Справа № 712/8019/18
Провадження № 2з/712/32/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді Мельник І.О.

за участю секретаря Хоменко А.В.

позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Яцюка М.В.

представників відповідачки - адвокатів Скіця С.М. , Комлєва С.В.

представника орган опіки та піклування ЧМР Ситник Л.І.

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_1 Яцюка Максима Васильовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Черкаської міської ради, орган опіки і піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про встановлення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат позивача Яцюк М.В. звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення встановлення заборони ОСОБА_2 вчинення дій щодо перешкоджання неповнолітнім ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у спілкуванні з батьком ОСОБА_1 у вигляді телефонних розмов та за допомогою інших сучасних засобів зв`язку (Skype, Viber, Telegram, Facebook тощо). В обґрунтування заяви вказує, що Соснівським районним судом було отримано відповідь від прикордонної служби України щодо переміщення відповідача та дітей сторін з території України. Як вбачається із відповіді, діти покинули територію України 30.03.2019 та не були ввезені на територію України на даний час. В той же час, відповідачка перетинала кордон України, як в бік приїзду, так і виїзду. 03.07.2020 представник позивача від міністерства юстиції України в рамках процесу повернення дітей на територію України в рамках Гаагзської конвенції отримав відповідь, за якою вбачається, що відповідачка в`їхала на територію Російської Федерації 21.11.2019 разом із донькою ОСОБА_5 . Дозволу позивача на вивезення дітей до Російської Федерації не було. Вважає, що діти незаконно перебувають поза межами України. Позивач позбавлений будь-якого спілкування з дітьми в т.ч. засобами телефонного зв`язку та/або за допомогою месенджерів. Спілкування з дітьми засобами телефонного зв`язку є можливим, адже старша дитина забезпечена мобільним телефоном із можливістю доступу до мережі інтернет. В той же час, відповідачка заблокувала доступ позивача до дітей засобами інтернет-з`єднання, повідомивши, що позивач для дітей помер, а у них є інший батько. Діти на даний час думають, що їх батька звуть « ОСОБА_6 », діти не знають про існування спору щодо місця проживання дітей, який ініційовано рідним батьком, якого звуть « ОСОБА_7 ». Вважає, що для забезпечення підтримання особистих відносин батька з дітьми, для контакту батька з дітьми, для забезпечення відсутності погіршення психоемоційного зв`язку батька з дітьми до винесення рішення по справі слід забезпечити позов, адже у випадку задоволення первісного позову може виникнути утруднення виконання рішення суду або взагалі неможливість його виконання.

У судовому засіданні позивача та його представник заяву про забезпеченя позовоу підтримали та прпосили задовольнити.

Представники відповідачки заперечували проти задоволення заяви, посилаючись на відсутність належних та об`єктивних доказів того, що батько намагався спілкуватися з дітьми засобами зв`язку чи через мережу Інтернет, а відповідачка при цьому чинила перешкоди.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, враховуючи матеріали цивільної справи, вважає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін (п.4 ст.153 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 вказаної Постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Однак, в порушення вказаних процесуальних норм та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, заявником не зазначено про існування об`єктивних обставин вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

В обґрунтування доводів представника позивача про те, що відповідачкою чиняться перешкоди в участі у особистому вихованні, спілкуванні та побаченнях батька з дітьми, а дітей з батьком, суду не надано достатніх та належних доказів, які б підтверджували вказані обставини.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Забезпечення позову шляхом встановлення заборони ОСОБА_2 вчинення дій щодо перешкоджання неповнолітнім дітям у спілкуванні з батьком у вигляді телефонних розмов та за допомогою інших сучасникх засобів зв`язку, суд вважає недопустимим, оскільки, таким чином, фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги викладені у заяві доводи представника позивача та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд дійшов висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку із цим заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_1 Яцюка Максима Васильовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Черкаської міської ради, орган опіки і піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про встановлення місця проживання дітей.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 15 днів з складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 04.09.2020.

Головуючий І.О.Мельник