Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

в складі головуючого судді Тимченко О. В.

секретар Овсяннікова Т.М.

за участі представника позивача адвоката Зайцева К.М.

позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представника третьої особи Томашевської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новотроїцьке Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей Новотроїцької РДА про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення

В С Т А Н О В И В:

30.06.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з означеним вище позовом, свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . За вказаною адресою також зареєстровані відповідачі, її колишня невістка та онука, однак не проживають у вказаному будинку з 2016 року, на її прохання знятися з реєстрації не реагують. В утриманні житла участі не беруть, особистих речей в будинку не мають та взагалі їм не цікавляться. Просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позивач та її представник адвокат Зайцев К.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягають на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала частково, не заперечує щодо позовних вимог відносно неї, заперечує щодо задоволення позовних вимог відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , яку після зняття з реєстрації немає де зареєструвати.

Представник третьої особи Томашевська Т.А. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог відносно ОСОБА_3 , яка є неповнолітньою, оскільки відсутні докази того, що у батьків наявне інше житло, яке належить їм на праві власності, мати заперечує проти зняття дитини з реєстрації, та наполягає щоб дитина була зареєстрована за адресою житловий будинок АДРЕСА_1 , разом з батьком.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив, що він з 2016 року не проживає зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 та дочкою ОСОБА_3 , які зареєстровані у будинку, власником якого є його мати позивач у справі, відповідно з 2016 року відповідачі у справі не проживають у житловому будинку АДРЕСА_1 , не заперечує аби його дочка ОСОБА_3 була зареєстрована за вказаною адресою, з ним як з одним з батьків.

Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2009 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно довідки Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області від 16.06.2020 року за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.8).

З акту обстеження від 16.06.2020 року складеного депутатом та інспекторами Сиваської селищної ради, мешканцями вул.Серьогіна в смт.Сиваське, встановлено що відповідачі по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на протязі чотирьох років, з 2016 року, не проживають по АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку служби у справах дітей Новотроїцької РДА Херсонської області №01-26-3719 від 08.09.2020 року, комісія вважає недоцільним надати дозвіл на визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання батьків, або одного з них, з ким проживає дитина, якщо інше не встановлено за згодою між батьками та дитино, або організацією, що виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно ч. 1 ст. 242 ЦК України, батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Відповідно до п. 14 Правил реєстрації місць проживання, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 02.03.2016р. №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Враховуючи те, що відповідачі у справі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у добровільному порядку знялися з реєстрації у будинку за адресою АДРЕСА_2 відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Отже, виходячи з положень спеціальних законів, які регламентують захист прав неповнолітніх та малолітніх осіб, зокрема ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», з метою захисту прав дитини у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог заявлених до неповнолітньої ОСОБА_3 ..

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки ОСОБА_2 не проживає за зареєстрованим місцем проживання з 2016 року, необхідно визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На підставі вимог ст.141ЦПК України та п.36 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 17.10.2014 року з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати, пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.12,13,81,258,259,263,265,268,280 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей Новотроїцької РДА про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим будинком з будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір пропорційно задоволених вимог в сумі 420,40 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений 10.09.2020 року

Суддя О.В. Тимченко