Справа № 570/3372/19
Номер провадження 2/570/217/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки адвоката Лисяк І.Б.

представника відповідача адвоката Поліщук Т.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У липні 2019 р. позивачка ОСОБА_3 звернулася в Рівненський районний суд Рівненської області із позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить стягнути з останнього на її користь майнові збитки на загальну суму 2086,40 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн., судові витрати, в тому числі на правничу допомогу в сумі 7200 грн.

В обґрунтування позову вказує, що 31.05.2019 р. о 15 год. її сусід відповідач ОСОБА_2 , перебуваючи в дворі котеджного містечка АДРЕСА_1 , кувалдою здійснив пошкодження бетонного бордюру, що розділяє в`їзди межуючи сусідніх гаражів.

Бетонний бордюр був збудований та зміцнений квадратними залізними трубами, на які в подальшому планувалось встановити забор нею на її земельній ділянці кадастровий номер :01:032:0168 та на відстані 70 см від земельної ділянки кадастровий номер :01:032:0165, що у власності родини відповідача.

Наступного дня її син ОСОБА_4 звернувя в Рівненський ВП ГУНП в Рівненсьій області із заявою від 01.06.2019 р., зареєстрованого в ЖЄО №5289 по факту пошкодження бетонного бордюру.

18.06.2019 р. ним отримано відповідь від 04.06.2019 р. та рекомендовано звернутися до суду в порядку приватного обвинувачення задля вирішення питання по суті.

Згідно акту-приймання-здавання виконаних робіт за договором №13 від 25.06.2019 р. нею було оплачено 200 грн. за складання кошторисної документації по об`єкту «Влаштування благоустрою території за адресою: АДРЕСА_2 ». Вартість відновлювальних робіт згідно кошторису складає 1886,40 грн., тому розмір заподіяної шкоди складає 2084,40 грн.

01.07.2019 р. вона звернулася до відповідача з вимогою про відшкодування завданої шкоди, однак станом на день звернення до суду із позовом, кошти відповідачем не відшкодовані.

Розмір заподіяної їй моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести їй та її родині, витрати, пов`язані з відновленням її психічного стану, відпочинком від усього що сталося з нею та членами її родини.

Розмір душевних страждань і страждань її родини вона оцінює в 5000 грн. Ціна враховує усі страждання, які довелося їй перенести зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з пошкодження її майна.

Її витрати на отримання правничої допомоги склали 7200 грн., що підтверджується договором №01/06/2019 від 01.06.2019, розрахунком витрат від 11.07.2019 р., рахунком-фактурою №08 від 11.07.2019 р., актом приймання-передачі від 11.07.2019 р.

Ухвалою суду від 17.07.2019 р. позовну заяву було залишено без руху, зокрема вказано недолік щодо необхідності сплати судового збору за заявлені позивачкою вимоги майнового та немайнового характеру.

Ухвалою суду від 12.09.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників.

У відзиві на позов вх. 17393 від 15.11.2019 р. відповідач вказує, що позивачкою не вказано підставу встановлення позивачкою бетонного бордюра. Позивачем не надано жодного документа про підтвердження цільового призначення для будівництва на земельній ділянці. Відповідач неодноразово повідомляв позивача, що бетонний бордюр складає йому труднощі у заїзді/виїзді автомобілем до гаража. Не надано належних та допустимих доказів розміру збитків та безпосереднього причинного зв`язку між розміром збитків та виною відповідача. Просить відмовити у задоволенні позову.

Згідно з відповіддю на відзив вх.17569 від 19.11.2019 р. позивачка вказує, що законодавство не містить зобов`язань оформлення дозвільних документів на будівництво парканів.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просять їх задоволити. Крім того, позивачка пояснює, що не мала наміру будувати паркан, а вказаний бордюр був нею побудований у зв`язку з тим, що відповідач на своїй земельній ділянці переклав бруківку і його ділянка стала вищою, внаслідок такого перепаду уся вода зливається до неї на територію.

Представник позивачки адвокат Лисяк І.Б. на заперечення представника відповідачки щодо непідтвердження здійснення оплати витрат на правову допомогу вказує, що існує готівкова форма оплати на ринку.

Відповідач у судовому засіданні 17.12.2019 р. не заперечив того, що пошкодив бордюр позивачки, однак незгідний з розміром завданих збитків та відшкодуванням моральної шкоди. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, крім того вказує про відсутність підстав для задоволення судових витрат, зокрема на правову допомогу, оскільки відсутні докази їх сплати позивачкою як то касовий ордер чи квитанція.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки кадастровий номер :01:032:0168 згідно договору купівлі-продажу від 14.03.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Киселюк О.В.

31.05.2019 р. відповідач ОСОБА_2 , скориставшись підручним інструментом, пошкодив бордюр, який знаходився на території вказаної вище земельної ділянки, (що підтверджується висновком експерта №200203/1_30), про що відповідач давав пояснення під час розгляду звернення позивачки до Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області (а.с.3, зворот) та не заперечував у судовому засіданні.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомiрними рiшеннями, дiями чи бездiяльнiстю особистим немайновим правам фiзичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фiзичної або юридичної особини, вiдшкодовується в повному обсязi особою, яка її завдала.

Як роз"яснено у п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивiльних справ за позовами про вiдшкодування шкоди", шкода, заподiяна особi й майну громадянина або заподiяна майну юридичної особини, пiдлягає вiдшкодуванню в повному обсязi особою, яка її заподiяла, за умови, що дiї останньої були неправомiрними, мiж ними й шкодою є безпосереднiй причинний зв"язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивачки та відповідача в судовому засіданні у зв"язку з неправомірними діями відповідача позивачці спричинена шкода, між неправомірними діями та завданою шкодою є причинний зв"язок, окрім того наявна вина відповідача.

Відповідно до акту приймання-здавання виконаних робіт договір №13 від 25.06.2019 р. позивачкою було оплачено 200 грн. за складання кошторисної документації по об`єкту «Влаштування благоустрою території за адресою: АДРЕСА_2 ». Вартість відновлювальних робіт згідно кошторису складає 1886,40 грн.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем надано до суду належні та допустимі докази, які підтверджують, що відповідач в результаті пошкодження бордюру (бетонних поребриків) завдав майнової шкоди позивачці.

Щодо позовної вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Позивачкою заявлені вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 5000 грн.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв"язку з ушкодженням здоров"я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв"язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв"язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Судом встановлено, що внаслідок пошкодження бетонного бордюру, яке відбулося з вини відповідача, позивачка зазнала душевних страждань з приводу його пошкодження.

За таких обставин, суд вважає, що діями відповідача заподіяна позивачці моральна шкода.

Проте, суд вважає, що розмір заявленої моральної шкоди є завищеним, і з урахуванням вимог справедливості та спів розмірності вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки щодо моральної шкоди частково, а саме: у розмірі 1000 грн., що буде справедливим та достатнім, на думку суду, для компенсації понесених позивачем страждань та переживань.

Крім того, відповідно до ст. ст. 136, 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 768,40 грн.

При подачі позову позивачкою було сплачено судовий збір лише на суму 768,40 грн., хоча він мав бути сплачений згідно ухвали суду про залишення без руху від 17.07.2019 р. за заявлені нею вимоги як немайнового так і майнового характеру, кожна по 768,40 грн.

У даній справі судом було відкрито провадження у справі та проведено розгляд по суті, хоча позивачкою у встановлений судом строк недоліки позовної заяви не усунуто.

Отже, суд повинен здійснити розгляд справи по суті, а судові витрати, пов`язані з розглядом справи, розподілити за результатами такого розгляду відповідно до статті 141 ЦПК України. Оскільки такий факт не має створювати учасникові справи перешкод у доступі до правосуддя на подальших стадіях провадження у справі. Такий підхід до вирішення даного питання узгоджується із засадою (принципом) верховенства права, закріпленим у пункті 1 частини третьої статті 3 та частині першій статті 10 ЦПК України, є за даних обставин справедливим та таким, що виправдовує правомірні сподівання особи на розгляд її справи судом у розумний строк.

Також позивачкою було оплачено вартість проведення інженерно-технічної експертизи в розмірі 3800 грн., які підлягають до стягнення з відповідача на її користь.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) Розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надала до суду:

-Акт приймання-передачі наданих послуг за Договором №01/06/2019 про надання правової допомоги від 01.06.2019 р., складений у м.Рівне 11.07.2019 р. , з якого вбачається, що ОСОБА_1 передала та АО «Династія» згідно договору №01/06/2019 оплату в розмірі 7200 грн. за супровід та ведення справи щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди;

-Розрахунок витрат пов`язаних з наданням послуг за Договором №01/06/2019 про надання правової допомоги від 01.06.2019 р., який включає надання правової інформації і роз`яснень з питань правомірності пошкодження майна випадком 31.05.2019 р. (кількість витраченого часу 2 год.; розрахунок вартості послуги 2*600; вартість 1200 грн.); консультація щодо порядку відшкодування матеріальної шкоди (кількість витраченого часу 1 год.; розрахунок вартості послуг 1*600; вартість 600 грн.); складання вимоги про відшкодування завданої матеріальної шкоди (кількість витраченого часу 1 год.; розрахунок вартості послуги 1*600; вартість 600 грн.); складання позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (кількість витраченого часу 4 год.; розрахунок вартості послуги 4*600; вартість 2400 грн.); участь в судових засіданнях першої інстанції (кількість витраченого часу 4 год.; розрахунок вартості послуги 4*600; вартість 2400 грн.). Фактично сплачено готівкою 7200 грн.

-Рахунок фактура №08 від 11.07.2019 р. постачальник АО «Династія», договір №01/06/2019 р. від 01.06.2019 р., платник ОСОБА_1 сума всього 7200 грн.

На думку суду, документи, які надані позивачкою в якості доказів сплати нею цих витрат, не оформлені у встановленому законом порядку та не є доказами фактичної сплати вказаних витрат.

Розрахунковий документ - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

У зв`язку з цим, відсутні правові підстави для відшкодування позивачці цих витрат у зв`язку з недоведеністю факту сплати вартості вказаних у акті про приймання-передачу наданих послуг за договором про надання правової допомоги, рахунку фактурі.

Отже, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок витрат пов`язаних з наданням послуг, рахунок фактура від 11.07.2019 р. не є документами, які свідчать про оплату витрат на правову допомогу, оформленими у встановленому законом порядку. Тому у задоволенні вказаних витрат слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2086,40 грн. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок понесених нею судових витрат щодо судового збору 768,40 грн. та 3800 грн. за проведення судової експертизи.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь корись держави 768,40 грн.

В іншій частині в задоволені позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 14.09.2020 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.