Справа№329/1114/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року смт Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Проценко А.М.,

за участю секретаря судових засідань Сивак В.Г.,

прокурора Ніколаєнко Д.О.,

представника відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Солода Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Чернігівка цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу, який уповноважений від імені держави здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області до ОСОБА_3 , Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області, третя особа - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Токмачани», про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Чернігівської РДА, припинивши право власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Бердянської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, який уповноважений від імені держави здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області до ОСОБА_3 , Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Чернігівської РДА №168 від 30.05.2017 р. «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки ОСОБА_3 » та стягнення витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 22.02.2017р. у справі №329/36/17 позов ОСОБА_3 до Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області задоволено та визнано за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) площею 7,10 умовних кадастрових гектарів, що залишилась після померлого ОСОБА_4 .

На підставі вказаного рішення суду Чернігівською РДА видано розпорядження №168 від 30.05.2017р. «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки ОСОБА_3 », відповідно до якого земельну ділянку в контурі №131 а, ділянка поділу №5, виділено в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області та рекомендовано звернутися до суб`єкта реєстрації для проведення реєстрації права власності на земельну ділянку. Раніше виданий сертифікат серії ЗП №0056596 від 20.01.1997 року зобов`язано повернути до Чернігівської РДА Запорізької області.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру серія НВ-017, виданого 18.08.2017 року, вищевказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :04:007:0006 з відповідною площею 6,42 га.

У подальшому державним реєстратором прав Чернігівської РДА за ОСОБА_3 на підставі вищевказаного розпорядження голови Чернігівської РДА №168 від 30.05.2017 року та витягу з Державного земельного кадастру серія НВ-017, виданого 18.08.2017 року, зареєстровано право власності на вищевказану земельну ділянку.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 05.12.2017 року рішення Чернігівського районного суду у даній справі скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_3 до Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом відмовлено та встановлено, що померлому ОСОБА_4 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) (серія ЗП №0056596 від 20.01.1997), яким підтверджено, що останньому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Більшовик» без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Розпорядженням голови Чернігівської РДА Запорізької області №266 від 13.08.2018 року визнано таким, що втратило чинність розпорядження голови РДА від 30.05.2017 за №168 «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки громадянці ОСОБА_3 ».

Однак, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:007:0006 з площею 6,42 га зареєстровано за ОСОБА_3 .

Розпорядження голови Чернігівської РДА Запорізької області №168 від 30.05.2017 року «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки громадянці ОСОБА_3 » визнано таким, що втратило чинність, разом з тим відповідно до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наведене не є підставою для скасування державної реєстрації та відповідно припинення права власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку, адже скасування державної реєстрації здійснюється на підставі рішення суду про скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

Таким чином, належним та ефективним способом захисту у спірних відносинах є саме визнання незаконним та скасування розпорядження голови Чернігівської РДА Запорізької області №168 від 30.05.2017 року «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки громадянці ОСОБА_3 », на підставі якого і було проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, з одночасним припиненням права власності на спірну земельну ділянку.

Крім того, згідно інформації відділу у Чернігівському районі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області №0-8-0.35-879/114-19 від 31.07.2019 земельна ділянка з кадастровим номером :04:007:0006 розташована в контурі 131а та виділена із земель колективної власності колишнього КСП «Більшовик».

Оскільки, право власності на спірну ділянку оформлено ОСОБА_3 у незаконний спосіб (на підставі скасованого судового рішення та відповідно незаконного розпорядження), у разі скасування реєстрації права власності на вказану ділянку, вона знову набуде статусу земель колективної власності (не витребуваних часток (паїв), а Чернігівська селищна рада Чернігівського району Запорізької області матиме можливість надання такої земельної ділянки в оренду на підставі ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

При цьому до місцевого бюджету надходитиме плата за користування цією землею.

Згідно листа Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області №02-27/1023 від 11.05.2019 орієнтовано розмір ставки річної орендної плати при укладенні договорів оренди земельних ділянок становить 5,43% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №1801/204-19 від 09.07.2019 нормативно грошова оцінка спірної земельної ділянки складає 112308,59 грн.

Тобто, з часу державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_3 економічним інтересам держави у 2017-2019 роках завдано збитків у розмірі 18 295,07 грн., у вигляді ненадходження належних платежів за користування цією землею до місцевого бюджету, а саме по 6098,36 грн. щороку. Аналогічні збитки бюджет Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області може зазнати і у 2020 році.

Ухвалою Чернігівського районного суду Запорізької області від 22.01.2020 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

17.02.2020 р. позивач уточнив позовні вимоги та просив суд визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Чернігівської РДА Запорізької області №168 від 30.05.2017 року «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки громадянці ОСОБА_3 », припинивши право власності за громадянкою ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :04:007:0006, площею 6,42 га, розташовану на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, зареєстроване 23.10.2017, номер запису про право власності 23061322 та стягнути з відповідачів судовий збір.

20.02.2020 р. представник відповідача Чернігівської РДА надав письмові пояснення, відповідно до яких позов не визнав у повному обсязі з підстав того, що при письмовому зверненні працівників прокуратури з приводу вжиття заходів щодо скасування державної реєстрації права власності у Державному реєстрі прав на земельну ділянку за кадастровим номером :04:007:0006, площею 6,4200га, на підставі рішення апеляційного суду Запорізької області, яким ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову про визнання за нею права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом, ними не було надано вказаного рішення суду, яке було підставою для внесення запису про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав. Щодо стягнення судового збору, то такі витрати установою не передбачені, оскільки Чернігівська РДА фінансується з державного бюджету, з якого кошти виділяються виключно на її утримання.

Ухвалою суду від 20.02.2020 року до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет, залучено - СТОВ «Токмачани».

Прокурор в судовому засіданні свої вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Про причини неявки не повідомила, заяв про розгляд справи без її участі не надала, правом надання відзиву не скористалася.

Представник відповідача Чернігівської РДА в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у письмових поясненнях.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вважаючи, що ОСОБА_3 отримала спірну земельну ділянку в порядку спадкування і має на неї законні права, а задоволення позову призведе до позбавлення її такого права.

Заслухавши прокурора, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані суду докази в їх сукупності та кожен окремо, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 22.02.2017 р. позов ОСОБА_3 до Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування задоволено та визнано за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), площею 7,10, в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Чернігівської селищної ради, за сертифікатом серії ЗП №0056596 від 20.01.1997 р., який видано згідно розпорядження Чернігівської РДА №210 від 01.08.1996 р., після смерті її батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення набрало законної сили 07.03.2017 р.

Розпорядженням голови Чернігівської РДА Запорізької області №168 від 30.05.2017 р. за заявою ОСОБА_3 останній як спадкоємиці виділено в натурі (на місцевості) земельну ділянку у контурі №131 а, ділянка поділу №5, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чернігівської селищної ради та рекомендовано звернутися до суб`єкта реєстрації для проведення реєстрації права власності на земельну ділянку, раніше виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0056596 повернути в Чернігівську РДА.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 18.08.2017 р. відділом у Чернігівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки приватної форми власності, площею 6,42 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:007:0006, за ОСОБА_3 .

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15.09.2017 р. за клопотанням керівника Бердянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 22.02.2017 р.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 05.12.2017 р. рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 22.02.2017 р. скасоване та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

01.06.2018 р. державним реєстратором Чернігівської РДА Запорізької області зареєстровано договір оренди землі б/н від 28.11.2017 р. земельної ділянки, площею 6,4200 га, належної ОСОБА_3 на праві приватної власності, з СТОВ «Токмачани» строком на 49 років, з правом пролонгації.

Розпорядженням голови Чернігівської РДА Запорізької області №266 від 13.08.2018 р. визнано таким, що втратило чинність розпорядження голови РДА від 30.07.2017 р. №168 «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки громадянці ОСОБА_3 ».

Однак право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:007:0006, площею 6,42 га, на даний час все ще зареєстровано за ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» районні державні адміністрації в межах своїх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі Закон) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 18 зазначеного Закону за результатами розгляду заяви державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав, вносить до Державного реєстру прав відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав та видає інформацію з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553), за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Дослідивши та проаналізувавши всі наведені обставини даної справи з врахування зазначених правових норм в розрізі кожної з поставлених перед судом вимог, суд прийшов до висновку, що підстави визнавати розпорядження голови Чернігівської РДА №168 від 30.05.2017 р. «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки ОСОБА_3 » відсутні, оскільки воно видано після винесення рішення суду (про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування), яке на той момент набрало законної сили, будь-яких порушень положень чинного законодавства чи прав і інтересів інших осіб не містило. Крім цього, після зміни обставин, викликаних скасуванням судом апеляційної інстанції рішення суду про визнання права власності на земельну ділянку, визнано таким, що втратило чинність. Сама по собі необхідність відновлення правовідносин і становища, що існувало до такого скасування та необхідність скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, не можуть бути підставою для визнання незаконним виданого розпорядження. Такою підставою може були виключно протиправність та прийняття з порушенням закону рішення відповідного державного органу, про що докази в матеріалах справи відсутні так само як і вказівка на порушення конкретної норми закону на момент видання вказаного розпорядження.

При вирішенні питання щодо визнання рішення незаконним суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Положення частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказує, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Дана норма передбачає серед іншого проведення державної реєстрації припинення речових прав також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. В Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №190482833, сформованій 27.11.2019 р., вказано підставою виникнення права власності на згадувану земельну ділянку розпорядження голови Чернігівської РДА №168 від 30.05.2017 р. та витяг з Державного земельного кадастру, виданий 18.08.2017 р. Саме тому прокурор просить скасувати розпорядження, що в подальшому, на його думку, забезпечить безперешкодні умови для проведення державної реєстрації припинення речових прав.

Щодо вимоги про скасування розпорядження голови Чернігівської РДА №168 від 30.05.2017 р. «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки ОСОБА_3 » суд зазначає, що вона є похідною від попередньої та твердження прокурора про необхідність скасування вказаного розпорядження з самим лише посиланням на положення вказаної вище статті 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є достатньою та належною підставою для її задоволення.

Першочергово право власності на земельну ділянку у порядку спадкування за ОСОБА_3 визнано рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 22.02.2017 р., а оскаржуване розпорядження про виділення в натурі було видане на підставі витягу з протоколу загальних зборів співвласників земельних часток (паїв) по колишньому КСП «Більшовик» Чернігівського району Запорізької області від 17.12.2003 р., списку громадян, які мають право на одержання земельної частки (паю) із земель колишнього КСП «Більшовик», листа відділу у Чернігівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 15.03.2017 р. та заяви громадянки ОСОБА_3 . Після скасування апеляційною інстанцією рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 22.02.2017 р. відповідно і скасовано було визнане право власності на землю.

Слід звернути увагу на правову природу судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема рішення суду апеляційної інстанції, через призму принципу юридичної визначеності. Тобто рішення суду, яке визначає певні правовідносини, не може потребувати будь-якого додаткового підтвердження в судовому порядку, є остаточним та вичерпним. Воно може бути самостійною підставою для скасування права власності на земельну ділянку.

За цієї підстави в подальшому визнано нечинним і саме розпорядження.

Частиною 7 статті 118 Конституції України передбачено, що рішення голів місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції та законам України, іншим актам законодавства України, можуть бути відповідно до закону скасовані Президентом України або головою місцевої державної адміністрації вищого рівня.

Питання про скасування оскаржуваного розпорядження перед державною адміністрацією вищого рівня не ставилося.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України в судовому порядку захищається порушене, оспорене або невизнане право.

Положенням частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. У відповідності до частини 1 статті 393 цього ж Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно зі ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Статтею 140 Земельного кодексу України передбачено вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку , а саме: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

З огляду на чітко визначену норму закону вимога прокурора про припинення права власності на земельну ділянку не містить посилання на жодну із передбачених підстав та відповідно не може підлягати задоволенню.

Також сама по собі вимога про визнання незаконним та скасування розпорядження, припинивши право власності на земельну ділянку, є неналежним способом захисту, оскільки вказаними нормами Цивільного кодексу передбачено лише визнання незаконним та скасування правового акту індивідуальної дії.

На думку суду, належною може бути вимога про скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності, що надасть можливість відновити ті правовідносини, що існували до винесення рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 22.02.2017 (такий висновок у подібних правовідносинах відображений у п. 74 Постанови Великої Палати Верховного Суду України від 29.05.2019 р. у справі №367/2022/15-ц).

З урахуванням наведеного вище, суд приходить до переконання, що в задоволені позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст.. 140 Земельного кодексу, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити керівнику Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу, який уповноважений від імені держави здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області в задоволенні позову до ОСОБА_3 , Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області, третя особа - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Токмачани», про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Чернігівської РДА, припинивши право власності на земельну ділянку.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Чернігівського районного суду від 02 січня 2020 року, якою накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :04:007:0006, площею 6,42 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, належну ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 29 липня 2020 року.

Суддя: А.М.Проценко