Справа № 450/2948/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2020 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Костюк У. І.

з участю секретаря Коваль В.А.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Кам`янка -Бузька цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
встановив
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.11.2010 в сумі 40245,27 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 15664,41 грн, заборгованості за простроченим тілом кредита у сумі 10058,40 грн, 11629,84 грн нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 499,99 грн нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500 грн штрафу (фіксована частина) 1892,63 грн (процентна складова), а також суму судових витрат.
Позивач вказував, що з відповідачем 11.11.2010 був укладений договір без номеру, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 19900,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Однак, відповідачем зобов`язання за договором порушувались, внаслідок чого станом на 16.07.2019 року виникла заборгованість за договором в загальному розмірі 40 245,27 грн, яку позивач вимагає від відповідача повернути в повному обсязі.
Ухвалою суду від 04.12.2019 провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду.
19.08.2019 представник відповідача ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову про стягненя заборгованості з ОСОБА_1 .. У відзиві посилається на постанову від 03.07.2017 Великої палати Верховного Суду у справі №342/180/17. Вказує про те, що в анкеті позичальника від 11.10.2010 процентна ставка не зазначена, наданий банком Витяг з Тарифу обслуговування кредитних карт «Універсальна» відповідачем не підписаний. Щодо стягнення заборгованості за пенею та комісією, в анкеті також відсутні і умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки(пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ті витяг з Тарифів та витяг з Умов вказані в позовній заяві, відповідач розумів, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені,штрафів) та, зокрема, саме у зазначеному цих документах розмірах і порядку нарахування. Також роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення ПриватБанку. Крім того, представником відповідача було подане клопотання про застосування строку позовної давності. Де вказує, що згідно позовної давності заборгованість за кредитом виникла 11.11.2010. Кредитор посилається на Умови та правила надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, відповідач зобов`язаний на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту. Проте доказів направлення відповідачу ознайомлення його з такою вимогою до матеріалів не долучено. Крім доводів банку та розрахунку заборгованості здійсненого ним же, обставини переривання перебігу позовної давності, а саме часткове погашення відповідачем кредиту, взагалі не підтвердженні доказами, оскільки переривання перебігу позовної давності можливе лише діями безпосередньо позивальника, банк же не надав на підтвердження таких його дій належних доказів (квитанцій, касового ордеру тощо). Згідно розрахунку заборгованості за процентами проценти не погашались, а включались в заборгованість нарахованих відсотків, штрафів та пені. Позивач стверджує, що сплата процентів за користування кредитом, клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів. Проте, відповідач такого доручення не надавала, доказів надання такого доручення банку, позивач не долучив до матеріалів справи. Тобто за весь цей період відсотки не сплачувалися, а тому позивач з 11.11.2010 дізнався про порушення свого права.
Представник позивача 05.02.2020 подав через канцелярію суду відповідь на відзив, в якому просить позов задовольнити. Вказує, що форма кредитного договору була дотримана. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг, де зазначено що відповідач ознайомився та згодний з умовами та Правилами надання банківських послуг.
В судове засідання представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав повністю.
Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання подав заяву, в якому просив розглянути справу без його участі та участі відповідача, заперечує проти задоволення позовних вимог повністю.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.
Судом встановлено, що 11.11.2010 між позивачем і відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.
У заяві зазначено, що відповідач згідна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування та кредитування, що розміщені в рекламному буклеті, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 16.07.2019 становить 40245,27 грн і складається із: з заборгованості за тілом кредиту у сумі 15664,41 грн, заборгованості за простроченим тілом кредита у сумі 10058,40 грн, 11629,84 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 499,99 грн -нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500 грн штрафу (фіксована частина) 1892,63 грн (процентна складова),.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У заяві позичальника від 11.11.2010 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Згідно до поданого пояснення на позов відповідач не погоджуєтсья із розрахунком заборгованості, пені.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 11.11.2010 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Також позивачем не надано до матеріалів справи довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна» підписаної відповідачем ОСОБА_1 ..
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року №342/180/17.
Таким чином, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитом у розмірі 16664,41 грн, та, у зв`язку з вищенаведеним, суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення суми заборгованості за простроченим тілом, пені та штрафом.
Що стосується заяви представника відповідача щодо застосування строків позовної давності, то суд виходить з наступного.
Відповідно до укладеного договору № б/н від 11.11.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 19 900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із оплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Із Розрахунку заборгованості за договором №б/н від 11.11.2010 року вбачається, що відповідач активно користувалася карткою та за її зверненням картка перевипускалася.
Під перевипуском карти слід розуміти випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом відображається та враховується на перевипущеній картці.
Строк дії картки відповідача ОСОБА_1 із врахуванням строку перевипуску до останнього дня 06.2021 року. (а.с.93).
За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі-зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК), а не закінчення строку дії картки.
У постанові Верховного Суду від 27.02.2019 року по справі № 743/150/17, провадження № 61-8135св18 Верховний Суд прописав: «Висновок судів попередніх інстанцій про початок перебігу позовної давності з моменту внесення позичальником останнього платежу на погашення кредитної заборгованості є помилковим. Згідно з пунктом 2.1.1.2.11 Умов та Правил, які є складовою частиною кредитного договору, картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на титульній сторінці карти, включно. За таким договором перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після настання чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі-зі спливом останнього дня дії картки». Відтак, перебіг позовної давності про повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто з 30 червня 2021 року при умові, якщо така не буде перевипущена.
Із позовної заяви встановлено, що банк звернувся в суд з позовною заявою 02.09.2019 року, тобто в межах строку позовної давності.
Відповідачем ОСОБА_1 здійснювалися платежі за договором, що свідчить про переривання строків позовної давності. Із наданого банком Розрахунку про рух коштів вбачається, що відповідачем здійснювались платежі, зокрема і у жовтні 2018 року.
Часткова сплата відповідачем заборгованості за кредитним договором вказує на вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання ним боргу. Відповідно до ст.264 ЦК такі дії переривають перебіг позовної давності.
Враховуючи наведене, судій дійшов висновку про відмову у застосуванні строків позовної давності.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 747,65 грн грн.
Керуючись ст.ст. 2, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
ухвалив :
позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 11.11.2010, а саме - 15 664,41 (п`ятнадцять тисяч шістсот шістдесят чотири гривні сорок одну копійку).
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 747,65 грн (сімсот сорок сім гривень шістдесят п`ять копійок) судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення виготовлено 28.07.2020.

Суддя Костюк У.І.