РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/13219/20

Пров. №2-о/766/807/20

15 вересня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Трепетіна І.В., з участю заявника ОСОБА_1 та її представника адвоката Токаленко В.М., заінтересованих осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила видати обмежувальний припис відносно її сина ОСОБА_2 та невістки ОСОБА_3 , з якими вона проживає у одному будинку, заборонивши ним на 6 місяців наближатися на відстань ближче 50 метрів до 1 поверху будинку АДРЕСА_1 ; усунути перешкоди у користуванні належною їй часткою будинку, а саме заборонити кидати сміття та скло з балкону 2 поверху на вхідні двері, кал в поштову скриньку, припиняти електро та водопостачання до будинку.

Заяву обґрунтовує тим, що їй належить 1/2 частина будинку, другу частину вона подарувала сину ОСОБА_2 , але він з невісткою створюють несприятливі умови для її проживання, висловлюються на її адресу нецензурною лайкою, погрожують фізичною розправою. Вона неодноразово викликала поліцію, вважає, що відносно неї вчиняється домашнє насильство.

07.09.2020 року відкрите провадження у справі, призначене судове засідання на 10.09.2020 року, яке відкладене на 15.09.2020 року за заявою заінтересованих осіб для підготовки відзиву.

14.08.2020 р. надійшов відзив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на заяву, яку вони вважали такою, що не підлягає задоволенню. Вважають, що заявниця вводить суд в оману. Між ними складні відносини, мати упереджено ставиться до їх сім`ї, неправомірно нападає на дружину, штовхає та залякує їх старшу дитину, лається. Після смерті батька у матері з`явилися співмешканці, пропадали речі, вони вирішили відокремитися. За сумісною згодою поділили будинок, зробили переобладнання. Усі обвинувачення у домашньому насильстві є безпідставними.

В судовому засіданні заявник підтримала заяву в повному обсязі та пояснила, що син та невістка постійно їй погрожують, невістка її побила ногами по ниркам, заламала їй руку (в подальшому, в судовому засіданні визнала, що руку вона зламала сама, коли впала у ОСОБА_4 ). Коли вона приїхала до свого будинку з Брилівки (де збиралася купити будинок), поліцейській вмовили пустити її додому. Взагалі син погрозами вмовив її подарувати йому 1/2 будинку. Діти у неї погані, у невістки дуже погані батьки, всі невістки себе погано вели і у них були конфлікти. Безпосередньо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кидають сміття, скло, справляють нужду з 2 поверху на вхідні двері, в поштову скриньку кидають калові маси тощо. В судових дебатах просила провести розподіл будинку.

Представник позивача підтримала заяву в повному обсязі та, враховуючи наявність ризиків домашнього насильства, просила видати обмежувальний припис.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заяву вважали необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. Зазначили, що жодної правди в словах заявниці не має. ОСОБА_1 після смерті чоловіка вирішила продати будинок, але шляхом переговорів вирішили, що вона подарує половину будинку сину. В подальшому, вона вимагала зробити їй окреме житло, потім купити будинок в Брилівці, потім квартиру. Будь-яких дій насильницького характеру відносно неї не здійснювалося. В суді перебуває справа про поділ домоволодіння.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що є сином заявниці та рідним братом ОСОБА_2 . Вказав, що після смерті батька мати має неадекватну поведінку, змінює співмешканців, вимагала зробити їй окреме житло, що зробив ОСОБА_8 за його допомогою. Але потім мати вирішила, що їй потрібний будинок, на що вимагала у них гроші, ОСОБА_8 дозволив продати машину, але мати передумала, стала вимагати квартиру в райцентрі, а потім в центрі Херсона. Брат з невісткою жодних насильницьких дій не здійснювали, мати на них наговорює, сама провокує скандали.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що заявниця її свекруха, ОСОБА_8 брат чоловіка, а ОСОБА_5 його дружина. Охарактеризувала заявницю, як особу, яка сама провокує скандали, її словам вірити неможна. Так, їй відомо, що свекруха зламала руку у ОСОБА_4 , але через деякій час зустріла родичку від якої дізналася, що за словами ОСОБА_1 руку їй зламала невістка ОСОБА_5 . Поштової скриньки в будинку взагалі не має. В останній раз були на дні народження у ОСОБА_6 свекруха вийшла на город та почала на них лаятися нецензурно, погрожувати викликати поліцію тощо. Звертала увагу на те, що свідків зі сторони заявниці бути не може, оскільки ніяких протиправних дій відносно неї не здійснюється. Коли був живий батько чоловіка, він стримував норов свекрухи.

Суд, заслухавши вступні слова сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Не є спірним та визнається сторонами в поясненнях у заявах по суті справи та в судовому засіданні, що заявник ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 та свекрухою ОСОБА_3 . Вказані особи проживають у одному домоволодінні АДРЕСА_1 . Власниками цього домоволодіння по 1/2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . На теперішній час між сторонами існує судовий спір про розподіл домоволодіння, який перебуває в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області.

Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, а тому за ч.1 ст. 81 ЦПК України вони не підлягають доведенню.

Відповідно до статей 6, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, ОСОБА_1 по відношенню до неї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиняють домашнє насильство, а саме: намагюється всіма способами погіршити її проживання у будинку, погрожують фізичною розправою, посилаючись на те, що вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів. Проте, данні про притягнення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до будь-якого виду юридичної відповідальності, відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з частиною першою статті 350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Даний Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства.

Пунктами 3, 4, 6, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статі 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частинами другою, третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статі 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Позивачем не надано доказів здійснення щодо неї фізичного, економічного або психологічного насильства. ЇЇ доводи не підтверджені жодним належним та допустимим доказом.

Фактично заявниця та заінтересовані особи розподілили житловий будинок. З їх пояснень вбачається, що вони мають окремі входи в будинок, огороджені один від одного, як одна родина з сумісним бюджетом не проживають. Доводи про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відключають заявницю ОСОБА_1 від електропостачання та опалювання також не підтверджені жодними доказами.

Заявницею не доведено, що відносно неї вчиняється психологічного насильство, що словесні образи, погрози, приниження, залякування чи інші діяння, спрямовані на обмеження її волевиявлення та такі дії викликали у неї побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди її психічному здоров`ю.

Докази вчинення фізичного насильства відсутні.

Суд не приймає в якості належних та допустимих доказів листи Корабельного відділення поліції від 13.08.2019 р., 31.07.2017 р., 28.07.2019р., 10.06.2019 р., 31.05.2019 р., 05.04.2019 р., 12.08.2019 р., висновки поліції від 05.04.2019 р., 18.07.2019 р., 22.07.2019р, 31.05.2019 р., 07.06.2019 р., заяви ОСОБА_1 до поліції від 26.03.2019 р., 30.10.2019 р., оскільки вказані документи свідчать лише про звернення заявниці ОСОБА_1 до поліції, факту здійснення домашнього насильства не встановлено.

Сам факт неодноразового звернення ОСОБА_1 до поліції щодо конфліктних ситуацій свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявницею та заінтересованими особами, але не підтверджує факт того, що останні вчиняли щодо неї домашнє психологічне, фізичне або економічне насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Натомість свідчення старшого сина заявниці ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_10 , з якими вона разом не проживає та які не мають заінтересованості в розгляді цієї справи, встановлено, що фактично існує спір стосовно житлового будинку та його поділу, саме з цього приводу між сторонами виникають конфлікті ситуації.

У судових дебатах заявниця просила задовольнити заяву та здійснити розподіл будинку.

Суд вважає, що між сторонами існує спір щодо користування спільним нерухомим майном, що регулюється, зокрема, нормами ЦК України. Зазначений спір не може бути вирішений шляхом застосування зазначених заявником заходів обмежувального припису.

Оскільки ОСОБА_1 не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а судом не встановлено випадків домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , а також ризики настання насильства у майбутньому, зіставляючи інтереси учасників справи та осіб, в право яких здійснюється втручання, суд дійшов висновку, що аргументи заявниці для виправдання втручання в життя заінтересованих осіб не є достатніми.

Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі ст. 4, 9, 141, 211, 247, 263-265, 350-1, 350-8, 353, 354 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_1 ) про видачу обмежувального припису відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус