ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року м. Київ

справа № 756/9241/18

провадження № 22-ц/824/92/2020

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2019 року у складі судді Яценко Н.О., повний текст складений 15.07.2019 року,

встановив:

У липні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання поруки припиненою.

Мотивуючи позовні вимоги ОСОБА_1 посилається на те, що 28 травня 2008 між ПАТ «Універсал банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №068-2008-1749, відповідно до якого банк надав йому кредит в розмірі 190 000 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,45% річних, а за простроченим кредитом - 37,35% річних, строком до 10 травня 2038 року.

В подальшому, 23 липня 2010 року в забезпечення зобов`язань за кредитним договором між банком та позивачем було укладено договір поруки №068-2008-1749-Р/1, за яким остання зобов`язалась нести солідарну відповідальність з позичальником за кредитним договором.

Позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, не повертав кредит та не сплачував щомісячні проценти за користування кредитом.

Тому, 23 серпня 2017 року банк надіслав позичальнику та поручителю вимоги № 2679/2ГО та 2679/52ГО про усунення порушень умов кредитного договору та вимагав погасити прострочену заборгованості за кредитним договором у сумі 212 098,27 доларів США. У випадку не виконання даної вимоги протягом 60 днів банк просив вважати термін повернення кредиту таким, що настав достроково та зазначив, що буде примусово стягувати всю заборгованість в судовому порядку.

ОСОБА_1 зазначає, що вимогу банку було фактично отримано 11 вересня 2017 року, проте прострочена заборгованість протягом 60 днів погашена не була, тому з 12 листопада 2017 року строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором вважається таким що настав.

Таким чином, позивач вважає, що на підставі ч.4 ст.559 ЦК України порука припинилася, оскільки протягом шести місяців з встановленої банком дати виконання основного зобов`язання банк позов до поручителя не пред`явив.

Відповідач, заперечуючи проти позову зазначив, що претензії-вимоги № 2679/52ГО від 23 серпня 2017 року було направлено на підставі іншого договору поруки, який не є предметом позову у даній справі. Банк вважає, що провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю спору між сторонами.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2019 року позов задоволено.

Визнано припиненою з 12 травня 2018 року поруку за договором поруки № 068-2008-1749-Р/1 від 23 липня 2010 року, укладеним між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Універсал банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги відповідач вказує, що місцевий суд повинен був застосувати п. 4 ст. 559 ЦК України в редакції станом на дату винесення рішення, а саме із врахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», яким фактично встановлено новий строк звернення кредитора із вимогами до поручителя - три роки. Скаржник також вважає, що всі договори поруки, укладені в різні роки між банком та ОСОБА_1 , є чинними, та жодним законодавчим актом не передбачено таку підставу припинення договору поруки, як укладення ще одного договору поруки на забезпечення виконання основного зобов`язання.

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаються на те, що порука в силу вимог закону припинена 12 травня 2018 року, а нову редакцію ч. 4 ст. 559 ЦК України введено в дію лише 04 лютого 2019 року. Тобто порука припинена задовго до прийняття Закону та набрання ним чинності.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача Банку апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав, просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 заперечував проти скарги з підстав, викладе6них у відзиві.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 28.05.2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та третьою особою ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №068-2008-1749, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит в розмірі 190 000 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути кошти до 10.05.2038 року згідно з графіком щомісячних платежів та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12,45% річних, а за простроченим кредитом - 37,35% річних (т.1 а.с.9-11).

В подальшому до Кредитного договору №068-2008-1749 від 28.05.2008 року було укладено Додаткову угоду б/н від 23.07.2010, якою кредитний договір було викладено в новій редакції. (т.1 а.с.12-18).

Для забезпечення виконання Кредитного договору №068-2008-1749 від 28.05.2008 року та Додаткової угоди б/н від 23.07.2010 року був укладений договір поруки №068-2008-1749-Р/1 від 23 липня 2010 року за яким ОСОБА_1 (позивач) поручилась за виконання ОСОБА_2 усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору від 28.05.2008 року та Додаткової угоди від 23.07.2010 року (т.1 а.с.19-25).

Відповідно до п.4.2 Договору поруки №068-2008-1749-Р/1, порука припиняється із припиненням всіх зобов`язань боржника за основним договором, що забезпечується такою порукою (т.1 а.с.23).

ПАТ «Універсал Банк» повідомленням від 23.08.2017 р. надіслав третій особі - ОСОБА_2 та позивачу - ОСОБА_1 вимоги за вих. №2679/52ГО та 2679/52ГО про усунення порушень умов кредитного договору та вимагав погасити прострочену заборгованості за кредитним договором у сумі 212 098.27 доларів США, із зазначенням, що у випадку не виконання даної вимоги протягом 60 днів банк просив вважати термін повернення кредиту таким, що настав достроково та зазначив, що буде примусово стягувати всю заборгованість в судовому порядку.

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та витягу з Укрпошти вбачається, що позивачем та третьою особою дана вимога отримана 11.09.2017 та заборгованість протягом встановленого 60 строку погашена не була, у зв`язку з чим строк виконання основного зобов`язання вважається таким що настав з 12 листопада 2017 року (т.1 а.с. 27).

Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, а саме 12.11.2017 року, з позовом до поручителя не звернувся, що сторонами не заперечується.

Крім того, відповідачем не спростовано той факт, що оспорюваний договір поруки №068-2008-1749-Р/1 від 23 липня 2010 року є окремим договором забезпечення, який укладений до кредитного договору №068-2008-1749 від 28.05.2008 року з Додатковою угодою до нього від 23.07.2010 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, відповідно до якої закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, з наступних підстав.

Частиною першою статті 553 ЦК України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

За змістом частини четвертої стаття 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Порука - це строкове зобов`язання і незалежно від установлення строку її дії договором чи законом сплив цього строку припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, що визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не означають, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу.

Судом встановлено, що останній строк виконання основного зобов`язання кредитного договору вважається таким що настав з 12 листопада 2017 року, тому саме з цієї дати рахується початок шестимісячного строку дії поруки.

Оскільки Банк не звернувся до суду з позовом до позивача, як до поручителя за договором поруки №068-2008-1749-Р/1 від 23 липня 2010 року, тому суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання цього договору поруки припиненим.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які були б підставою для скасування рішення в справі не встановлено, відтак апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :