Справа № 654/2902/20
Провадження № 2/654/908/2020
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

07.09.2020 м. Гола Пристань

Суддя Голопристанського районного суду Херсонської області Третьякова І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

у с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до Голопристанського районного суду Херсонської області з позовом до фермерського господарства «Надія-В», третя особа Новозбур`ївська сільська рада Голопристанського району Херсонської області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю.

Позовна заява мотивована тим, що голова ФГ «Надія-В» ОСОБА_2 створює позивачу постійні перешкоди у користуванні та розпорядженні належною йому земельною ділянкою площею, 3,82 га., що розташована на території Круглоозерської сільської ради, мотивуючи це тим, що між ними начебто існує договір оренди земельної ділянки. ОСОБА_1 заперечує укладення правочину з відповідачем та просить усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном шляхом зобов`язання ФГ «Надія-В» припинити використання та розпорядження земельною ділянкою кадастровий номер :04:026:0008, скасувавши реєстрацію речового права (оренди) здійснену Новозбур`ївською сільською радою 13.09.2017р. Стягнути з відповідача судові витрати.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подав заяву про його забезпечення, в якій просить суд заборонити ФГ «Надія-В» обробляти, орати, сіяти, збирати врожай на земельній ділянці площею, 3,82 га., що розташована на території Круглоозерської сільської ради, кадастровий номер :04:026:0008 до розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та проаналізувавши позовну заяву та долучені до неї документи, давши оцінку доводам заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Позов забезпечується зокрема забороною вчиняти певні дії (п. 4 ч.1 ст. 150 ЦПК України).

Отже, метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Звертаючись до суду з заявою, ОСОБА_1 не зазначив, як запропонований ним вид заходу у вигляді заборони відповідачу обробляти, орати, сіяти, збирати врожай на земельній ділянці забезпечить можливість виконання судового рішення, у випадку його прийняття на користь позивача, тим самим не обґрунтував основну мету вжиття заходів забезпечення позову.

Суд же, прийнявши до уваги позовні вимоги ОСОБА_1 , не вбачає реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, прийнятого на користь позивача, без застосування заходів забезпечення позову.

Крім цього, ч.10 ст. 150 ЦПК України вказує, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Порівнюючи зміст позовних вимог з вимогами заяви про забезпечення позову, суд вважає, що в обох випадках позивач просить вжити дій направлених на припинення можливості фермерським господарством «Надія-В» користуватися земельною ділянкою, що свідчить про їхню тотожність.

Також в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2012 р. між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та фермерським господарством «Надія-В» в особі голови Волошиновського В.О., як орендарем, було укладено договір оренди земельної ділянки, предметом якого являється земельна ділянка с/г призначення, розташована на території Круглоозерської сільської ради.

Позивач вказує на те, що вищезгаданий договір він не підписував і як наслідок заперечує факт його укладання.

Проте, в силу положень ст. 204 ЦК України, правомірність даного правочину презюмується, а відтак встановлення заборони законного використання орендарем земельної ділянки позивача (орання, сіяння, збирання врожаю) до моменту визнання правочину недійсним (неукладеним) буде становити пряме перешкоджання діяльності фермерського господарства, що є недопустимим в розумінні п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 149-153, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У забезпеченні позову ОСОБА_1 до фермерського господарства «Надія-В», третя особа Новозбур`ївська сільська рада Голопристанського району Херсонської області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання до Херсонеського апеляційного суду безпосередньо або через Голопристанський районний суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Третьякова