Справа № 285/1460/20
провадження у справі № 2/0285/598/20
27 серпня 2020 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючої - судді Заполовської Т.Г.
за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,
за участі позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новоград-Волинський справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,
Позивач звернулася до суду просила зобов`язати відповідача спростувати поширену відносно неї недостовірну інформацію шляхом видалення дописів зі своєї сторінки у соціальній мережі "Facebook" та опублікування наступного тексту: "29.03.2020 року мною, ОСОБА_3 , озвучувались недостовірні і неправдиві відомості відносно ОСОБА_1 та її родини" та стягнути з відповідача на її користь 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.
Свої вимоги мотивувала тим, що вона зареєстрована та проживає разом із родиною за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 колись проживала на сусідній вулиці зі співмешканцем ОСОБА_4 . Він був одинокий і родина позивача доглядала за ним та надавала матеріальну підтримку. Тому у 2016 році він подарував позивачу житловий будинок по АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, поминки та поховання вона провела за власний рахунок. Проте ІНФОРМАЦІЯ_1 в соціальній мережі "Facebook" ОСОБА_3 на своїй сторінці розмістила пост з наклепом на неї особисто та її сім`ю в цілому. Вказана інформація щодо позивача була поширена у соціальній мережі невизначему колу осіб. Про неї дізналися її родичі, знайомі, колеги по роботі. Також зазначена інформація є недостовірною, оскільки договір дарування був посвідчений нотаріально та ніким не оскаржувався, звернень до поліції з приводу її неправомірних дій не було. Відповідач ОСОБА_3 проживає на території Російської Федерації та ніколи не була у родинних відносинах з покійним. Поширення окресленої інформації порушує її немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію, тому сума моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. є розумною і справедливою, достатньою для відшкодування її душевних страждань та лікування і реабілітації після перенесеного сердечного нападу. Таку поведінку відповідача вважає недопустимою та змушена звернутись до суду з питанням про захист своєї честі та гідності та відшкодування моральної шкоди.
Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, та просили задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судові засідання 04.06.2020 року, 27.08.2020 року не прибула. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за місцем реєстрації. У встановлений строк відзив на позов не подала, заяв, клопотань до суду не надійшло.
Оскільки відповідач не повідомила про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подала відзив на позов та позивач в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Допитана в якості свідка ОСОБА_5 повідомила, що вона постійно проживала в будинку по АДРЕСА_2 . Спочатку вона винаймала житло у ОСОБА_4 , а наразі у ОСОБА_1 . Відповідача ОСОБА_3 знає особисто, вона була співмешканкою ОСОБА_4 . Наразі проживає на території Російської Федерації. Повідомлення на сторінці ОСОБА_3 про непорядні дії сім`ї ОСОБА_1 вона бачила. Стид на все місто. Впевнена, що ці повідомлення писала саме ОСОБА_3 , оскільки пам`ятає, як вона говорить і остання підтримує з нею зв`язок в вказаної сторінки у соціальній мережі "Facebook", вітає її зі святами.
Заслухавши пояснення позивача, її представника, показання свідка, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного.
Позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає разом з чоловіком та трьома неповнолітніми дітьми по АДРЕСА_1 .
Позивач працює на посаді медичної медсестри у ТОВ "Одена" з 2002 року.
Також 31.03.2020 року ОСОБА_1 звернулася до лікаря кардіолога та їй було встановлено діагноз: Міокардитний пролапс, призначено лікування (а.с. 3).
ІНФОРМАЦІЯ_1 у соціальній мережі "Facebook" на сторінці ОСОБА_3 була поширена фото позивача ОСОБА_1 та її чоловіка. Зазначено (мовою оригіналу): «Не проходите мимо! Запомните лица мошенников! ОСОБА_1 и ОСОБА_10 проживают в г. Новоград-Волынский Житомирской области, Украина. Он работает заместителем главного инженера РЭС. Она работает в стоматологии «ОДЭНА». Семейная пара аферистов. Воспользовавшись безпомощным и неадекватным состоянием пожилого соседа, обманным путем склонили его подписать дарственную на дом. Человека не стало, а эта парочка завладела чужим жильем, причинив боль родным и близким покойного» (а.с. 10).
Вказане повідомлення було опубліковане на особистій сторінці ОСОБА_3 в соціальній мережі "Facebook", тобто поширене серед широкого загалу.
Суд приходить до переконання, що позивачем доведено, що сторінка ОСОБА_3 належить відповідачу ОСОБА_3 , оскільки на це однозначно вказала у своїх поясненнях свідок ОСОБА_5 , а також враховує той факт, що з сторінки ОСОБА_3 позивач отримувала і приватні повідомлення у особисту пошту від відповідача (а.с. 11).
Поширена у статті інформація щодо незаконних дій позивача по заволодінню чужим майном є фактичним твердженням, вона не має характеру оціночного судження подій відповідачем. Це повідомлення автора публікації про конкретні факти для широкого загалу користувачів соціальної мережі "Facebook".
Позивач зазначає, що відповідачем не оспорено договір дарування у судовому порядку, кримінальне провадження з цього приводу не також не порушено.
На підтвердження достовірності інформації, зазначеної у статті, відповідачем не долучено жодного документу, оскільки у зазначеній категорії справ обов`язок доведення правдивості викладених фактів покладений саме на відповідача.
Також з опублікованого тексту повідомлення чітко зрозуміло, що вказана інформація стосується позивача ОСОБА_1 та її чоловіка, оскільки зазначено їх ім`я та прізвище, місце проживання. Долучено їх спільне фото та зазначено місце роботи кожного з них.
Тому суд приходить до висновку, що вказана стаття порушила особисті немайнові права позивача: право на повагу до її честі та гідності, кинула тінь на її ділову репутацію, оскільки зазначено її місце роботи.
Таким чином, судом встановлено, що інформація, викладена на особистій сторінці ОСОБА_3 в соціальній мережі "Facebook" від 29.03.2020 року щодо родини ОСОБА_1 є неправдивою та недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача та членів її родини.
Відповідно до положень ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право, зокрема, на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.
Тому вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача спростувати недостовірну інформацію шляхом видалення дописів зі своєї сторінки у соціальній мережі "Facebook" та опублікування наступного тексту: "29.03.2020 року мною, ОСОБА_3 , озвучувались недостовірні і неправдиві відомості відносно ОСОБА_1 та її родини" ґрунтуються на положеннях закону.
Також ст. 280 ЦК України встановлює, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації.
Судом встановлено неправомірні дії відповідача (поширення недостовірної інформації), несприятливі наслідки для відповідача (моральну шкоду), яка вказану публікацію сприйняла хворобливо, зверталася до медичної установи, отримувала лікування, змушена була пояснювати знайомим, що така інформація є недостовірною, та прямий причинний зв`язок між такими діями відповідача та негативними наслідками для позивача.
Тому суд приходить до висновку про необхідність відшкодування позивачу завданої моральної шкоди.
Заявлений розмір моральної шкоди 50 000 грн. позивач пов`язує зі глибиною своїх моральних страждань, витратами на лікування та реабілітацію.
При обрахуванні моральної шкоди суд приймає до уваги нервовість та страждання, які остання зазнала у зв`язку з протиправними діями відповідача, дратівливість, порушений ритм життя позивача. Виходячи з засад із засад розумності, виваженості та справедливості суд визначає достатнім і необхідним розмір моральної шкоди 2000 грн.
До такого висновку прийшов суд зважаючи на пояснення позивача, що вона не ставить на меті особисте збагачення, лише бажає відновити своє чесне ім`я та ділову репутацію.
Відтак суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 3, 10-11, 57-60, 88, 141, 208-209, 212-216, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 23, 277, 280 Цивільного кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП невідомий) задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_3 спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію шляхом видалення дописів зі своєї сторінки у соціальній мережі "Facebook" та опублікування наступного тексту: "29.03.2020 року мною, ОСОБА_3 , озвучувались недостовірні і неправдиві відомості відносно ОСОБА_1 та її родини".
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 2102 грн. судового збору.
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської област і за заявою відповідача протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Дата складення повного судового рішення 04.09.2020 року.
Головуюча суддя Т.Г. Заполовська