ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 вересня 2020 року

м. Харків

справа № 616/41/20

провадження № 22-ц/818/3663/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Підсереднє»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу Янченкова Олександра Сергійовича - представника Приватного акціонерного товариства «Підсереднє» на рішення Печенізького районного суду Харківської області від 05 травня 2020 року в складі судді Тимченка А.М.,

у с т а н о в и в :

28 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Підсереднє» (далі - ПрАТ «Підсереднє») про розірвання договору оренди землі.

Позов мотивовано тим, що вона є власником земельної ділянки (кадастровий номер :02:000:0495), площею 6,1634 га, розташованої на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХР 062884, виданим Великобурлуцькою районною державною адміністрацією Харківської області від 09 березня 2005 року. 01 січня 2007 року між нею та Відкритим акціонерним товариством «Підсереднє» (далі - ВАТ «Підсереднє»), правонаступником якого є ПрАТ «Підсереднє», було укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки строком на 10 років. Після спливу строку оренди в 2017 році в неї із ПрАТ «Підсереднє» виник спір щодо подальшого права користування її земельною ділянкою. В процесі зазначеного судового спору ПрАТ «Підсереднє» самостійно, без її відома, зареєструвало інший договір оренди цієї земельної ділянки вже від 05 вересня 2012 року строком на 15 років. Пунктом 9 договору оренди передбачено, що за користування вказаною в договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щорічно орендну плату в розмірі, що в грошовому виразі становить 3 % від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки визначеної відповідно до законодавства. Орендна плата вноситься один раз на рік до 20 числа першого за звітним роком місяця. Посилаючись на те, що відповідач не виплатив їй орендну плату за користування земельною ділянкою в 2018 та 2019 роках, позивач просила розірвання договір оренди земельної ділянки.

20 лютого 2020 року Янченков О.С. - представник ПрАТ «Підсереднє» надав заперечення на позовну заяву, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Заперечення мотивовано тим, що 01 січня 2007 року ОСОБА_1 уклала з ПрАТ «Підсереднє» договір оренди земельної ділянки строком на 10 років і, вважаючи, що строк дії договору скінчився, в травні 2016 року повідомила підприємство про свій намір обробляти земельну ділянку самостійно та в березні 2017 року посіяла соняшник. Вказує, що позивач у 2018 та 2019 роках самостійно продовжувала сіяти та вирощувати продукцію і тим самим порушила пункт 29 договору оренди земельної ділянки, статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі», згідно яких вона була зобов`язана не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватись земельною ділянкою. Враховуючи, що з березня 2017 року та до теперішнього часу ОСОБА_1 самостійно обробляла земельну ділянку (кадастровий номер :02:000:0495), ПрАТ «Підсереднє» не мало можливості виконувати умови договору оренди та відповідно і не сплатило орендну плату ОСОБА_1 за період 2017-2019 роки.

Рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 05 травня 2020 року позов задоволено. Розірвано договір оренди землі від 05 вересня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та ПрАТ «Підсереднє», зареєстрований 24 грудня 2012 року у відділі Держкомзему у Великобурлуцькому районі Харківської області, запис № 01981 у книзі записів держаної реєстрації договорів оренди землі. Стягнуто з ПрАТ «Підсереднє» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн. В задоволенні вимог про стягнення з ПрАТ «Підсереднє» на користь ОСОБА_1 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач допустив порушення умов договору оренди земельної ділянки, а саме - систематично не сплачував передбаченої договором орендної плати за 2018 та 2019 роки, що в силу вимог пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання договору оренди землі.

03 червня 2020 року Янченков О.С. - представник ПрАТ «Підсереднє» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, стягнути судовий збір та витрати на правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до умов оспорюваного договору оренди землі ОСОБА_1 передала в оренду ПрАТ «Підсереднє» належну їй на праві власності земельну ділянку площею 6,1624 га (кадастровий номер :02:000:0495) із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У квітня 2017 року, незважаючи на чинний договір оренди землі, сторонні особи зі згоди ОСОБА_1 почали проводити посівні роботи на цій земельній ділянці. Такі неправомірні дії унеможливлюють використання орендованої земельної ділянки за призначенням. ПрАТ «Підсереднє» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та заборони їй здійснювати будь - які дії на вказаній земельній ділянці до припинення договору оренди землі. У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. Постановою апеляційного суду Харківської області від 03 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 30 вересня 2019 року, апеляційну скаргу ПрАТ «Підсереднє» задоволено та зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі відмовлено. Відповідно пункту 29 договору оренди землі від 05 вересня 2012 року орендодавець зобов`язаний передати земельну ділянку орендарю та не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися цією земельною ділянкою. Крім того, ПрАТ «Підсереднє» здійснювало нарахування ОСОБА_1 орендної плати за 2017 рік, 2018 рік та 2019 роки, але вона навмисно з метою подальшого одностороннього розірвання договору оренди землі не приходила для отримання орендної плати в підприємство та самовільно в односторонньому порядку розірвала договір та розпочала з весни 2017 року обробляти та сіяти сільськогосподарські культури.

20 липня 2020 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Янченкова О. С. - представника ПрАТ «Підсереднє» на рішення Печенізького районного суду Харківської області від 05 травня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини першої статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 6,1634 га (кадастровий номер :02:000:0495), із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області (а. с. 12).

5 вересня 2012 року між ПрАТ «Підсереднє» та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 6,1624 га, у тому числі ріллі 6,1624 га, розташованої на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області строком на 15 років (а. с. 10-11).

Зазначений договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Великобурлуцькому районі Харківської області Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 24 грудня 2012 року.

Пунктами 9 та 10 договору оренди землі від 05 вересня 2012 року визначено, що за користування земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щорічно орендну плату в розмірі, що в грошовому виразі становить 3% (3607 грн) від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки; за домовленістю сторін орендні платежі здійснюються у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах; обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Відомостей про сплату орендної плати у період 2018 -2019 роки справа не містить.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК Українидоговір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) зроблено висновок, що «тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо)».

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції, встановивши систематичне, впродовж 2018-2019 років, невиконання ПрАТ «Підсереднє» зобов`язань, визначених пунктом 9 договору оренди, щодо своєчасної сплати орендної плати, дійшов вірного висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі у зв`язку із порушенням товариством його умов.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про відсутність систематичної несплати орендної плати, оскільки позивач не звертався за отриманням орендної плати, є безпідставними, оскільки договір не передбачає обов`язку орендодавця кожного разу звертатися за отриманням орендної плати. Крім того, у пункті 9 договору зазначено, що орендні платежі здійснюються у грошовій, натуральній та відробітковій формах. Повідомлень ОСОБА_1 про отримання орендної плати матеріали справи не містять.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 перешкоджає підприємству користуватися земельною ділянкою і самостійно здійснює її оброблення, а також те, що вже існують судові рішення, які набрали законної сили про зобов`язання позивача усунути перешкоди у користуванні ПрАТ «Підсереднє» земельною ділянкою, то колегія суддів зазначає таке.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 03 квітня 2018 року, яку залишено без змін постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30 вересня 2019 року, позовні вимоги ПрАТ «Підсереднє» задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні ПрАТ «Підсереднє» земельною ділянкою (кадастровий номер :02:000:0495). У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі від 05 вересня 2012 року - відмовлено.

Матеріали справи містяться акти обстеження земельних ділянок від 30 травня 2017 року та 16 квітня 2020 року, з яких вбачається, що на земельній ділянці (кадастровий номер :02:000:0495), площею 6,1624 га, яка за договором оренди від 05 вересня 2012 року передана в користування ПрАТ «Підсереднє» орендодавцем ОСОБА_1 в порушення умов договору оренди самовільно проведені польові роботи.

Належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 у 2018 та 2019 роках продовжувала перешкоджати користуватися ПрАТ «Підсереднє» земельною ділянкою та не виконує рішення суду відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції та стягнення витрат на правничу допомогу заявлених в апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Янченкова Олександра Сергійовича - представника Приватного акціонерного товариства «Підсереднє» - залишити без задоволення.

Рішення Печенізького районного суду Харківської області від 05 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2020 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.В. Бурлака

О.М. Хорошевський