Справа № 308/8683/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі: головуючого судді - Малюк В.М., за участю секретаря судового засідання - Матіко Я.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення поданого нею позову до ОСОБА_2 , про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу в розмірі 85 000 грн.

04.09.2020 року до суду надійшла заява від позивачки ОСОБА_1 про забезпечення вказаного позову, в якій позивачка просить забезпечити поданий нею позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме на частку в квартирі, що в АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що відповідачка ухиляється від своїх зобов`язань по сплаті коштів за договором позики. Вважає, що є всі підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в подальшому, а отже застосування вказаного заходу відповідатиме його призначенню та меті застосування.

Крім цього, позивачка зазначає з огляду на ціну позову в межах даного провадження, що дане нерухоме майно буде основним, а можливо й єдиним майном відповідачки ОСОБА_2 за рахунок якого можна буде задовольнити грошові вимоги позивача, в разі якщо даний позов буде задоволено. Зазначає, що боржник не оспорює факту та розміру боргу, однак ухиляється від його погашення та створює передумови неможливості в подальшому виконання рішення суду.

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 просить вжити вказані вище заходи забезпечення позову.

Учасники справи в судове засідання не викликались на підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Звернення з позовом до суду за захистом порушених прав, інтересів фізичних осіб та юридичних осіб, а також свобод фізичних осіб є одним із способів судового захисту.

Інститут забезпечення позову при цьому, дає можливість суду до ухвалення рішення по суті вжити заходів щодо забезпечення заявленого позову у певних визначених випадках, враховуючи чітко визначені підстави.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості заявленого клопотання, суд зазначає, що інститут забезпечення позову регламентовано статтями 149,150 ЦПК України, які встановлюють підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а також способи забезпечення позову в цивільному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення суду і спрямована на дотримання норми щодо обов`язковості до виконання судових рішень, встановленої статтею 124 Конституції України.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, до вирішення справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду. Це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Згідно ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

П.1 ч.1 ст.150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 85 000 грн.

Подаючи заяву про забезпечення позову, заявник просить накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме на частку в квартирі, що в АДРЕСА_1 .

З наданої до заяви копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта слідує, що ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира, що в АДРЕСА_1 .

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахування доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи заяву, суд виходить з того, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідачці ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності належить майно, яке вказане заявником у заяві.

Суд вважає обґрунтованими побоювання позивача щодо можливості відчуження нерухомого майна відповідачкою ОСОБА_2 , що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся у разі ухвалення рішення на його користь.

Враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір та беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, а також те, що невжиття заходів забезпечення може зробити неможливим чи утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову, суд вважає необхідним заяву задоволити та накласти арешт на нерухоме майно відповідачки, зокрема на належну відповідачці ОСОБА_2 частку в квартирі, що в АДРЕСА_1 , в межах заявленої позивачем ціни позову.

Також суд враховує, що вказаний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та не порушує права та інтереси відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подана позивачем ОСОБА_1 заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 158, 258, 260, 353, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення поданого нею позову до ОСОБА_2 , про стягнення боргу - задоволити.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на належне відповідачці ОСОБА_2 майно, в межах ціни заявлених позовних вимог 85 000 грн., а саме на: частку в квартирі, що в АДРЕСА_1 .

Копію вказаної ухвали невідкладно надіслати для виконання та сторонам для відому.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк