Справа № 461/1148/19 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/811/2279/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Шеремети Н.О., Мельничук О.Я.,

при секретарі: Цап П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 13 травня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2019 року позивач КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 09.11.2011 р між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір б/н про надання кредиту в розмірі 50000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач належним чином не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим просив суд стягнути з нього заборгованість, яка станом на 23.01.2019 року становить 68166,78 грн., та включає в себе: 46032,54 грн. заборгованість за кредитом; 18412,01 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 3222,23 грн. штраф (процентна складова).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 09.11.2011 року в сумі 68166,78 грн., яка складається із: 46032,54 грн. заборгованість за кредитом; 18412,01 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 3222,23 грн. штраф (фіксована складова). Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не врахував, що позивачем до позовної зави не долучено доказів отримання відповідачем коштів за договором б/н від 09.11.2011 року. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, що складають договір про надання банківських послуг, не підписані позичальником ОСОБА_1 Районний суд не врахував правову позицію Верховного Суду України, викладену у справі № 6-240цс14, відповідно до якої якщо Умови кредитування не підписані відповідачем, то у такому разі їх не можна визнати належним та допустимим доказом по справі, оскільки такі умови не є складовою частиною укладеного між відповідачем та банком договору. Зазначає, що надана банком виписка з рахунку відповідача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості не є належним та достатнім доказом на підтвердження підставності позовних вимог. Вважає, що в матеріалах справи відсутні облікові документи, які б відповідали вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», підтверджували безспірність заборгованості ОСОБА_1 та встановлювали прострочення виконання зобов`язання за договором б/н від 09.11.2011 року.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що стороною апелянта не представлено доказів того, що банком додатком до позовної заяви долучено примірник Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифів Банку, що відрізняються від тих, з яким відповідач ознайомився письмово при підписанні заяви-анкети. Стверджує, що розрахунок заборгованості проведено правильно та стороною відповідача на виконання власного процесуального обов`язку не наведено жодних доводів, не представлено жодного доказу на спростування заборгованості по договору. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції вважає за можливе розгляд справи проводити у їх відсутності, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Встановлено, що 09.11.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту, згідно якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується анкетою-заявою ОСОБА_1 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. (арк. спр. 30)

Згідно розрахунку ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконував, у зв`язку з чим, станом на станом на 23.01.2019 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 68166,78 грн., з яких 46032,54 гривень - заборгованість за кредитом; 18412,01 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 500,0 гривень штраф (фіксована частина); 3222,23 грн. штраф (процентна складова). (арк. спр. 6-9)

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість відповідача по договору № б/н від 09.11.2011 року виникла внаслідок порушення ним умов договору, а тому, до стягнення з відповідача підлягає сума непогашеного кредиту, заборгованість по відсотках пені та штрафу.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що такі не містять доказів того, що підписана відповідачем заява підтверджує ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг ПриватБанку, зокрема з тими умовами, що стосуються права банку на підвищення відсоткової ставки за кредитом, збільшення кредитного ліміту, сплату пені та штрафів за невиконання зобов`язання за укладеним з ним кредитним договором. Крім того, у анкеті-заяві не зазначено, в якій саме редакції були чинними Умови та Правила.

Позивач не довів того, що саме з тими Тарифами та Умовами, які долучені відповідачем до матеріалів позовної заяви, ознайомився і погодився відповідач при укладенні договору, шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

За відсутності ж підпису позичальника на Умовах і Правилах, які регулюють порядок нарахування та розмір відсотків за кредитним договором та відповідальність позичальника за неналежне виконання зобов`язання, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити, чи на момент отримання відповідачем кредитних коштів вказані документи містили наведені банком у позовній заяві умови. Роздруківки ж Умов та Правил, Тарифів із сайту банку не можуть бути належними доказами, оскільки не підтверджують того, що саме із зазначеними умовами та правилами погоджувався позивач при укладенні кредитного договору.

У цьому випадку також не підлягають застосуванню правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

Отже, твердження позивача, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань є безпідставними.

Стягуючи з відповідача в користь позивача нараховані за порушення виконання зобов`язання відсотки, пеню та штраф, передбачені Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку за порушення виконання зобов`язання, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що відповідач приєднався до таких, підписавши анкету-заяву від 09.11.2011 року, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи, у яких відсутні докази того, що відповідач підписав Умови та Правила надання банківських послуг у Приватбанку, та що саме із зазначеними умовами та правилами (на підставі яких розраховано заборгованість за договором) погоджувався позивач при укладенні кредитного договору.

Тому, враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає підставними вимоги позивача лише в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, що станом на 23.01.2019 року становить 46032,54 грн.

Пунктом 2 частини 1статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 в користь КБ «ПриватБанк» 18412,01 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом; 500,0 гривень штрафу (фіксованої частини) та 3222,23 грн штрафу (процентна складова) за договором №б/н від 09.11.2011 року слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог КБ «ПриватБанк» відмовити. В решті рішення суду залишити без змін.

Статтею 141 встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1) і що у випадку, коли суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей же суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13).

За подачу позову Банком сплачено 1921 грн. судового збору. (а.с. 1)

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено 2881,50 грн. (арк. спр. 86).

Апеляційним судом задоволено 67,52% позовних вимог Банку та 32,48% вимог апеляційної скарги (стягнуто з відповідача 46032,54 грн. з 68166,78 грн. заявлених позовних вимог).

Відтак, з відповідача підлягає до стягнення на користь Банку 361,74 грн. сплаченого судового збору.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 13 травня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь КБ «ПриватБанк» 18412,01 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом; 500,0 гривень штрафу (фіксованої частини) та 3222,23 грн штрафу (процентна складова) за договором №б/н від 09.11.2011 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» 361, 74 грн. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30.07.2020 року.

Головуючий: Крайник Н.П.

Судді: Шеремета Н.О.

Мельничук О.Я.