Ухвала

04 вересня 2020 року

місто Київ

справа № 175/1478/17

провадження № 61-13148ск20

Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 серпня 2020 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині незадоволених позовних вимог, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції станом на час подання касаційної скарги) за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

За змістом судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 у вересні 2018 року звернувся до суду із зустрічним позовом про:

- визнання права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнання права власності на земельну ділянку, площею 0, 2210 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку - площею 0, 1500 га та для ведення особистого підсобного

господарства - 0, 071 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнання права власності на 1/2 частини будівлі магазину літ. З-1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- стягнення з ОСОБА_2 коштів у розмірі 654 700, 00 грн як недоотриманого доходу від використання спільного майна.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі зазначає, що оскаржуваними рішеннями відмовлено у задоволені позовних вимоги про стягнення компенсації вартості відчужених ОСОБА_2 транспортних засобів, які є об`єктами спільного майна подружжя; про стягнення 654 700, 00 грн як недоотриманого доходу від використання спільного майна подружжя.

Отже, заявник оскаржує судові рішення щодо двох позовних вимоги майнового характеру.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України

«Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою позову майнового характеру становила на час подання позову 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704, 80 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8 810, 00 грн).

Розмір судового збору за подання позовної заяви, зокрема, щодо компенсації вартості відчужених автомобілів визначається з урахуванням вартості зазначеного рухомого майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача.

До касаційної скарги заявником подано докази на підтвердження сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 10 572, 00 грн.

Проте, зазначений розмір судового збору заявником не обґрунтовано, не наведено його розрахунок з урахуванням двох позовних вимог майнового характеру, які, на переконання заявника, судами першої та апеляційної інстанцій безпідставно не задоволено.

Отже, враховуючи предмет спору, межі оскарження ОСОБА_1 рішень суду першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд дійшов переконання, що судовий збір заявником сплачено не у повному обсязі.

Виходячи з того, що зі змісту поданої касаційної скарги та копій судових рішень неможливо встановити ціну позову станом на день його подання в частині компенсації вартості відчуженого рухомого майна, заявник у касаційній скарзі зобов`язаний самостійно визначити й відповідним чином обґрунтувати розмір судового збору і надати оригінал квитанції про його доплату, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір».

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/ Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Суд роз`яснює, якщо заявник не усуне недоліки поданої касаційної скарги у строк, встановлений судом, така скарга вважатиметься неподаною і буде повернута цій особі (частина друга статті 393, частина третя статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя; зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк до 05 жовтня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний