Єдиний унікальний номер 725/482/19
Номер провадження 6/725/83/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2020 року.Першотравневий районний суд м. Чернівці

у складі:

головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.

при секретарі Кушлак Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Овчаренко М.О. про примусове проникнення до території особи, у якої знаходиться майно боржника,-

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2020 року приватний виконавець Овчаренко М.О. звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище поданням.

Посилався на те, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження №60871588 з примусового виконання виконавчого листа №725/482/19, виданого 05.11.2019р. Першотравневим районним судом м.Чернівці щодо примусового виконання на території України заочного рішення Пянявежського окружного суду Литовської Республіки від 13 вересня 2018 року про визнання договору №2-217-1, між АВ «UMEGA GROUP» і відповідачем ТОВ «Умега», підписаного 6 лютого 2017 року про тимчасове використання сільськогосподарської техніки, розірваним з 13 лютого 2018 року. Застосувати реституцію і покласти на відповідача ТОВ «Умега» обов`язок не пізніше ніж протягом 15 календарних днів з дня набрання чинності судового рішення за свій рахунок повернути позивачу АВ «UMEGA GROUP» всю сільськогосподарську техніку в стані не гірше, ніж при її передачі за договором №2-2017-1 про тимчасове використання сільськогосподарською технікою від 6 лютого 2017 року, в наступному: причепи: НОМЕР_1 (GPP23) 28730,3євро, UMEGPP23VH0004269 (GPP23) 28730,3євро, UMEOPI20AH0004268 (PI20) 37548євро, UMEGPP23VH0004270 (GPP23) 29735,86євро, UMEGPP23VH0004271 (GPP23) 29735,86 євро, UMEGPP23PH0004337 (GPP23) 29735,86 євро, UMEGPP23VH0004273 (GPP23) 29735,86 євро, UMESPC16EH0004431 (SPC16) 16900,00 євро, UMESPC14TH0004432 (SPC14) 14045,00євро, UMEOPT20TH0004319 (PI20) 38863євро, UMEGPP23JH0004387 (GPP23) 29735,86євро, UMEGPP23CH0004388 (GPP23) 29735,86євро, K80ADR0K1T00033 305,00євро, UMEGPP23KH0004405 (GPP23) 29735,86євро, UMEGPP23JH0004406 (GPP23) 29735,86євро, UMEGPP23TH0004403 (GPP23) 29735,86євро, UMEGPP23PH0004404 (GPP23) 29735,86євро, UMEOP120KG0004062 (PI20) 17000,00євро.

При відсутності можливості витребувати майно, що належить позивачу АВ «UMEGA GROUP», стягнути з відповідача 479480,20 євро, що за курсом Національного банку України станом на 15 травня 2019 року еквівалентно 14 082 545,89 грн. та процесуальні відсотки у розмірі 6% від розміру присудженої суми з дня відкриття провадження (4 квітня 2018 року) до повного виконання судового рішення.

Присудити з відповідача ТОВ «Умега» грошима гербовий збір в розмірі 4759 євро, що за курсом Національного банку України станом на 15 травня 2019 року еквівалентно 139 773,94 грн., витрати у розмірі 2904 євро за допомогу адвоката, що за курсом Національного банку України станом на 15 травня 2019 року еквівалентно 85 291,77 грн., 928,50 євро за переклад процесуальних документів, що за курсом Національного банку України станом на 15 травня 2019 року еквівалентно 27270,45 грн., всього 8591,50 євро, що за курсом Національного банку України станом на 15 травня 2019 року еквівалентно 252 336,16 грн. понесених витрат на користь АВ «UMEGA GROUP».

Втім боржник ТзОВ «Умега» боргові зобов`язання у добровільному порядку не виконує та борг не повертає.

У ході примусового виконання ним було здійснено ряд заходів та встановлено, що два причепи UMEOPT20TH0004319 (PI20) та UMEOPI20AH0004268 (PI20) зберігаються та знаходяться на території Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ім.Б.Хмельницького» за адресою: с.Четвертинівка Тростянецького району Вінницької області.

Однак на територію вказаного товариства уповноважені особи його не впустили, що унеможливлює виконання судового рішення.

За таких обставин, просив суд надати дозвіл на примусове проникнення до території Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ім..Б.Хмельницького», де зберігається майно боржника для проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №60871588 з примусового виконання виконавчого листа №725/482/19 від 05.11.2019р., що видав Першотравневий районний суд м.Чернівці. Крім того, просив розглядати подання у його відсутність.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що у його задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 05.11.2019 року Першотравневим районним судом м.Чернівці видано виконавчий лист щодо визнання та надання дозволу на території України заочного рішення Пянявежського окружного суду Литовської Республіки від 13 вересня 2018 року у цивільній справі №е2-446-278/2018 про визнання договору №2-217-1, між АВ «UMEGA GROUP» і відповідачем ТОВ «Умега», підписаного 6 лютого 2017 року про тимчасове використання сільськогосподарської техніки, розірваним з 13 лютого 2018 року. Застосувати реституцію і покласти на відповідача ТОВ «Умега» обов`язок не пізніше ніж протягом 15 календарних днів з дня набрання чинності судового рішення за свій рахунок повернути позивачу АВ «UMEGA GROUP» всю сільськогосподарську техніку в стані не гірше, ніж при її передачі за договором №2-2017-1 про тимчасове використання сільськогосподарською технікою від 6 лютого 2017 року, в наступному: причепи: НОМЕР_1 (GPP23) 28730,3євро, UMEGPP23VH0004269 (GPP23) 28730,3євро, UMEOPI20AH0004268 (PI20) 37548євро, UMEGPP23VH0004270 (GPP23) 29735,86євро, UMEGPP23VH0004271 (GPP23) 29735,86 євро, UMEGPP23PH0004337 (GPP23) 29735,86 євро, UMEGPP23VH0004273 (GPP23) 29735,86 євро, UMESPC16EH0004431 (SPC16) 16900,00 євро, UMESPC14TH0004432 (SPC14) 14045,00євро, UMEOPT20TH0004319 (PI20) 38863євро, UMEGPP23JH0004387 (GPP23) 29735,86євро, UMEGPP23CH0004388 (GPP23) 29735,86євро, K80ADR0K1T00033 305,00євро, UMEGPP23KH0004405 (GPP23) 29735,86євро, UMEGPP23JH0004406 (GPP23) 29735,86євро, UMEGPP23TH0004403 (GPP23) 29735,86євро, UMEGPP23PH0004404 (GPP23) 29735,86євро, UMEOP120KG0004062 (PI20) 17000,00євро.

При відсутності можливості витребувати майно, що належить позивачу АВ «UMEGA GROUP», стягнути з відповідача 479480,20 євро, що за курсом Національного банку України станом на 15 травня 2019 року еквівалентно 14 082 545,89 грн. та процесуальні відсотки у розмірі 6% від розміру присудженої суми з дня відкриття провадження (4 квітня 2018 року) до повного виконання судового рішення.

Присудити з відповідача ТОВ «Умега» грошима гербовий збір в розмірі 4759 євро, що за курсом Національного банку України станом на 15 травня 2019 року еквівалентно 139 773,94 грн., витрати у розмірі 2904 євро за допомогу адвоката, що за курсом Національного банку України станом на 15 травня 2019 року еквівалентно 85 291,77 грн., 928,50 євро за переклад процесуальних документів, що за курсом Національного банку України станом на 15 травня 2019 року еквівалентно 27270,45 грн., всього 8591,50 євро, що за курсом Національного банку України станом на 15 травня 2019 року еквівалентно 252 336,16 грн. понесених витрат на користь АВ «UMEGA GROUP».

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із частиною другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюютьсяЗаконом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

12 грудня 2019 року приватним виконавцем Овчаренко М.О. відкрито виконавче провадження №60871588 з примусового виконання виконавчого листа №725/482/19 щодо стягнення боргу з ТзОВ «Умега».

Втім, як вбачається з матеріалів справи, зокрема акту приватного виконавця від 27.12.2019р. постанова про відкриття виконавчого провадження божником отримана не була.

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що представник стягувача «UMEGA GROUP» АВ у заяві про примусове виконання рішення вказав, що два причепи UMEOPT20TH0004319 (PI20) та UMEOPI20AH0004268 (PI20) 19 грудня 2018 року передано на відповідальне зберігання директору та одноособовому учаснику Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ім.Б.Хмельницького» Ровишину Сергію Онофатовичу за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У зв`язку із цим, з метою перевірки наявності на території Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ім.Б.Хмельницького» причепів НОМЕР_2 ) та UMEOPI20AH0004268 (PI20) приватним виконавцем було здійснено виїзд за адресою: с.Четвертинівка Тростянецького району Вінницької області.

Пунктом 13 ч.3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно акту приватного виконавця Овчаренко М.О. від 03 лютого 2020 року, останній зазначив, що на місці зберігання ним було виявлено два схожі причепи, однак їх достовірно ідентифікувати неможливо, так як доступ до них не було надано. Крім того, відповідальна за зберігання особа, у телефонному режимі відмовилася виконувати рішення суду та передати вказані причепи.

Так, із пояснень юриста Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ім.Б.Хмельницького» вбачається, що всі рішення, що стосуються підприємства приймаються з погодженням директора ОСОБА_1 . Перебувати на території товариства без згоди директора та його особистої присутності заборонено.

Відповідно до ст.30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, зі змісту наведених вище норм національного та міжнародного законодавства слідує, що проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №757/41727/19-ц.

Звертаючись до суду з даним поданням, приватний виконавець посилався на те, що йому не було надано доступ на територію Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ім.Б.Хмельницького», де на його думку, знаходилися предмети вказані у рішенні суду.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст.28 вказаного Закону визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Передача предметів стягувачу є виконавчою дією, а особливості виявлення майна, що знаходиться в помешканні боржника чи іншої особи, вимагають сповіщення такої особи про проведення виконавчих дій за його місцем проживання (знаходження) для забезпечення присутності боржника або його уповноваженої особи та потрапляння виконавця до помешкання.

Відсутність даних про сповіщення боржника та інших учасників виконавчого провадження щодо проведення виконавчих дій за місцем їх проживання свідчитиме про недотримання прав бути приступнім під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до положень ч.3 ст.12та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, вони не містять доказів про те, що приватний виконавець вжив всіх заходів, які повинні передувати примусовому проникненню, зокрема, не надано доказів, що директор Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ім.Б.Хмельницького» був обізнаний про намір приватного виконавця вчинити виконавчі дії за місцемзнаходження товариства та що він був завчасно повідомлений про надання доступу до майна, із зазначенням певної дати та часу.

Крім того, виконавцем не надано доказів того, що керівник Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ім.Б.Хмельницького» перебував на території товариства в момент виїзду приватного виконавця та умисно перешкоджав проникненню.

За таких обставин, суд приходить приходить до висновку, що подання приватного виконавця є передчасним, у зв`язку із чим у його задоволені слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 30 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 5, 10, 18,19,29Закону України «Про виконавче провадження», ст. 439 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні поданням приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Овчаренко М.О. про примусове проникнення до території особи, у якої знаходиться майно боржника відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич