по справі, а матір`ю позивачка ОСОБА_1 , що підтверджується відоцтвами про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .
Як убачається з матеріалів позову на даний час діти виховуються матір`ю та перебувають на її утриманні, батько дітей на їх утримання матеріальну допомогу не надає.
Сторонами не надано суду доказів про досягнення згоди про добровільну сплату аліментів.
Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі.
Згідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18 Конвенції про захист прав дитини). Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільні діти проживають разом з позивачкою, знаходяться на її повному утриманні, позивач не в змозі самостійно забезпечити дітей в достатньому обсязі для її розвитку, оскільки протилежного не доведено, відповідач на утриманні інших осіб не має, тому суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом розгляду справи.
Ч. 2 ст.182 СК України викладено в новій редакції, згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.1ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню.
Разом з цим, аналізуючи зібрані по справі докази, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_3 щомісячно по 300 грн. на її лікування, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо необхідності щомісячного понесення додаткових витрат на лікування доньки.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
У відповідності до ч.ч. 1-3 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Так, згідно розрахунку вартості наданих правничих послуг та квитанції № 02/03 від 02.03.2020 року, виданої адвокатом Пономаренко В.В. позивачка ОСОБА_1 понесла витрати на правову допомогу в розмірі 4400 грн., які підлягають стягненню з відповідача.
Разом з цим, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову з відповідача підлягають стягненню 840, 80 гривень судового збору на користь держави.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 141, 211, 223, 259, 263-265, 274, 430 ЦПК України, ст.ст.180-183, 191 СК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.03.2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у сумі 4400 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Ю.С. Гальонкіна