Справа № 706/1552/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області

В складі головуючого - судді Орендарчука М.П.

при секретарі Карбівської Я.Є.,

за участі позивачки: ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача: ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, стягнення вартості речей індивідуального користування.

встановив:

18 жовтня 2019 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, стягнення вартості речей індивідуального користування.

Позов обґрунтовувала тим, що з 15.05.1993 перебуває з ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі, в якому 03.02.1996 за спільні кошти подружжя за договором купівлі продажу по АДРЕСА_1 був придбаний житловий будинок з надвірними спорудами, 18.02.2002 автомобіль ВАЗ 2107, 1990 року випуску та вартістю 52 000 грн, 28.12.2003 причіп НОМЕР_1 , 2003 року випуску та вартістю 14 000 грн, а також придбані за спільні кошти і вгодовані до 816 кг за рахунок спільних затрат та спільної праці три свиноматки. Куплений житловий будинок і транспортні засоби були зареєстровані на ім`я відповідача.

У зв`язку з тим, що подружнє життя у сторін не склалось, позивач змушена була 18.11.2018 припинити спільне проживання з відповідачем та переїхати проживати до житла її покійних батьків.

Категоричне заперечення відповідача на частку позивача у праві власності на спільне майно спонукало останню звернутись з позовом про поділ майна подружжя до суду. Оскільки автомобіль і причіп є неподільними речами, а спільне володіння та користування ними є неможливим, позивачка відповідно до ст. 71 СК України просила поділити їх, присудивши на її користь грошову компенсацію за половину автомобіля в розмірі 26 000 грн та половину причепа в розмірі 7000 грн.

Крім іншого, позивач зазначала, що після припинення спільного проживання у спільному житловому будинку відповідач не дозволив забрати належний їй одяг, порушуючи тим самим її право особистої власності, а тому просила стягнути з відповідача на її користь вартість одягу.

Позивач також просить віднести на рахунок відповідача сплачений при подачі позову судовий збір.

Відповідач ОСОБА_3 відзив на позов не подав, однак проти його задоволення заперечив, оскільки підозрює позивача у подружній зраді, а тому права на частку у спільному майні вона не має. Вказував, що його мати коштами за проданого бичка допомагала придбати спірний будинок, а частку в спірному автомобілі ВАЗ 2107 відшкодував позивачу і придбав їй автомобіль «дев`ятку». Вважає, що позивач участі у догляді за свиноматками не брала, а тому і права на частину їх вартості не має. На підтвердження заперечень проти позову доказів не надав.

Відповідач погодився з тим, що вартість спірного автомобіля складає 52 000 гривень і що спільне проживання з позивачем припинено 18.11.2018, а також не заперечував, що перешкодив позивачу забрати одяг, однак стверджував, що не всі речі знищив, деякі з них іще десь там знаходяться у допоміжних будівлях домоволодіння.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Барська Т.М. позовні вимоги підтримали повністю з мотивів, наведених у позовній заяві та у заяві про зміну предмета позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог із наведених вище мотивів.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2019 року було відкрите провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, стягнення вартості речей індивідуального користування.

Ухвалою суду від 5 лютого 2020 року підготовче провадження у справі закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Заслухавши пояснення сторін і представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що із 15 травня 1993 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 15.05.1993, виданим Ліщинівською сільською радою народних депутатів Христинівського району Черкаської області.

У період перебування у шлюбі сторони у спільну сумісні власність набули майно:

- 03.02.1996 за умовами договору купівлі продажу придбаний житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією посвідченого державним нотаріусом Осикою Л.М. договору купівлі продажу від 03.02.1996.

- 18.06.2002 було придбаний автомобіль ВАЗ 2107, 1990 р.в.(державний номерний знак НОМЕР_3 ), та 28.12.2003 - причіп ПФ 01 ФЕРМЕР, 2003 р.в. (державний номерний знак НОМЕР_4 ), які зареєстровані на відповідача ОСОБА_3 , що підтверджується офіційними відомостями Територіального сервісного центру №7142 РСЦ МВС в Черкаській області

Згідно з даними облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016 2020 роки на об`єкті №02321 станом на 01.01.2018 свиноматки не обліковувались, а станом на 01.01.2019 їх обліковувалось 3 голови.

Проведеною Христинівським відділення поліції Уманського відділу поліції ГУ НП у Черкаській області перевіркою за зверненням ОСОБА_1 встановлено, що 26.08.2019 ОСОБА_3 відмовився віддати заявниці особисті речі та повідомив, що знищив їх.

Відповідно до довідки управління містобудування, архітектури, житлово комунального господарства, інфраструктури, цивільного захисту та довкілля Христинівської районної державної адміністрації черкаської області від 12.03.2020 вих.№71/01/10-01-18, самочинні об`єкти будівництва по АДРЕСА_1 розміщені на земельній ділянці згідно з ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій`іможуть бути введені в експлуатацію.

Допитаний як свідок ОСОБА_5 показав, що у серпні 2019 року ОСОБА_3 продав йому троє поросят загальною вартістю 33 227,0 гривень.

Допитана як свідок ОСОБА_6 показала, що у серпні 2019 року вона була присутньою під час того, як ОСОБА_1 намагалась забрати із будинку АДРЕСА_1 свій одяг. Однак ОСОБА_3 одяг не віддав, а пояснив,що спалив його.

Допитаний як свідок ОСОБА_7 показав, що у зареєстрованому шлюбі у житловому будинку АДРЕСА_1 сторони проживали з 1993 року. Під час спільного проживання вони утримували велике господарство, свиней та велику рогату худобу. ОСОБА_3 постійно від`їздив на заробітки в інші населені пункти, а ОСОБА_1 утримувала господарство та обробляла земельну ділянку.

Свідок був присутнім під час того, як ОСОБА_1 намагалась забрати із спірного житлового будинку свій одяг, але ОСОБА_3 його не віддав, а пояснив, що одяг спалив.

Допитана як свідок ОСОБА_8 показала, що сторони під час шлюбу купили житловий будинок АДРЕСА_1 , машину ВАЗ 2107 і причіп. Також сторони утримували господарство, разом вигодовували свиней, корову, телят.

Допитана як свідок ОСОБА_9 показала, що сторони під час спільного проживала спільно обробляли земельну ділянку та утримували корову, свиней, телят.

Зазначені обставини визнаються сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до положень ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними

Згідно з частини 1 статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (друга статті 71 Сімейного кодексу України).

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 Сімейного кодексу України).

Приписами частин 1 та 2 статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21грудня 2007року №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.

Враховуючи, що спірний житловий будинок АДРЕСА_1 , автомобіль ВАЗ 2107, 1990 р.в. державний номерний знак НОМЕР_3 , та причіп ПФ 01 ФЕРМЕР, 2003 р.в. державний номерний знак НОМЕР_4 , придбано за час шлюбу і спільні сумісні кошти на їх придбання у сім`ї були, суд приходить до висновку про те, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до положень ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до положень Сімейного та Цивільного кодексів України грошові кошти на депозитний рахунок суду попередньо має внести той співвласник, який просить визнати за ним право на частку іншого співвласника.

Позивачка не заявляла вимог про визнання за нею права на весь автомобіль та весь причіп. Оскільки спірні автомобіль ВАЗ 2107, 1990 р.в. державний номерний знак НОМЕР_3 , та причіп ПФ 01 ФЕРМЕР, 2003 р.в. державний номерний знак НОМЕР_4 , згідно зі ст. 183 Цивільного кодексу України є неподільними речами і виділ їх половини в натурі є неможливим, то позивачка має право на грошову компенсацію за половину їх вартості.

При прийнятті рішення суд враховує визначену позивачем вартість автомобіля ВАЗ 2107, 1990 р.в., в 52 000 грн та причепа ПФ 01 ФЕРМЕР, 2003 р.в., в 14 000 грн, оскільки її визнає і не заперечує відповідач.

Суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_5 про те, що у серпні 2019 року відповідач продав йому три свиноматки загальною вартістю 33 227,0 грн, та дані облікової картки об`єкта по господарського обліку за 2016 2010 роки на об`єкт №02321 про те, що станом на 01.01.2019 у підсобному господарстві позивача обліковувалось три голови свиноматок.

Ураховуючи, що відповідач без згоди позивача відчужив три голови свиней загальною вартістю 33 227,0 грн, вигодовування яких проведено спільними трудовими і матеріальними затратами сторін, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення половини вартості проданих свиней.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що його мати коштами за проданого бичка допомагала придбати спірний будинок, а частку в спірному автомобілі ВАЗ 2107 він відшкодував позивачу і придбав їй автомобіль «дев`ятку», оскільки доказів на підтвердження цих обставин суду не надано.

Твердження відповідача про те, що його підозри у порушенні позивачем подружньої вірності позбавляють її права на частку у спільному майні, суд до уваги не приймає, позаяк вони суперечать нормам ст. 60 Сімейного кодексу України.

За змістом ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи ( ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Згідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позовна заява підлягає до задоволення суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача судового збору врозмірі 1536,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2-7, 9-13, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), право на Ѕ частку у праві власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ), право на Ѕ частку у праві власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) право власності на автомобіль ВАЗ 2107, 1990 р.в., днз НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 від 18.06.2002.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), користь грошову компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля ВАЗ 2107, 1990 р.в., днз НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 від 18.06.2002, в розмірі 26 000 (двадцять шість тисяч) гривень.

Припинити право ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), на частку у праві власності на автомобіль ВАЗ 2107, 1990 р.в., днз НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 від 18.06.2002.

Визнати за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) право власності на причіп ПФ 01 ФЕРМЕР, 2003 р.в., днз НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 від 28.12.2003.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) на мою, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), користь грошову компенсацію вартості Ѕ частини причепа ПФ 01 ФЕРМЕР, 2003 р.в., днз НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 від 28.12.2003, в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.

Припинити право ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), на частку у праві власності на причіп НОМЕР_1 , 2003 р.в., днз НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 від 28.12.2003.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) на користь , ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), користь 16 635 (шістнадцять тисяч шістсот тридцять п`ять) гривень 50 копійок грошової компенсації Ѕ частини загальної вартості свиноматок вагою 278, 266 та 272 кілограми.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_9 ) на користь, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_10 ), користь 36 270 грн вартості знищених речей індивідуального користування.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_9 ) на користь, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_10 ), судові витрати у розмірі 1536,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 17.08.2020 року

Суддя: М.П. Орендарчук