Справа № 310/3877/20
РІШЕННЯ

Іменем України

08 вересня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Богомолової Л.В.,

при секретарі Рибалка Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулось до Бердянського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 136 159,52 гривень.

Позов обґрунтовано наступним.

ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 21.02.2013 року, тобто фактично між Банком та ОСОБА_1 укладено договір.

В заяві про укладення кредитного договору від 21.02.2013 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг, "Правилами користування платіжною карткою", "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ними договір. Договором та зазначеними правилами передбачено порядок і умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат.

В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 4000 грн.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 01.04.2020 року має заборгованість у сумі 145 642,35 грн., яка складається з наступного: 3981, 69 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 139 737,66 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1923,00 грн. - нарахована пеня. Але позивач в позові зазначив, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення всього боргу, тому банк як кредитор на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом.

Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 136 159,52 грн., яка складається з наступного: 3981,69 грн. - заборгованість за кредитом; 132177,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 21.02.2013 року по 31.01.2020 року та судові витрати в сумі 2102 грн.

В матеріалах справи наявне клопотання від представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, і не повідомив суд про причини своєї неявки, у встановлений судом строк відзив не подав.

За таких обставин, суд ухвалив розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.06.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду (а.с.69 ).

Судом встановлено, що 21.02.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.16 ).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , 24.12.2013 року Банк збільшив відповідачу кредитний ліміт до 4000 грн. (а.с.15)

Хоча в анкеті-заяві позичальника від 21 грудня 2013 року, підписаного відповідачем, сторонами досягнута згода щодо кредитного ліміту і банк у односторонньому порядку збільшив кредитний ліміт до 4 000 грн., відповідач не заперечив проти такої дії банка та продовжив користуватися банківськими послугами із збільшеним кредитним лімітом, що свідчить про надання ним згоди на збільшення кредитного ліміту.

Із довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що ОСОБА_1 банком надавалися дві кредитні картки, зокрема, картки номер № НОМЕР_1 з терміном дії до липня 2016 року, № НОМЕР_2 з терміном дії до червня 2017 року (а.с.15).

У довідці банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 зазначено про те, що старт карткового рахунку по карті № НОМЕР_2 відбувся 09 грудня 2013 року, 09.12.2013 року кредитний ліміт встановлено в сумі 160 гривень, 24 грудня 2013 року кредитний ліміт збільшено до 4000 гривень, а з 16 січня 2020 року кредитний ліміт знижено до нуля гривень (а.с.14).

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

У виписці руху коштів, долученій банком до позову, відображені операції по зазначених карткових рахунках, із яких вбачається, що ОСОБА_1 кредитними коштами користувався (знімав готівку в банкоматі) ( а.с.12).

Згідно з наданим банком розрахунком (а.с.7-13) станом на 01.04.2020 року заборгованість відповідача за вказаним договором становить - 136159,52 грн., яка складається з:

- 3981,69 грн. - заборгованість за кредитом;

- 132177,83 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом з 21.02.2013 року по 31.01.2020 року.

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.

За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.

Згідно вимог ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В свою чергу, в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 21.02.2013 року, підписаній сторонами, процентна ставка не зазначена.

Між тим, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 21.02.2013 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/page/70/ як невід`ємні частини спірного договору.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату простроченого тіла кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, у відповідності до ч. 4ст. 60 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Так, за розрахунком заборгованості наданого позивачем, вбачається, що станом на 01.04.2020 року заборгованість позичальника за кредитним договором становить 136 159,52 грн., а саме: 3981,69 грн. сума заборгованості за кредитом; 132 177,83 грн. сума заборгованості по процентам за користування кредитом з 21.02.2013 року по 30.01.2020 року.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, роз`яснила, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З врахуванням наведеного, суд знаходить обґрунтованими вимоги АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом лише в частині тіла кредиту. Тому, з відповідача ОСОБА_1 слід стягувати на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в розмірі 3981,69 грн.

З огляду на правову позицію ВП ВС від 03.07.2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19) вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості по відсоткам є безпідставними, у зв`язку із чим в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості по процентам за користування кредитом з 21.02.2013 року по 31.01.2020 року, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення, а саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.02.2013 року в розмірі 3981,69 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому з врахуванням вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 61,47 грн.

На підставі ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн. (а.с. 1).

Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає стягненню відповідно до ст.141 КПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 61 грн.47 коп. (136159,52 грн. : 3981,69 грн.= 34,19 грн. 2102,00 грн. : 34,19 грн. = 61 гривня 47 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 526, 530, 626, 628, 633, 634, 638, 1048 -1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст.4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 223, 247, 263- 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер ІПН: НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , рахунок № НОМЕР_4 , МФО 305299, заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.02.2013 року станом на 01 квітня 2020 року в розмірі 3981,69 грн. - заборгованість за кредитом.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер ІПН: НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати по оплаті судового збору у розмірі 61 (шістдесят одну) гривню 47 копійок.

Копію рішення надіслати сторонам в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, надавши в Запорізький апеляційний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 14.09.2020 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Л. В. Богомолова