Справа № 587/1602/20
У Х В А Л А

29 липня 2020 року суддя Сумського районного суду Сумської області Черних О.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Городецького, 13) про визнання наказу протиправним та визнання права власності на нерухоме майно,
28 липня 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
Вивчивши матеріали справи доходжу до висновку про необхідність відмовити позивачу у відкритті провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України стосовно визнання протиправним та скасування наказу відповідача № 1782/5 від 27.05.2020 року.
Позивач в своїй позовній заяві посилається на норми ЦПК України та ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають в державі. Проте, слід враховувати, що за законом здійснення захисту цивільних прав допускається у встановленому порядку загальним судом, господарським чи адміністративним судом.
Такої ж позиції дотримується Верховний Суд України і в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року виносить такі рекомендації: вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.
При вирішенні питання про розмежування цивільної, господарської та адміністративної юрисдикції судам слід виходити із положень ст. 19 ЦПК України, ст. 20 ГПК України, ст. 19 КАСУ.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.
По суті, в своїй позовній заяві позивач фактично оскаржує рішення Міністерства юстиції України.
До компетенції адміністративних судів на час розгляду справи судами попередніх інстанцій належали публічно-правові спори, в яких хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень
Наведене узгоджується з положеннями статей 2, 4, 19 чинного КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначають поняття публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку із оскарженням рішення суб`єкта владних повноважень - Міністерства юстиції України про скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, за наслідками розгляду скарги на дії державного реєстратора Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області.
У межах цієї справи, частини вказаних позовних вимог, вирішується виключно публічно-правовий спір щодо правомірності висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції, щодо розгляду скарги про скасування державної реєстрації.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В свою чергу, відповідно до ч. 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 статті 4 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Предметом оскарження у даній частині позовних вимог є рішення і дії Міністерства юстиції України щодо винесення наказу за результатами розгляду скарги, на рішення та дії державного реєстратора..
Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проведені державним реєстратором реєстраційні дії можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та передбачено порядок та строки подання скарг на рішення державних реєстраторів, повноваження Міністерства юстиції України за наслідками розгляду таких скарг.
Отже, у спірних правовідносинах Міністерство юстиції України виступає як суб`єкт владних повноважень, який законом наділений владними управлінськими функціями щодо забезпечення процедури адміністративного оскарження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.
Водночас, як встановлено судом, визнання права власності на нерухоме майно, є предметом самостійного спору, справа щодо якого розглядається в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до сталої практики Верховного Суду, в тому числі його Великої Палати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 910/8424/17), справи щодо оскарження рішень Міністерства юстиції України, прийнятих за наслідками розгляду скарг на дії державних реєстраторів, підлягають розгляду за правилами саме адміністративної юрисдикції.
Згідно з положенням п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадженні у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.
Оскільки заявлені позивачем вимоги стосовно визнання протиправним та скасування наказу відповідача № 1782/5 від 27.05.2020 року фактично є спором фізичної особи із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій або бездіяльності, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, підстав для відкриття провадження не вбачається.
Зважаючи на вищевикладене, керуючись ст. ст. 19, 186 ЦПК України, суддя
У відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України стосовно визнання протиправним та скасування наказу відповідача № 1782/5 від 27.05.2020 року відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання через Сумський районний суд Сумської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.М.Черних