Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/2497/20
У Х В А Л А

15 вересня 2020 року

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Овруч справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу , -

В С Т А Н О В И В:

14.08.2020 року позивач ОСОБА_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 , звернулася з позовом до ОСОБА_2 , який зареєстрований по АДРЕСА_2 , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 04 листопада 2013 року виконавчим комітетом Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області.

Ухвалою суду від 04 вересня 2020 року по вказаній справі було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В ході підготовки справи до розгляду, судом було встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Як видно з матеріалів справи, позивач надала клопотання про звільнення її від сплати судового збору. Вирішуючи вказане клопотання слід звернути увагу на наступне.

Розміри судового збору визначено нормами Закону України «Про судовий збір» із врахуванням змін та доповнень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із змінами розмір судового збору становить за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто сплаті підлягає судовий збір в розмірі 840,80 грн..

Зокрема, частиною четвертою статті 177 ЦПК передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі. Отже, сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов`язковою.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Проте, вказаною вище нормою Закону передбачено право суду, а не обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами. Позивач, який заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинен навести доводи і подати докази на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

При цьому, суд звертає увагу, що статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням позивача, та відсутність у нього коштів для сплати судового збору не можуть вважатися безумовною підставою для звільнення від такої сплати або її відстрочення.

Враховуючи даний принцип, а також положення статті 5 Закону України „Про судовий збір", суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору чи відстрочення такої сплати.

Крім того, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.1 постанови від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами, у чіткій відповідності до ЦПК, Закону України «Про судовий збір», забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами позивача щодо можливості звернення до суду та інтересами держави щодо стягнення судового збору за розгляд справ. Пункт 29 Постанови передбачено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність відкритих рахунків та коштів на них, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Оскільки позивачем не надано достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження вкрай скрутного матеріального становища, яке має місце на час звернення та унеможливлює сплату судового збору за подання позовної заяви, а посилання на відсутність доходу не може вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, а тому у задоволенні даного клопотання необхідно відмовити. Крім того, надані позивачем докази, а саме відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України про суми виплачених доходів та довідки центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Міністерства праці та соціальної політики від 30 липня 2020 року №713, вказують, що остання має дохід.

На підставі вище викладеного, суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання, тому з урахуванням того, що безпідставне ненадходження до державного бюджету коштів за сплату судового збору порушує інтереси держави, суддя вважає, що у задоволенні клопотання позивача слід відмовити.

За таких обставин, позовну заяву слід залишити без руху до виправлення вказаних недоліків, шляхом долучення квитанції про сплату судового збору в сумі 840,80 грн..

Відповідно до ч.11-13 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

В зв`язку із зазначеним, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху до виправлення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 187 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишити без руху.

Надати позивачу строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали, та роз`яснити, якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Копію ухвали заяви направити сторонам.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення.

Суддя Я. В. Кулініч