КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №2-5398/11 головуючий у суді І інстанції: Волошин В.О.
провадження №22-ц/824/5936/2020 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Данилишина Петра Богдановича, заінтересовані особи: Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» про визнання дій неправомірними,скасування постанов,зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Данилишина Петра Богдановича, заінтересовані особи: Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» про визнання дій неправомірними, скасування постанов, зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до заявлених вимог, ОСОБА_1 просила:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Данилишин Петра Богдановича щодо винесення постанови від 10.04.2014 р. про відкриття виконавчого провадження №43027541;

- скасувати постанову від 10.04.2014 р. про відкриття виконавчого провадження №43027541, винесену головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Данилишин Петром Богдановичем;

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Данилишин Петра Богдановича щодо винесення постанови від 22.12.2015 р. про відкриття виконавчого провадження №49684151;

- скасувати постанову від 22.12.2015 р. про відкриття виконавчого провадження №49684151, винесену головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Данилишин Петром Богдановичем;

- зобов`язати Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області вчинити всі необхідні дії, пов`язані зі скасуванням постанов про відкриття виконавчого провадження, відповідно до вимог законодавства України.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2019 року залишено без розгляду скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Данилишина Петра Богдановича, заінтересовані особи: Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» про визнання дій неправомірними,скасування постанов,зобов`язання вчинити дії.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити скаргу у повному обсязі, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, а також порушення норм матеріального та процесуального права.Вказує, що строк пред`явлення виконавчого документу закінчується 04 липня 2013 року про що зазначено у виконавчому листі. Зазначає, що 10 грудня 2015 року виконавчий лист повторно пред`явлено до виконання, проте з порушенням встановлених строків, внаслідок чого, державним виконавцем винесено протиправну постанову про відкриття виконавчого провадження.

ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» подало відзив на апеляційну скаргу, якому просило ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволенн.

Інші учасники справи відзиву на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду скаргу, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що ОСОБА_1 не надано суду доказів, що про оскаржувані постанови вона дізналися лише 26 квітня 2019 року та не просила суд поновити пропущений строк для подання скарги.

Такі висновки судувідповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПКУкраїни суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження"рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Встановлено, що 09 серпня 2012 року Шевченківським районним судом міста Києва видано виконавчий лист, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" 1747225,80грн. та судові витрати, повязані із розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи у розмірі 120,00 грн., а всього підлягає стягненню 1749045,80 грн. (а.с. 5).

Відповідно до копії витягу з реєстру від 26.04.2019 року за виконавчим листом №2-5398/11 від 09.08.2012 року стан виконавчого провадження завершено, у зв`язку поверненням виконавчого документа стягувачеві на підставі відсутності майна у боржника (а.с. 6).

Постановою головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Данилишин Петром Богдановичем від 22.12.2015 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-5398/11 від 09.08.2012 року (а.с. 7).

Відповідно до інформації про виконавче провадження від 13.06.2019 року виконавче провадження за виконавчим листом №2-5398/11 від 09.08.2012 року відкрито 24.03.2013 року, 24.05.2013 звернуто стягнення на майно боржника, 14.02.2014 року стягнуто виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій, а також закінчено виконавче провадження у зв`язку із направленням виконавчого документу за належністю до іншого відділу ДВС (а.с. 25-26).

З копії рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 квітня 2011 року встановлено, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсним кредитного договору відмовлено. А також, задоволено у повному обсязі зустрічний позовом ПАТ`Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ`Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції 1747225 грн. 80 коп. та судові витрати у розмірі 1800,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., а всього підлягає стягненню 1749045грн. 80 коп.. Вбачається, що в судовому засіданні був присутній представник ОСОБА_1 , який надавав свої заперечення. Тобто боржник ОСОБА_1 була обізнана про наявність рішення суду про стягнення з неї заборгованості в розмірі 1749045,80 грн..

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги витяг із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 26.04.2019 року, оскільки в ньому зазначена дата "26.04.2019", коли ОСОБА_1 роздрукувала вказаний витяг. Разом з цим, факт роздруківки, не свідчить про те, що заявник-боржник мала перешкоди або у неї не було можливості ознайомитись із ходом виконавчого провадження з 2011 року за допомогою ЄДРВП, який є загальнодоступним. Боржник ОСОБА_1 в розумінні рішення ЄСПЛ та положення ст. 449 ст. ЦПК України, повинна була добросовісно користуватись своїми правами та повинна була дізнаватися про своє порушене право.

Отже, проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із положеннями законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про залишення скарги без розгляду, оскільки заявник, як сторона виконавчого провадження повинна була добросовісно з 2011 року користуватися своїми правами, а також була наділена доступом до інформації по виконавчому провадженню, розміщеної в Автоматизованій системі виконавчого провадження, що свідчить про те, що він не був позбавлений можливості дізнаватися про рух виконавчого провадження. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази про те, що заявником було порушення питання про поновлення строку для звернення із скаргою.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк пред`явлення виконавчого документу закінчується 04 липня 2013 року про що зазначено у виконавчому листі, а також те, 10 грудня 2015 року виконавчий лист повторно пред`явлено до виконання, проте з порушенням встановлених строків, внаслідок чого, державним виконавцем винесено протиправну постанову про відкриття виконавчого провадження,суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки скаржник пропустила строк на подання скарги. Крім того, клопотання про поновлення вказаного строку скаржником не подано.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку залишаючи без розгляду скаргу,а також вірно застосував положення ст. 448, 449 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «10» вересня 2020 року.

ГоловуючийсуддяЛ.П. Сушко
СуддіІ.В. Іванова
О.І. Сліпченко