Справа № 648/2464/17
Провадження № 2/648/627/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року с.м.т. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Бугрименка В.В.,

за участю: секретаря судового засідання- Тищенко Т.Б.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля КІА RIO (2011 року випуску), сірого кольору, об`єм двигуна 1396 куб. см., номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 130000 грн.. Позов обґрунтовано тим, що з 24 листопада 2007 року позивач перебувала у шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу, а саме 08 лютого 2012 року, сторонами за спільні кошти було придбано вказаний автомобіль, який за їхньою згодою було зареєстровано за відповідачем. Таким чином, автомобіль є спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Оскільки автомобіль є неподільною річчю, а відповідач не бажає передавати автомобіль в користування позивачу, просив позов задовольнити.

Відзив на позов не подано.

1 вересня 2017 року, ухвалою судді Білозерського районного суду Херсонської області, відкрито провадження у справі.

1 вересня 2017 року задоволено заяву про забезпечення позову, накладено арешт на автомобіль КІА RIO (2011 року випуску), сірого кольору, об`єм двигуна 1396 куб. см., номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

20 квітня 2018 року, у зв`язку з призначенням експертизи, провадження у справі було зупинене.

20 червня 2018 року відновлено провадження у справі.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 12 квітня 2019 року, яке залишене без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 4 липня 2019 року, в задоволенні позову відмовлено.

30 липня 2019 року скасовано арешт на автомобіль, накладений ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 1 вересня 2017 року.

Постановою Верхового суду від 27 травня 2020 року рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 12 квітня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 4 липня 2019 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

26 серпня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечувала, щодо задоволення позову посилаючись на те, що спірний автомобіль хоча і придбаний в період шлюбу, проте, був придбаний за особисті кошти відповідача, а отже є його особистою власністю. Просила відмовити у позові.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши в судовому засіданні наданні сторонами докази, а саме: свідоцтво про шлюб між сторонами, рішення Білозерського районного суду Херсонської області № 648/2101/17 від 21 вересня 2017 року, висновок експерта № 9-ТЗ від 01.02.2019 року, акт вибору автомобіля від 06.02.2012 року, договір купівлі-продажу № від 07.02.2012 року, рахунок на оплату за автомобіль № від 07 лютого 2012 року, квитанцію № РN 1183 від 07.02.2012 року, акт прийму-передачі автомобіля від 07.02.2012 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, контракти, розписку про отримання позики, показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Суд установив, що з 24 листопада 2007 року по 03 жовтня 2017 року сторони перебували у шлюбі між собою, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 24 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білозерського РУЮ Херсонської області, рішення Білозерського районного суду Херсонської області № 648/2101/17 від 21 вересня 2017 року, яке набрало законної сили 03.10.2017 року.

Згідно до акту вибору автомобіля від 06.02.2012 року, договору купівлі-продажу № від 07.02.2012 року, рахунку на оплату за автомобіль № від 07 лютого 2012 року, квитанції № РN 1183 від 07.02.2012 року, акту прийму-передачі автомобіля від 07.02.2012 року, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, 07 лютого 2012 року, на підставі договору купівлі-продажу № , відповідач придбав за 122 400 грн. автомобіль КІА RIO (2011 року випуску), сірого кольору, об`єм двигуна 1396 куб. см., номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . 8 лютого 2012 року вказаний транспортний засіб зареєстровано за ОСОБА_4 ..

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 9-ТЗ від 01 лютого 2019 року, станом на 28 січня 2019 року, ринкова вартість спірного автомобіля становила 181 150, 33 грн..

Зі місту розписки про отримання позики від 03 лютого 2007 року, вбачається, що у вказану дату ОСОБА_5 взяла в борг у ОСОБА_4 строком на 3 роки, грошові кошти в сумі 19 000 доларів США, що на момент їх отримання за курсом НБУ було еквівалентно 95 950 грн.. 01 лютого 2010 року сторонами було погоджено повернення отриманих у борг коштів до 01 лютого 2012 року. 06 лютого 2012 року ОСОБА_5 повернула ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 19 000 доларів США, що еквівалентно 152 000 грн..

З показань свідка ОСОБА_7 вбачається, що в лютому 2007 року вона взяла у борг у відповідача 19000 доларів США, строком на три роки, але вчасно повернути позику не змогла, у зв`язку з чим, погодила з ОСОБА_4 , що вказані кошти вона поверне до 1 лютого 2012 року. Борг в сумі 19000 доларів США вона повернула 6 лютого 2012 року.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дала показання, що відповідач є її сином. До укладення шлюбу з позивачем він мав заощадження, які зберігав у неї. В лютому 2007 році, в її присутності, ОСОБА_4 надав у борг ОСОБА_5 кошти в сумі 19000 доларів США, про що остання написала розписку. Вказана розписка знаходилась у неї на зберіганні до 6 лютого 2012 року, коли її сину були повернуті кошти в повному обсязі. Разом з сином в лютому 2012 році їздила до автосалону вибирати автомобіль.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пунктом 3 частини першої статті 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи в сукупності дослідженні докази, суд дійшов висновку, що спірний автомобіль хоча і був придбаний під час перебування сторін у шлюбі, разом з цим, був придбаний за особисті кошти відповідача, які він надав ОСОБА_5 у позику до реєстрації шлюбу з позивачкою. З дослідженої розписки вбачається і вказане підтверджується показаннями свідків, що зазначені кошти в сумі 19000 доларів США відповідачу були повернуті безпосередньо перед придбанням ним спірного автомобіля. З врахуванням курсу НБУ, станом на 7 лютого 2012 року, вказаних коштів було достатньо для придбання автомобіля. Натомість, для спростування доводів відповідача про придбання автомобіля за особисті кошти, позивачем не надано доказів, що в лютому 2012 року сторони мали спільні кошти в сумі достатній для придбання зазначеного транспортного засобу.

Враховуючи положення ст.81 ЦПК України, суд дійшов висновку, що відповідачем спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на спірний автомобіль.

Суд не приймає в якості належних доказів копії контрактів, оскільки вказані письмові документи складені іноземною мовою, а в матеріалах справи відсутній їх завірений переклад на мову, якою здійснюється судочинство.

Доводи представника позивача про те, що у даній страві суд касаційної інстанції, внаслідок непроведення судово технічної експертизи, висловив позицію щодо боргової розписки, яка є обов`язковою для суду першої інстанції при новому розгляді справи, зокрема, необхідності застосування наслідків ст.109 ЦПК України, до уваги прийняті бути не можуть, оскільки після направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, розгляд справи розпочинається спочатку. Під час підготовчого судового засідання, відповідно до наявного в матеріалах справи клопотання представника позивача, судом ставилось на обговорення питання щодо призначення у справі судово технічної експертизи предметом дослідження якої б була боргова розписка, разом з цим, представник позивача клопотання не підтримав, відмовився від призначення вказаної експертизи, у зв`язку з чим, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, відповідна експертиза судом не призначалася. Отже, у суду не має підстав для застосування положень ст.109 ЦПК України.

За таких обставин, в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі ст.ст.60, 61, 69,70 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 81, 141, 258, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, суд,

У Х ВА Л И В:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 21 вересня 2020 року.

Позивач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4

Відповідач - ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;; РНОКПП НОМЕР_5

Суддя: В.В. Бугрименко