Провадження № 2/521/221/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Бобуйка І.А.

секретаря судового засідання Петренчук О.В.,

розглянувши відкритому у судовому засіданні по суті в приміщенні суду в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення від 25.01.2017 року у зв`язку з нововиявленими обставинами цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

06.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про перегляд рішення від 25.01.2017 року у зв`язку з нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, у якій просив суд: заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси віл 25.01.2017 року по справі №521/14450/16ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів скасувати у зв`язку з нововиявленими обставинами, посилаючись на наступні обставини.

25.01.2017 року Малиновський районний суд м. Одеси ухвалив заочне рішення по справі №521/14450/16ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів. На підставі вищевказаного рішення, суд задовольнив вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі та стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 36 000 доларів США та витрати пов`язані з сплатою судового збору.

Заявник стверджує, що про існування заочного рішення від 25.01.2017 року ОСОБА_1 дізнався на стадії виконання вказаного рішення, з повідомлення ДВС в Малиновському районі м. Одеси.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.06.2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 25.01.2017 року було відмовлено.

Згідно заяви, ОСОБА_1 звернувся до Одеської міської прокуратури з метою відновлення свого права, після чого постановою слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області було порушено кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_2 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України. Постановою слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області було проведено судову почеркознавчу експертизу. Висновком експерта за №350-П від 02.10.2017 року встановлено, що рукописний текст у розписці від 11.10.2013 року від імені ОСОБА_1 на отримання грошових коштів в сумі 36 000 доларів США виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Наявність розписки від 11.10.2013 року стала підставою ухвалення рішення від 25.01.2017 року та задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Заявник у своїй заяві зазначає, що отриманий висновок судового експерта є належним доказом для перегляду рішення від 25.01.2017 року за нововиявленими обставинами, а тому звернувся до суду з відповідною заявою.

В судове засідання представник заявника ОСОБА_3 з`явилася, просила задовольнити заяву про перегляд рішення від 25.01.2017 року за нововиявленими обставинами.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 з`явився, просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд рішення від 25.01.2017 року за нововиявленими обставинами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про перегляд рішення від 25.01.2017 року у зв`язку з нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно правил ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частина 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 3 Постанови № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року визначив, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1, 2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених п. 3, 4 ч. 2 ст. 423 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави для посилання на ці обставини виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно п. 4 вказаної постанови обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Позов ОСОБА_2 було мотивовано тим, що автомобіль AUDI Q7, кузов НОМЕР_1 належав ОСОБА_5 , 11.03.2013 року ОСОБА_5 була видана довіреність на управління та продаж вказаного транспортного засобу на ім`я ОСОБА_1 15.10.2013 року зазначена довіреність була відкликана. 11.10.2013 року відповідач розпорядився зазначеним автомобілем шляхом його продажу позивачу за 36 000 доларів США, та видав на ім`я позивача розписку про одержання грошових коштів. Грошові кошти відповідач власнику транспортного засобу не передав, що встановлено рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.12.2015 року. Внаслідок дій відповідача з розпорядження від власного імені автомобілем, видачі облікової картки № 28088946 від 11.10.2013 року, передачі автомобіля, з подальшим переданням грошових коштів третій особі, позивачу спричинено майнову шкоду та його фактично позбавлено належних йому на праві власності коштів у розмірі 36 000 грн., переданих позивачем в рахунок продажу вказаного автомобіля.

25.01.2017 року Малиновський районний суд м. Одеси ухвалив заочне рішення по справі №521/14450/16ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів. На підставі вищевказаного рішення, суд задовольнив вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі та стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 36 000 доларів США та витрати пов`язані з сплатою судового збору.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.06.2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 25.01.2017 року було відмовлено.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Одеської міської прокуратури з метою відновлення свого права, після чого постановою слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області було проведено судову почеркознавчу експертизу. Висновком експерта за №350-П від 02.10.2017 року встановлено, що рукописний текст у розписці від 11.10.2013 року від імені ОСОБА_1 на отримання грошових коштів в сумі 36 000 доларів США виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

06.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про перегляд рішення від 25.01.2017 року у зв`язку з нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

30.08.2018 року представник позивача ОСОБА_6 подав до суду клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.09.2018 року задоволено клопотання ОСОБА_4 та призначено проведення для надання висновку з таких питань: «Чи виконано рукописний текст у розписці від 11.10.2013 р. ОСОБА_1 навмисно зміненим почерком?; Чи виконано рукописний текст у розписці від 11.10.2013 р. ОСОБА_1 ? Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у розписці від 11.10.2013 р. тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою? Особою якої статі та вікової групи виконано підписання від імені ОСОБА_1 в розписці від 11.10.2013 р.?»

Заперечень від ОСОБА_1 проти задоволення клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи не надходило.

Згідно висновку № №21704?21706/18-32 від 05.07.2019 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи №521/14450/16-ц та на підставі тих самих документів, що були надані при проведені почеркознавчої експертизи, у якій було надано висновок №350-П від 02.10.2017 року, експертам І.П. Красюком та О.С. Чередниченко не вдалося встановити чи саме ОСОБА_1 була написана розписка від 11.10.2013 року чи ні.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.10.2019 року було вирішено, у відповідності до ст. 239 ЦПК України, поставити експертам І.П. Красюку та О.С. Чередниченко питання для роз`яснення і доповнення висновку експертів № №21704?21706/18-32 від 05.07.2019 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи №521/14450/16-ц.

У судовому засіданні, що відбулось 21.01.2020 року, експерти І.П. Красюк та О.С. Чередниченко дали відповіді на поставлене судом питання відносно того, чому саме експерти не змогли дати відповіді на запитання, що були заявлені в ухвалі Малиновського районного суду м. Одеси про призначення почеркознавчої експертизи від 26.09.2018 року, а саме: експерти пояснили, що зразків, які були надані ОСОБА_1 для проведення судової почеркознавчої експертизи було недостатньо для надання відповіді на питання чи ОСОБА_1 було складено розписку від 13.10.2013 року чи ні.

Отже, суд вважає, що ОСОБА_1 ухилився від проведення експертизи призначеної 26.09.2018 року, шляхом неподання експертам необхідних матеріалів або документів, які були необхідні для надання достовірного висновку експертами. Суд в ухвалі Малиновського районного суду м. Одеси повідомляв ОСОБА_1 про наслідки ухилення від проведення експертизи призначеної 26.09.2018 року.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що розписка від 11.10.2013 року про отримання від ОСОБА_2 грошових коштів була написана ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що вказані обставини справи досліджувались, також, Приморським районним судом м. Одеси, а саме: у допиті ОСОБА_1 в якості свідка в рамках цивільної справи №522/31600/13ц, він не заперечував факт складання розписки та отримання коштів від ОСОБА_2 , та пояснив, що на час укладення договору купівлі-продажу не був повідомлений про недійсність довіреності.

Отже, суд приходить до висновку, що про розписку ОСОБА_1 було достеменно відомо та він її не оскаржував, а вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_5 залишив на розсуд суду (а.с.1-5). Твердження ОСОБА_1 , що про існування заочного рішення від 25.01.2017 року ОСОБА_1 дізнався на стадії виконання вказаного рішення, з повідомлення ДВС в Малиновському районі м. Одеси є невірними, оскільки у допиті ОСОБА_1 в якості свідка в рамках цивільної справи №522/31600/13ц він не заперечував факт складання розписки та не оскаржував її.

Судом встановлено, що 11.10.2013 р. відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 36 000 дол. США для подальшої передачі ОСОБА_7 в рахунок продажу автомобіля AUDI Q7, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 11.10.2013 року, що підтверджується копією розписки (т. 1 а.с.6 на звороті)

Судом встановлено, що оригінал розписки від 11.10.2013 року, у якій ОСОБА_1 зазначив, що отримав грошові кошти в розмірі 36 000 дол. США від позивача, знаходиться у ОСОБА_2

Договір позики вважається укладеним у момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Таким, чином даним договором позики, що оформлений у вигляді розписки від 11.10.2013 року, оригінал якої знаходиться у кредитора, вже закріплено факт отримання суми грошових коштів ОСОБА_1

Ідентична правова позиція викладена в постанові Cудової палати у цивільних справах Верховного Суду України від № 6-63 цс-13 від 18 вересня 2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини наведенні ОСОБА_1 відносно того, що йому не було відомо про розписку від 11.10.2013 року, висновок №350-П від 02.10.2017 року про те, що ОСОБА_1 не писав розписку від 11.10.2013 року не є тими обставинами, що виникли після ухвалення рішення у справі, та таким що спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи та мають важливе значення для її розгляду.

Згідно ч. ч. 2, 3, 5, 7 ст.429 ЦПК України, справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами Верховний Суд може також скасувати судове рішення (судові рішення) повністю або частково і передати справу на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. Судове рішення, прийняте за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, видається або надсилається учасникам справи у порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 11, 426-427, 429, 260-263 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд позовної заяви у зв`язку з нововиявленими обставинами цивільної справи та залишити рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.01.2017 року у справі №521/14460/16ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в силі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 24.01.2020 року.

С У Д Д Я:

21.01.20