Провадження № 2/752/373/20
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
04 червня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.
за участі секретаря судового засідання Рожок В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК УПРАВЛІННЯ ТА ЕКСПЛУАТАЦІЯ НЕРУХОМОСТІ» про відшкодування матеріальної шкоди,
26.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди до ОСОБА_3 , третя особа ТОВ «ПОРЯД.ОК УПРАВЛІННЯ ТА ЕКСПЛУАТАЦІЯ НЕРУХОМОСТІ».
06.10.2017 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено попереднє судове засідання.
04.03.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про заміну відповідачки ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_2
13.11.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.
В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , на підтвердження чого надано Свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 23.03.2009 року.
Протягом 26-27 червня 2014 року він чув сильні механічні удари від будівельних робіт з квартири АДРЕСА_2 , що розташована поверхом вище над його квартирою.
27.06.2014 року повернувшись з роботи, виявив у своїй квартирі, у якій місяць назад було зроблено косметичний ремонт, пошкодження, а саме: тріщина в несучій стіні у великій кімнаті перед телевізором; тріщина на прилеглій несучій стіні за дверима туалету з тріщиною на карнизі; тріснуті в місцях стиків у кутах пінопластові карнизи під стелею; на кухні у двох прилеглих до фасадної стінах, нижче карнизу на 2 см відкололась штукатурка довжиною понад 1 м.
Після виявлення зазначених порушень одразу запросив власницю квартири АДРЕСА_2 до своєї квартири, остання оглянула пошкодження і пообіцяла усунути всі пошкодження шляхом проведення ремонтних робіт та відшкодування матеріальної шкоди, а також, у подальшому, проводити ремонтні роботи у своїй квартирі таким чином, щоб не спричиняти шкоду власникам інших квартир.
Однак матеріальну шкоду не відшкодовано.
Крім того, 27.06.2014 року про зазначену вище подію поставив до відома ТОВ «ПОРЯД.ОК УПРАВЛІННЯ ТА ЕКСПЛУАТАЦІЯ НЕРУХОМОСТІ».
Просив стягнути з відповідача на його користь на відшкодування матеріальної шкоди 64 000, 00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640, 00 грн.
У судовому засіданні 04.06.2020 року сторони відсутні.
Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про завершення розгляду справи за його та позивача ОСОБА_1 відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився жодного разу, відзиву на позов не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.
Третя особа ТОВ «ПОРЯД.ОК УПРАВЛІННЯ ТА ЕКСПЛУАТАЦІЯ НЕРУХОМОСТІ», будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечили повторно, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися.
За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Врахувавши думку представника позивача про те, що останній не заперечує проти заочного вирішення справи, а також з огляду на те, що відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив суду про поважність причин його неявки, не подав відзив, суд приходить до висновку про можливість завершення розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи, які не містять відзиву, що позбавляє суд можливості перевірити зазначені позивачем ОСОБА_1 підстави для позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підтвердження чого надано Свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 23.03.2009 року (а.с. 5-6).
Позивач ОСОБА_1 зазначив, що протягом 26-27 червня 2014 року він чув сильні механічні удари від будівельних робіт з квартири АДРЕСА_2 , що розташована поверхом вище над його квартирою. 27.06.2014 року повернувшись з роботи, виявив у своїй квартирі, у якій місяць назад було зроблено косметичний ремонт, пошкодження, а саме: тріщина в несучій стіні у великій кімнаті перед телевізором; тріщина на прилеглій несучій стіні за дверима туалету з тріщиною на карнизі; тріснуті в місцях стиків у кутах пінопластові карнизи під стелею; на кухні у двох прилеглих до фасадної стінах, нижче карнизу на 2 см відкололась штукатурка довжиною понад 1 м. Після виявлення зазначених порушень одразу запросив власницю квартири АДРЕСА_2 до своєї квартири, остання оглянула пошкодження і пообіцяла усунути всі пошкодження шляхом проведення ремонтних робіт та відшкодування матеріальної шкоди, а також, у подальшому, проводити ремонтні роботи у своїй квартирі таким чином, щоб не спричиняти шкоду власникам інших квартир.
Однак матеріальну шкоду, розмір якої складає 64 000, 00 грн., не відшкодовано, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом.
За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
У ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Згідно з п. 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.
З огляду на те, що відповідач у справі в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, свій обов`язок щодо доведення відсутності вини у завданні шкоди не виконав, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, підлягають задоволенню судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, відповідач ОСОБА_2 має сплатити на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640, 00 грн.
На підставі викладеного, керуючись, ЦК України, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України суд, -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК УПРАВЛІННЯ ТА ЕКСПЛУАТАЦІЯ НЕРУХОМОСТІ» про відшкодування матеріальної шкоди, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) на відшкодування матеріальної шкоди 64 000, 00 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640, 00 грн., що разом становить належну до стягнення суму у розмірі 64 640 (шістдесят чотири тисячі шістсот сорок гривень) 00 копійок.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя К.Г. Плахотнюк