Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/295/20

31 серпня 2020 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого-судді Шишка О.А.,

з участю : секретаря Сіщук Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася в суд з позовом до Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області про визнання незаконним та скасування рішення сесії Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 05 червня 2000 року про виділення земельної ділянки площею 0,12 га ОСОБА_2 та рішення сесії Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 15 жовтня 2009 року №169 про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку технічної документації на вказану земельну ділянку з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Ухвалою суду від 03.07.2020 року до участі в справі як співвідповідача залучено ОСОБА_2 .

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 04 травня 2016 року після смерті матері ОСОБА_2 вона є власником домоволодіння на АДРЕСА_1 . Її мама ОСОБА_2 була забудовником житлового будинку за вказаною адресою та в установленому законом порядку отримала земельну ділянку для спорудження будинку. Зокрема рішенням зборів уповноважених колгоспу "17 вересня" від 28.03.1983 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Марківської сільської ради №18 від 12.08.1983 року їй виділена земельна ділянка на масиві першочергової забудови для будівництва індивідуального житлового будинку. Рішенням виконавчого комітету Богородчанської районної ради народних депутатів від 09.11.1983 рокі №292 мамі передана в безстрокове користування земельна ділянка № НОМЕР_1 на масиві першочергової забудови в с.Маркова. Після цього на підставі свідоцтва про забудову садиби № НОМЕР_2 від 01.11.1983 року отримано дозвіл районного архітектора Богородчанської районної ради народних депутатів на початок будівельних робіт.

У жовтні 2019 року вона звернулася до Марківської сільської ради з письмовою заявою про надання дозволу на розробку технічної документації з видачі державного акту на право власності на землю площею 0,12 га. Однак в листопаді з відповіді сільського голови дізналася., що у цьому їй відмовлено у зв`язку з тим, що рішенням 15 сесії Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 05 червня 2000 року вказана ділянка виділена ОСОБА_2 та рішенням сесії Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 15 жовтня 2009 року останньому надано дозвіл на розробку технічної документації на вказану земельну ділянку.

Оскільки спірна земельна ділянка була передана її матері і на ній розташований будинок, що належить їй на праві приватної власності, то відповідно Марківська сільська рада не вправі була приймати рішення про надання зайнятої земельної ділянки відповідачу ОСОБА_2 . Вважає оскаржувані рішення незаконним і просить їх скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з викладених підстав. Зазначив, що оспорювані рішення суперечить вимогам чинного законодавства, є незаконними і підлягають скасуванню. За таких обставин просив позов задовольнити.

Представник відповідача Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що оспорювані рішення прийняті сесією сільської ради попередніх скликань, а тому не може пояснити обгрунтування прийняття таких рішень.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить домоволодіння на АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину (а.с.9).

Вказане майно позивачка успадкувала після смерті матері ОСОБА_3 .

Рішенням зборів уповноважених колгоспу "17 вересня" від 28.03.1983 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Марківської сільської ради №18 від 12.08.1983 року ОСОБА_3 виділена земельна ділянка на масиві першочергової забудови для будівництва індивідуального житлового будинку (а.с.13-14).

Рішенням виконавчого комітету Богородчанської районної ради народних депутатів від 09.11.1983 рокі ОСОБА_3 передана в безстрокове користування земельна ділянка № НОМЕР_1 на масиві першочергової забудови в с.Маркова на підставі свідоцтва про забудову садиби № НОМЕР_2 від 01.11.1983 року отримано дозвіл районного архітектора Богородчанської районної ради народних депутатів на початок будівельних робіт (а.с.15-16).

У жовтні 2019 року позивачка звернулася до Марківської сільської ради з письмовою заявою про надання дозволу на розробку технічної документації по видачі державного акту на право власності на землю, площею 0,12 га для обслуговування успадкованого житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 (а.с.23).

Однак в листопаді 2019 року у видачі такого дозволу їй відмовлено у зв`язку з тим, що рішенням 15 сесії Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 05 червня 2000 року вказана ділянка виділена ОСОБА_2 та рішення сесії Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 15 жовтня 2009 року №169 йому надано дозвіл на розробку технічної документації на вказану земельну ділянку (а.с. 21, 22, 24).

Згідно з пунктом 7 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року громадяни, які одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Статею 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зі змісту наведених норм вбачається, що громадяни, які мали в користуванні земельні ділянки, надані їм за раніше діючим законодавством, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування, а тому надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності чи користуванні, іншому громадянину, підприємству, установі, організації є неправомірним.

Зі змісту ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України вбачається що, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачу ОСОБА_3 надано земельну ділянку, що перебувала у власності та якими користувалися інші особи. Інформація про вилучення їх у попередніх землекористувачів в порядку, визначеному ч.5 ст.116 ЗК України у сільській раді відсутня й сторонами суду не подана.

Крім того, відповідачу надано земельну ділянку, яка призначена для обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 власником якого є позивачка ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що житловий будинок на АДРЕСА_1 був побудований її бабусею ОСОБА_3 , а після її смерті перейшов в порядку спадкування її матері ОСОБА_1 .

У статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом «г» ч.3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки може бути здійснено шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За наведених обставин суд вважає заявлений позов ОСОБА_1 обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 116, 120, 152 ЗК України, ст. 21, 377 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення сесії Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 05 червня 2000 року про виділення земельної ділянки площею 0,12 га ОСОБА_2 та рішення сесії Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 15 жовтня 2009 року №169 про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку технічної документації на вказану земельну ділянку з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції.

Головуючий О. А. Шишко