Провадження №: 4-с/755/220/20
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

"17" вересня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.,

при секретарі - Кравченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києві, цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , начальник Дніпровського ВДВС Головного територіального управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_3 про визнання бездіяльності державного виконавця Дніпровського ВДВС Головного територіального управління юстиції в м. Києві ОСОБА_2. незаконною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просить суд: визнати бездіяльність ОСОБА_2 , державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, протизаконною; внести боржника ОСОБА_3 до Реєстру боржників; зобов`язати державного виконавця вжити заходи по вилученню готівки за місцем надання послуг боржником ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 ; зобов`язати державного виконавця стягнути з боржника ОСОБА_4 - 27 887,76 грн; зобов`язати державного виконавця вжити заходи для заборони виїзду боржника ОСОБА_3 за межі України; забезпечити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Скарга обґрунтовується тим, що рішенням за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/6312/16ц було відкрите виконавче провадження № 58829376 про стягнення з ОСОБА_3 в якості моральної шкоди на користь ОСОБА_1 - 20 000,00 грн та визначено ОСОБА_2 державним виконавцем, як посадову особу що веде цю особу. З часу відкриття виконавчого провадження державний виконавець, не зважаючи на неодноразові заяви та скарги стягувача, не вчиняла передбачені чинним законодавством дії та фактично не стягувала з боржника ОСОБА_3 кошти за рішенням суду. Державний виконавець ігнорує заяви стягувача, чим вчиняє протиправну бездіяльність, а боржник відкрито продовжує щоденно вести господарську діяльність, як ФОП, як лікар-стоматолог, як керівник та власник «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1. Державним виконавцем не заборонено виїзд боржника ОСОБА_3 за межі України, хоча окрім справи щодо стягнення з нього 20 000,00 грн, він є боржником у іншій справі за виконавчим провадженням щодо стягнення 120 000,00 грн «Приватбанк».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , начальник Дніпровського ВДВС Головного територіального управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_3 про визнання бездіяльності державного виконавця Дніпровського ВДВС Головного територіального управління юстиції в м. Києві ОСОБА_2. незаконною та зобов`язання вчинити дії виконавця прийнято до провадження та призначено її до судового розгляду, витребувано з Дніпровського ВДВС Головного територіального управління юстиції в м. Києві належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 58829376.

17 вересня 2020 року до суду, на виконання ухвали суду від 07 вересня 2020 року, від Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Києва) надійшла належним чином завірена копія матеріалів виконавчого провадження № за АСВП 58829376 з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва від 10.01.2019 по справі № 755/6312/16-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить наступного.

Згідно із ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За матеріалами скарги убачається, що предметом оскарження є визнання бездіяльності державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Києва) ОСОБА_2. в межах виконавчого провадження ВП № 58829376 та зобов`язання вчинити певні дії.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

За матеріалами справи убачається, що постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Києва) ОСОБА_2. від 09 квітня 2019 року було відкрито виконавче провадження ВП № 58829376 з примусового виконання виконавчого листа № 755/6312/16, виданого 20 лютого 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн.

Постановою державного виконавця від 18 квітня 2019 року зупинене виконавче провадження ВП № 58829376, а постановою від 29 травня 2019 року поновлено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 58829376.

В ході здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 58829376 державним виконавцем було винесено постанови про арешт коштів боржника від 09 квітня 2019 року та 17 вересня 2019 року, про арешт майна боржника від 21 серпня 2019 року.

Постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Києва) ОСОБА_2. від 25 вересня 2019 року об`єднано виконавчі провадження № 58829376, № 60155011 у зведене виконавче провадження № 60159549.

Убачається, що виконавче провадження ВП № 60155011 було відкрито у зв`язку з примусовим виконанням судового наказу Господарського суду міста Києва від 16 червня 2019 року № 910/7839/19 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» кредитних коштів за кредитним договором.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами ст. 30 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Як роз`яснено в п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року №6, згідно із статтею 33 Закону про виконавче провадження кілька відкритих виконавчих проваджень про стягнення коштів лише з одного боржника об`єднуються у зведене виконавче провадження.

Скарги стосовно рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) із метою виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконавчі провадження щодо виконання судових рішень судів різних юрисдикцій та/чи рішень інших органів (посадових осіб), належать до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц дійшла обґрунтованого правового висновку про те, що Закон не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 287 КАС України.

Вказаного правового висновку про поширення юрисдикції адміністративного суду на спори щодо судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, також дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 805/3267/16-а.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За викладених обставин та правових обґрунтувань убачається, що заявник звернувся до місцевого суду загальної юрисдикції щодо оскарження бездіяльності державного виконавця та про зобов`язання вчинити певні дії, в межах здійснення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами різних юрисдикцій, що підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до положень ч. 9 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

За встановлених обставин, суд приходить висновку про закриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , начальник Дніпровського ВДВС Головного територіального управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_3 про визнання бездіяльності державного виконавця Дніпровського ВДВС Головного територіального управління юстиції в м. Києві ОСОБА_2. незаконною та зобов`язання вчинити дії, оскільки справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 255, 260, 261, 353, 354, 447, 450 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , начальник Дніпровського ВДВС Головного територіального управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_3 про визнання бездіяльності державного виконавця Дніпровського ВДВС Головного територіального управління юстиції в м. Києві ОСОБА_2. незаконною та зобов`язання вчинити дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: