Справа № 215/485/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі : головуючого, судді - Коноваленка М.І.

секретар судового засідання - Таран О.В.

позивач - ОСОБА_1

представник позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 цивільну справу в спрощеному порядку за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про визнання недійсним договору та стягнення сплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2019 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся в суд в інтересах позивача ОСОБА_1 з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (далі - ТОВ «АВТО ПРОСТО»), в якій вказав, що 16 травня 2018 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір № 732361 щодо надання відповідачем послуг, предметом якого є придбання автомобілю в групах. При укладенні Договору позивача запевнили, що через декілька місяців він отримає автомобіль. Клієнт одержує автомобіль відповідно до методів визнання права на отримання ним автомобіля, і таке визнання права здійснює ТОВ «АВТО ПРОСТО» на власний розсуд, право на купівлю мають не всі учасники системи, а тільки ті, які повністю виконали свої зобов`язання за угодою. Договір не містить строків отримання клієнтом автомобіля, не передбачає будь-якої відповідальності ТОВ «АВТО ПРОСТО» за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання клієнтом автомобіля. Натомість, Договором передбачено, що у випадку відмови клієнта, поверненню підлягають тільки чисті внески, з нього утримується вступний внесок, не повертаються адміністративні витрати, страховий внесок. З моменту укладення Договору, позивачем було сплачено на розрахунковий рахунок відповідача платіж за автомобіль в розмірі 10029, 60 грн. Ознайомившись з квитанцією про сплату коштів, позивач зрозумів, що сплатив за послуги, пов`язані з включенням до договору до системи «Авто Так», та формування групи. З цих причин, позивач вирішив розірвати Договір. Також, при отриманні позивачем додатку № 1 до Договору, виявив невідповідність: позивач замовляв автомобіль відповідно до оголошення - «Лада Ларгус» за ціною 108 000,00 грн., а ознайомившись с додатком, побачив - «RAVON R2" за ціною 208 950,00 грн. Позивачем 28 травня 2018 року відповідачу було направлено лист з вимогою розірвати договір. Гроші позивачу не повернуті. Позивач вважає, що він був введений, як споживач, в оману в результаті нечесної підприємницької практики, а правочин, здійснений з нечесної підприємницької діяльності, є недійсним, відповідно до ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів». Тому він звертається в суд з позовом про визнання недійсним договору та повернення сплачених коштів.

25.02.2019 року ухвалою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

13.03.2019 року представником ТОВ «АВТО ПРОСТО» Сметанюком І.М. (довіреність від 02.01.2019 року (а.с.80)) було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що послуги, надані позивачу, унормовані Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», згідно з яким фінансовою послугою вважається, зокрема, і послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Підписанням Договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та додатків до нього. Відповідно до п. 12.1.5 ст.12 Розділу ІІ Договору, учасник мав 14 днів на додаткове детальне ознайомлення з Договором, прийняття рішення про участь чи відмову від участі в системі «Авто Так», у разі відмови, йому були б повернуті всі кошти. Вказує, що у відносинах відсутні всі ознаки «пірамідальної схеми». Будь-яких доказів того, що позивач замовляв автомобіль «Лада Ларгус» позивачем не надано. Замовлення того чи іншого автомобіля та повернення коштів, у зв`язку з розірванням Договору є безпосереднім виконанням Договору сторонами (належним чи неналежним). Просить залишити позовну заяву без задоволення (а.с. 50-55).

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги з підстав та обставин викладених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений. В наданому відзиві на позовну заяву просить суд розглядати справу за відсутності представника ТОВ «АВТО ПРОСТО» (а.с. 55).

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.10.2019 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 про витребування доказів - оригіналу додатка № 1 до Договору №732361 від 16.05.2018 року.

Інші процесуальні дії не вчинялись.

Цивільні відносини щодо недійсності правочинів регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про захист прав споживачів", іншими актами . При розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи (Постанова Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Відповідно до статті 901 ЦК україни, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач посилаючись на статтю 907 ЦК України, зазаначає , що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно до статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач просить суд визнати Договір від 16.05.2018 року № 732361, укладений між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ним недійсним, та в обґрунтування позовних вимог посилається на ч.6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» - здійснення правочину з використанням нечесної підприємницької практики, наслідком чого є недійсність правочину , за що суб`єкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.19 вказаного Закону, забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції.

Згідно до ч.1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Судом установлено, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» 19.01.2012 було зареєстровано як фінансова установа, якій видано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії АО1 №370389 та 15.01.2013 року отримало ліцензію на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 19 січня 2012 року №40 (а.с.56), тому укладений між позивачем та відповідачем договір, предметом якого є придбання автомобіля у групі, не є утворенням та розвитком пірамідальної схеми у розумінні п.7 ч.3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ТОВ «Авто Просто» надавало позивачу послуги на основі системи, кінцевим результатом якої на підставі угод з учасниками групи є отримання автомобіля всіма учасниками, а споживачі сплачують кошти саме за одержання послуги, яка споживається в процесі її виконання.

Вище наведене узгоджується з викладеним у Постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року (справа № 195/202/16-ц, провадження № 61-3273зпв18), тому, суд знаходить доводи позивача необґрунтованими та безпідставними для задоволення позовних вимог про визнання договору недійсним з підстав нечесної підприємницької практики.

В підтвердження своїх вимог позивачем не надано доказів, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» здійснило правочин шляхом введення в оману позивача в частині фактичного включення в Договір автомобіля марки «RAVON R2", який він не замовляв.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частин 3,5 статті 203 ЦК України до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину , відноситься наступне: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі ; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Пунктом 19.2 статті 19 Договору підписання договору та Додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та Додатків до нього (а.с.10).

Позивач погодився з умовами Угоди, в якій зазначена марка та вартість автомобіля, підписавши її і сплативши винагороду за послуги в розмірі 10029,60 грн. (а.с.10.11) , тому визнання недійсності правочину за умови недодержанням загальних вимог (волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі), вважати також немає підстав.

До того ж, позивачем з причин сумніву реальності настання правових наслідків, що обумовлені договором, була направлена відповідачу заява з вимогою розірвати договір, датована 28.03.2018 року (а.с.12).

Відповідно до листа ТОВ «АВТО ПРОСТО» від 06.07.2018 року, адресованого ОСОБА_1 , Договір № 732361 розірвано згідно зі ст.3 Розділу І Договору та п. 12.1 ст. 12 Розділу ІІ Договору (а.с.13).

Відповідно до частини 3 статті 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з п. 12.1 ст.12 р. Розділу ІІ Договору - «поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за Договором» (а.с.9).

Відповідно до додатку № 1 до Договору 732361, який підписаний ОСОБА_1 та спеціалістом з продажу ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності від 01.01.2018 р., сплачена сума в розмірі 10029,60 грн. є винагородою за послуги, пов`язані з включення Договору до системи «Авто Так» та формуванням групи у % + ПДВ (а.с.5), тобто ОСОБА_1 був обізнаний про призначення коштів, які сплачує, не надав докази суду в іншому.

Сплачені кошти ОСОБА_1 в розмірі 10 029,00 грн. були обумовлені Договором, та мали бути повернуті відповідно до підписаних ним умов Договору (п.12.1.5) лише якщо учасник системи виявив бажання односторонньо відмовитись від Договору про адміністрування протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати підписання Договору. Тоді учаснику повертається вся сума коштів, сплачених за Договором про адміністрування.

З огляду на те, що в заяві про розірвання договору вказана дата складання заяви «28.03.2018 року», а Договір між сторонами підписаний «16.05.2018 року», суд приймає до уваги дату направлення заяви - «30.06.2018 року» (а.с.12, зворот). Тобто, ОСОБА_1 мав право повернути всю суму коштів, сплачених за Договором про адміністрування лише за умови наданням заяви про односторонню відмову від Договору протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати підписання, - до «30.05.2018 року», що у порушення п.12.1.5 Договору позивачем виконано не було.

Виходячи з викладеного, у суда не виникає сумнівів щодо добровільності волевиявлення учасниками правочину при укладенні договору, оскільки у позивача був також додатковий час для ознайомлення з договором, який він в подальшому підписав та погодився, та сторони досягли домовленості про припинення відносин.

Позивач не довів ті обставини, на які посилається в пітвердження своїх вимог, тому суд вважає що в позові ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача. Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач звільнений від сплати судового збору за позовом.

На підставі ст. ст. 203, 215, 651, 901, 906, 907 Цивільного Кодексу України, ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263, 265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про визнання недійсним договору та стягнення сплачених коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його проголошення. Так як в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.08.2020.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: