Справа № 707/2003/19
Номер провадження № 2/708/4/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді Івахненко О.Г.,

при секретарі - Тендітній Л.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації, про позбавлення батькіських прав,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16.07.2005 року, який розірвано відповідно до заочного рішення Черкаського районного суду від 27.02.2013 року.

В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_5 , яка на даний час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. 08.06.2018 року прізвище дитини було змінено на ОСОБА_4 , що підтверджується даними повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Також з відповідача відповідно до рішення Черкаського районного суду від 02.09.2013 року стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого мінімального розміру аліментів, починаючи з 13 червня 2013 року і до її повноліття.

В зв`язку з невиконанням відповідачем рішення суду станом на 01.08.2019 року утворилась заборгованість по аліментах в сумі 66789,00 грн.

Протягом всього часу окремого проживання відповідач життям, здоров`ям та вихованням дочки не цікавився.

Натомість вона забезпечила гідні умови для проживання дитини, її навчання, виховання та гармонійного розвитку.

Посилаючись на те, шо відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків і дитина залишилася без його опіки, протягом всього часу проживає з нею та її родиною, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав.

В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та прохала їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач та його представник позов не визнали, де, зокрема, зазначили, що затримка зі сплатою аліментів відбулася через суперечності щодо порядку їх сплати та витрачання, але на даний час відповідач офіційно працевлаштувався, через виконавчу службу встановив всі необхідні для сплати реквізити і з нього вже стягуються аліменти, а з дочкою не може бачитися через те, що позивач налаштувала її проти нього та чинить перепони у їх зустрічах. Крім несплати відповідачем аліментів, інших належних доказів на підтвердження підстав позбавлення його батьківських прав позивачем не надано, у зв`язку з чим просять в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з`явився, разом з тим від служби у справах дітей Черкаської РДА до суду надійшов лист про розгляд справи у їх відсутності з проханням прийняти рішення в інтересах дитини.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили суду, що позивач чинить прешкоди у спілкуванні відповідача з дитиною, не відчиняє двері, не відповідає на дзвінки, не відпускає дитину щоб поїхати з нею на відпочинок чи хоча б поспілкуватись.

Вислухавши учасників судовоо процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків.

Як передбачено ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Виходячи з цього, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.10.2009 року, який розірвано відповідно до заочного рішення Черкаського районного суду від 27.02.2013 року (а.с.17).

Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 08.06.2018 року від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

А згідно до рішення Черкаського районного суду від 02.09.2013 року, з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого мінімального розміру аліментів, починаючи з 13 червня 2013 року і до її повноліття, у виконання якого видано виконавчий лист.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах № 6515/1522 від 06.08.2019 року та довідки про заборгованість № 6459 від 07.08.2019 року, виданих Чигиринським районним відділом ДВС, станом на 01.08.2019 року заборгованість по аліментах відповідача перед позивачем складала 66789 грн. (а.с.19-20).

Однак, судячи з наданого відповідачем розрахункового листа за жовтень 2019 року останній офіційно працевлаштований і з нього вираховуватимуться аліменти (а.с.79).

А відповідно до оновленого розрахунку заборгованості по аліментах № 1/15-22 від 02.01.2020 року, виданого Чигиринським районним відділом ДВС, станом на 01.01.2020 року заборгованість по аліментах відповідача перед позивачем складає 74338,94 грн., сплачено відповідачем аліментів в сумі 19970,12 грн, зокрема, у грудні 2019 року (а.с. 133).

Виходячи з акту обстеження умов проживання від 09.08.2019 року та довідки Мошнівської сільської ради про склад сім`ї № 750 від 06.08.2019 року (а.с.21-22), дочка сторін ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1 в сім`ї своєї матері ОСОБА_4 , де їй створені всі належні умови для проживання, виховання, навчання та розвитку.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Однак, як зазначено в ч.6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так, даний висновок робиться на підставі засідань комісії органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Для підготовки цього висновку комісія спілкується з обома батьками та вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав.

Судячи з висновку від 27.09.2019 року № 858/01-39 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації прийняла рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно його малолітньої дочки ОСОБА_5 (а.с.56-59).

Виходячи з вище вказаного висновку, він є однобічним, ґрунтується лише на доводах однієї сторони - матері дитини, наданих нею документів та заслуховуванні її родичів і членів сім`ї, при цьому викладені в ньому факти нічим не підтверджені та базуються на тому, що дочка відповідача проживає з позивачем і у вітчима з нею склалися добрі відносини, а заслуханий з цього приводу відповідач заперечував щодо позбавлення його батьківських прав, до того ж такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду.

Також у відзиві на позов (а.с.74-76) та в своїх поясненнях відповідач зазначав, що не має змоги зустрічатися з дочкою по причині того, що позивач налаштувала її проти нього та чинить перепони їх зустрічам, що підтвердили суду і свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як передбачено статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до ст. 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зазначений правовий висновок викладений і в постанові Верховного Суду у справі № 336/5845/16-ц від 16.05.2018 року, яка є обов`язковим для виконання судами України.

Під час розгляду даної справи не знайшли підтвердження беззаперечними доказами винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, які б свідчили про ухилення ним від виховання дитини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст.164 СК України, до того ж в надісланому відповідачем на адресу суду відзиві та у своїх поясненнях в судовому засіданні він зазначає, що усвідомив свою помилку і докладе всіх зусиль для відновлення стосунків з дочкою.

Наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів, яку він, до того ж, розпочав погашати, оскільки офіційно працевлаштувався і отримує заробітну плату, що підтверджується і розрахунком заборгованості № 1/15-22 від 02.01.2020 року, не може свідчити про свідоме ухилення ним від виконання батьківських обов`язків по утриманню своєї дочки ОСОБА_5 та сама по собі не є виключною обставиною для позбавлення його батьківських прав.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року також наголошував на тому, що питання сімейних відносин має грунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57,58).

Позивачем же не обґрунтовано, в чому полягає злісне небажання відповідача виконувати свої обов`язки по вихованню дитини, при цьому доказів того, що до останнього застосовувались попередження про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини, що він притягувався до адміністративної відповідальності за неналежне виховання дитини, веде аморальний спосіб життя або зловживає алкогольними напоями чи вживає наркотичні засоби, суду не надано.

А у відповідності до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька, так і для дитини у відповідності до норм ст. 166 СК України.

Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батька в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батька.

Однак матеріали справи не містять достатніх відомостей для застосування такої виключної міри як позбавлення відповідача батьківських прав.

З огляду на викладене вище та оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що відповіач, хоча належним чином і в достатній мірі не виконував батьківських прав відносно своєї доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в той же час в судовому засіданні не встановлено, що своєю винною поведінкою відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками, а тому з врахуванням встановленого в судовому засіданні, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає за можливе відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відповідача, попередивши його про необхідність змінити ставлення до виховання доньки і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків.

На підставі викладеного та, керуючись ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.5, ч..6 ст.19, ст.164 СК України, п.15, п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3, ст., ст. 10, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації, про позбавлення батькіських прав - відмовити повністю.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання та утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Покласти на орган опіки та піклування - Службу у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Г. Івахненко