Провадження № 4-с/344/12/20
У Х В А Л А

15 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Бородовського С.О.,

секретаря Гругулецької Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Татакіна П.П., -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 подав скаргу на бездіяльність державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Татакіна П.П., допущену у виконавчому провадженні № 55732596 з виконання виконавчого листа №344/5080/2017 Івано-Франківського міського суду про стягнення на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 1252010,51 грн. заборгованості за договором позики від 29.11.2013 р. В скарзі вказано, що відповідно до статті 76 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, не повідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону. Норми зазначеного положення Закону під час виконання судового рішення на користь скаржника (стягувана) виконаними не є. У виконавчому провадженні № 55732596 про виконання виконавчого листа № 344/5080/2017 Івано-Франківського міського суду про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає - АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) 1252010,51 грн. заборгованості за договором позики від 29.11.2013 р. провадження відкрито. Державним виконавцем в процесі виконання судового рішення вчинені дії: отримання відповіді від 19.09.2018 р. з ДМС України про те, що боржник володіє закордонним паспортом від 14.07.2006 року, чинним 10 років; отримання відповіді від 07.11.2018 р. з Державної прикордонної служби України про те, що відомостей про перетин державного кордону боржником в базі даних, що функціонує з липня 2007 р., не виявлено; отримання відповіді від 28.01.2019 р. з ДФС України про те, що інформації про відкриті рахунки боржника у банках та інших фінустановах до ДПС України не надходила; отримання відповіді від 28.01.2019 р. з ДФС України про те, що інформація стосовно боржника щодо суми доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь боржника - платника податку та щодо суми утриманого з нього податку в ДРФО відсутня; отримання відповіді від 28.01.2019 р. з ПФУ про те, що щодо боржника відсутня інформація, що він пенсіонер; отримання відповіді від 28.01.2019 р. з ПФУ про те, що щодо боржника відсутня інформація, що він працює за трудовими чи цивільно-правовими угодами, а також про його місце роботи невідома; отримання відповіді від 16.08.2018 р. з Регіонального сервісного центру МВС у Івано- Франківській області про те, що щодо боржника відсутня інформація щодо наявності в нього транспортних засобів в базі даних «НАІС ДДАІ» МВС України. Далі державний виконавець звернувся до суду з вимогами заборонити боржнику виїзд за кордон, на що отримав ухвалу від 08.02.2019 по справі 344/2055/19 Івано-Франківського міського суду про відмову задовольнити вищенаведену вимогу державного виконавця. Скаржник вважає, що в виконавчому провадженні № 55732596 державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Татакіним П.П. допущена триваюча в часі протиправна бездіяльність, спрямована на те, щоби боржник судове рішення не виконував, натомість державним виконавцем робиться вигляд, що вживаються усі заходи, щоби примусити боржника судове рішення виконати. Відомо також, що державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області накладено арешт на частину квартири, що належить боржнику та знаходиться за адресом реєстрації місця проживання боржника, проте не виявлено даних, згідно б яких державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області готувалися прилюдні торги на арештовану частину квартири, що у власності боржника, не виявлено також даних, щоби розшукувались наявні у боржника на праві власності земельні ділянки і у випадку їх виявлення вони б готувалися до публічного продажу на прилюдних торгах. Так, згідно із ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавче провадження здійснюється з дотриманням відповідних принципів. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено заходи примусового виконання рішень. Положенням ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено обов`язки і права виконавців, Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець своїх обов`язків щодо виконання судового рішення в частині здійснювання заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом не дотримався, бо практично жодного із наданих йому Законом прав не реалізував

Скаржник просив суд визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Татакіна П.П., що допущена у виконавчому провадженні № 55732596 з виконання виконавчого листа № 344/5080/2017 Івано-Франківського міського суду про стягнення на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 1252010,51 грн. заборгованості за договором позики від 29.11.2013 р., визнати протиправною та зобов`язати його реалізувати надані йому Законом України «Про виконавче провадження» права та повноваження, зокрема - одержати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну, зокрема щодо наявності на праві власності у боржника земельних ділянок, звернутися за вмотивованим рішенням суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, щоби виявити в ньому майно, на яке може бути звернуте стягнення, накласти арешт на майно боржника, опечатати його, вилучити, чи передати майно боржника на зберігання та спробувати реалізовувати його в установленому законодавством порядку, здійснити реєстрацію обтяжень майна боржника в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням, звернутися із поданням до суду про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, кликати боржника, як фізичну особу, з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, накласти на боржника стягнення у вигляді штрафу як на фізичну особу у випадках, передбачених законом за умисне невиконання судового рішення та внаслідок не сприяння державному виконавцю щодо примусового виконання судового рішення (наприклад, щоби повідомити, де знаходиться майно, що оголошене в розшук, де він, боржник, його переховує), вимагати від боржника надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням, якщо боржник без поважних причин не з`являвся за викликом виконавця, - звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Державний виконавець подав суду заперечення проти скарги, відповідно до якого надав пояснення про те, що на виконанні у Івано-Франківському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області перебуває на виконанні зведене виконавче провадження № 58967107, з примусового виконання виконавчих листів:

№ 344/5080/2017 виданого Івано-Франківським міським судом про стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1252010,51 грн. заборгованості за договором позики від 29.11.2013 року;

№ 344/8812/16-ц виданого Івано-Франківським міським судом про стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 370563 грн.;

№ 2-943 виданого Івано-Франківським міським судом про стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 , борг в розмірі 291913,07 грн.;

№ 344/20248/2014 виданого Івано-Франківським міським судом про стягнення з стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Фінанси та кредит» 2231026,08грн.;

№ 344/723/2013 виданого Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Комерційний банк "Надра" заборгованість у розмірі 865440,00 грн.;

№ 344/8664/2014 виданого Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Фідобанк" 654946,54 гривень та 3654,00 гривень судового збору;

№ 344/650/2014 виданого Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 81339,30 гривень боргу, 1684,73 гривень 3 % річних, 830,24 гривень. судового збору.

За вказаними виконавчими документами боржником є ОСОБА_2 .

Згідно ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем 08.02.2018р., ВП55732596. 10.08.2018р., ВП56975399, 22.06.2010р., ВП19901000, 29.09.2016р., ВП52387568, 07.04.2016р., ВП50756362., ВП43790273, 24.06.2014 р., ВП46240058, 27.01.2015р.; винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, якими боржника зобов`язано подати декларацію про доходи, на майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Постановою про арешт майна боржника від 09.02.2018 року накладено арешт на все майно боржника, зареєстровано обтяження в ДРОРМ та ДРРП.

Під час виконання було направлено запити до Регіонального сервісного центру МВС, Головного управління держгеокадастру, Управління Держпраці, Головного управління дежпродспоживслужби в Івано-Франківській області.

Згідно відповідей Регіонального сервісного центру МВС - транспортний засіб відсутній, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - відомості про зареєстровані речові права на земельні ділянки за боржником відсутні, Управління Держпраці - великовантажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, не зареєстровано, Головного управління дежпродспоживслужби - відсутня зареєстрована техніка за боржником.

Державним виконавцем направлено запити до ДФСУ та ПФУ. Згідно відповіді ДПІ інформація про номери рахунків відсутня. Згідно відповіді ДФС наявна інформація про джерела отримання доходів боржників, відсутня. Згідно відповіді ПФУ інформація про осіб - боржників, які отримують пенсії відсутня.

Згідно відповіді ПФУ інформація про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами відсутня.

Постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника описано і накладено арешт на майно а саме частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Однак дане майно не можна продати на прилюдних торгах, оскільки передано в іпотеку згідно договору іпотеки від 15.12.2005року №3643, а згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України позичальника або майнового поручителя за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Іншого ліквідного майна боржника не виявлено.

Державним виконавцем неодноразово направлено вимоги на адресу боржника з`явитись та надати підтверджуючі документи про сплату боргу чи надати пояснення, щодо невиконання рішення суду.

Також направлялися виклики державного виконавця про зобов`язання з`явитися до державного виконавця протягом року.

Державним виконавцем встановлено, згідно повідомленням Державної міграційної служби України від 19.09.2018, що боржник володіє паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 виданим 14.07.2006р., органом 2600.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України про перетинання державного кордону України в базі даних не виявлено.

Однак, на адресу Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ надійшло клопотання від стягувача ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі території України.

Так, 08.02.2019 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області винесено ухвалу у справі №344/2055/19, якою у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_2 відмовлено.

24.04.2019р. Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області винесено ухвалу у справі №344/7203/19, якою у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника з вилученням паспортного документа ОСОБА_2 відмовлено.

23.09.2019року отримано відповідь Управління держпраці в Івано-Франківській області, згідно якої встановлено, що за боржником не зареєстровані великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування.

Станом на сьогодні державним виконавцем продовжуються вчинятися дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» для примусового виконання рішення суду.

В ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В ст. 343 КК України встановлено кримінальну відповідальність за вплив у будь-якій формі на працівника органу державної виконавчої служби з метою добитися прийняття незаконного рішення.

Так державним виконавцем повідомлено суд про те, що не може бути відчужено частку в праві власності на квартиру боржника у зв`язку із встановленням відповідної заборони законодавством України.

Таким чином скаржник повідомив суду неправдиві відомості щодо зобов`язання державного виконавця здійснити дії щодо відчуження частки боржника в праві на квартиру всупереч встановленій для нього забороні вчиняти відповідні дії.

Так само державним виконавцем доведено перед судом ту обставину, що ним вже здійснено дії, про які скаржник вказав в його скарзі. Також державний виконавець надав суду пояснення про те, що ним було неодноразово внесено подання щодо вирішення питання про заборону боржнику здійснювати відповідне право та отримано відповідь суду з цього приводу.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже скаргу може бути подано виключно у разі порушення державним виконавцем права чи свободи скаржника. Разом з цим державним виконавцем надано суду пояснення про те, що виконавчі дії здійснюються у зведеному виконавчому провадженні за різними виконавчими документами на користь різних стягувачів, а стягувач не є єдиним кредитором боржника у відповідному виконавчому провадженні. Тому законом не забезпечується перевага прав скаржника над правами інших стягувачів.

Зазначена обставина є самостійною підставою для відмовив скарзі.

В ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено заборону зловживання правами, передбаченими в конвенції.

Поняття «зловживання» представлене в статті 17 та статті 35§ 3 (a) (зловживання правом на індивідуальне звернення). Вона посилається на своє звичайне значення відповідно до загальної теорії права, а саме - шкідливе здійснення права її власником в такий спосіб, який явно не відповідає або суперечить цілям, для яких таке право надане/створене (Miroпubovs і інші проти Латвії, §§ 62 та 65; S.A.S. проти Франції [ВП], § 66).

В параграфі 68 рішення в справі Європейського суду з прав людини «Birsan проти Румунії» вказано, що ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямована на забезпечення демократій засобами боротьби з діями та діяльністю, які знищують або неналежним чином обмежують основні права та свободи незалежно від того, чи дії або діяльність здійснюються «державою», «групою» або «особою».

Таким чином державним виконавцем повністю спростовано доводи скаржника, а також доведено перед судом вчинення скаржником дії з метою незаконного впливу на нього добитися прийняття незаконного рішення.

Отже скарга позбавлена будь-яких правових підстав, дії державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні засновано на змісті відповідного закону та відповідають ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім зазначеного в ст. 449 ЦПК України вказано, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Однак в скарзі зазначено не на вчинення державним виконавцем дій, що спрямовано на порушення прав скаржника, а її складено щодо загального незадоволення скаржником обставиною фактичної неможливості забезпечити його вимоги до боржника з підстави відсутності у боржника майна чи доходів, на які може бути звернено стягнення.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Отже відповідно до ст. 451 ЦПК України державним виконавцем спростовано зміст скарги, тому суд зобов`язаний відмовити в її задоволенні.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

П О С Т А Н О В И В:

в задоволенні скарги відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду протягом 15 днів з часу її постановлення.

Суддя Бородовський С.О.