Номер справи 623/2134/20
Номер провадження 2/623/670/2020
РІШЕННЯ

іменем України

10 вересня 2020 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді: Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря судового засідання: Ноль С. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу № 623/2134/20 за позовом ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі,-.

в с т а н о в и в :

19.06.2020 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з : А-1 - житловий будинок, а - тамбур, а1 - ганок, ц/п - цокольний поверх: І - гараж пл. 16,5 кв.м., 1- коридор пл. 5,1 кв.м., 2 - коридор пл. 1,9 кв.м., З - санвузол пл. 4, 7 кв.м.; ІІ- тамбур пл. 4,9 кв.м., 4 - коридор пл. 12,0 кв.м., 5 - житлова кімната пл. 25,0 кв.м., 6 - кухня пл. 13,9 кв.м., 7 - житлова кімната пл. 9,8 кв.м., 8 - житлова кімната пл. 8,6 кв.м., 9 - житлова кімната пл. 12,2 кв.м., загальною площею 114,6 кв.м., житловою - 55,6 кв.м., допоміжної - 37,6 кв.м., та надвірні будівлі: Г - погріб, Б - сарай, В - вбиральня, Д,Ж - навіси, Е - літній душ, 3 - погріб, № 1 - паркан, № 2, № 4 - ворота, № 3 - колодязь, № 5 - вигрібна яма, які розташовані на земельній ділянці пл. 1000 кв.м. Свідоцтво про право власності на житло, видане Ізюмським міськвиконкомом 06 жовтня 2000 року та зареєстроване в Ізюмському БТІ Харківської області 06 жовтня 2000 року за № 13224, книга 78, вважати таким, що втратило свою чинність.

Посилаючись на те, згідно свідоцтва про право власності, виданого Ізюмським міськвиконкомом Харківської області 06 жовтня 2000 року та зареєстрованого в Ізюмському БТІ Харківської області 06 жовтня 2000 року за № 13224, книга 78 йому належить житловий будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності. У зазначеному свідоцтві відсутні підпис та печатка Ізюмського міськвиконкому. В зв`язку з цим він не має реальної можливості вільно розпоряджатися вказаним будинком.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача надав суду письмову про розгляд справи без їх участі. Покладаються на розсуд суду.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд встановив, що згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 07 травня 1993 року ОСОБА_1 надано в безстрокове користування земельну ділянку для забудови розміром 1000 км.м. за адресою: АДРЕСА_1 (інв.справа №14143 а.с. 24-25)

Актом державної технічної комісії від 29 серпня 2000 року, затвердженим рішенням Ізюмської міської ради народних депутатів №1093 від 13.09.2000 року будинок за адресою: АДРЕСА_1 . визнано готовим до введення в експлуатацію.(інв.справа №14143 а.с. 27)

Рішенням Ізюмської міської ради народних депутатів №1093 від 13.09.2000 року ОСОБА_1 надано дозвіл прийняти до експлуатації житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (інв.справа №14143 а.с. 26)

На підставі зазначеного рішення 06 жовтня 2000 року ОСОБА_1 Ізюмським міськвиконкомом видано свідоцтво про право власності на цілий житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , однак зазначене свідоцтво не містить підпису керівника та печатки органу, що видав вказане свідоцтво.

Згідно довідки КП « Ізюмське міське бюро технічної інвентаризації» від 06 квітня 2020 року вартість будинку за адресою: АДРЕСА_1 становить 205650,00 гривень (а.с.14).

Відповідно до ч. 1ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до вимог ст. 328 ЦК України, своє право власності на будинок по АДРЕСА_2 , позивач набув на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів, тому є підстави для визнання за ним цього права.

За змістом положень частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Так, відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений коном або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту рушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Забороняється відмова у правосудді з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймі «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції, вважаються законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченим цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,89,141,258-259,263-265,280,282,315 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 власності на цілий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 06.10.2000 року Ізюмським міськвиконкомом на підставі рішення виконавчого комітету Ізюмської міської Ради № 1093 від 13.09.2000 року.

Свідоцтво про право власності на житло, видане Ізюмським міськвиконкомом 06 жовтня 2000 року та зареєстроване в Ізюмському БТІ Харківської області 06 жовтня 2000 року за № 13224, книга 78 визнати таким, що втратило чинність.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду

Харківської області Т.Д. Бєссонова