КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №369/4356/20
Апеляційне провадження №22-ц/824/8309/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Гуля В.В., Сушко Л.П., із участю секретаря Потоцької О.О., розглянувши матеріали цивільної справи у місті Києві за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Маляр Ян Анатолійович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

07 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Маляра Яна Анатолійовича, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», в якій просила визнати дії приватного виконавця протиправними та зобов`язати його вчинити певні дії.

Одночасно, вона подала заяву про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, виданного Києво-Святошинськимрайонним судом Київської області 31 січня 2012 року, посилаючись на те, що приватним виконавцем Маляром Я.А. було сформовано заявку на реалізацію арештованого майна та надіслано організатору електронних торгів - ДП «Сетам» для організації та проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна відповідно до виконавчого листа.

ОСОБА_1 , у зв'язку із цим, вважає, що діями приватного виконавця грубо порушені права боржника, а тому зупинення стягнення на підставі виконавчого листа є необхідним та невідкладним заходом.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа по скарзі ОСОБА_1 заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Маляр Ян Анатолійович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Зупинено стягнення за виконавчим листом №2-1644/11, від 31.01.2012 року ( ВП № 61536715 ).

На обгрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд зазначив про те, що згідно пункту 15 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарги на рішення дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим, до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа.

У своїй заяві ОСОБА_1 вказує, що приватним виконавцем вчиняються дії, спрямовані на реалізацію арештованого майна, незупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа призведе до продажу майна та неможливості відновлення порушеного права боржника.

З огляду на вищезазначене, клопотання заявника є обґрунтованим та таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, тому клопотання скаржника ОСОБА_1 про зупинення стягнення за виконавчим листом слід задовольнити.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» подало апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при її постановленні.

Просить ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2020 року скасувати та відмовити у задоволенні заявлених вимог.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши думку учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За заявою сторони у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, суд може вжити заходів забезпечення позову у порядку та з підстав, встановлених цим Кодексом.

Яквстановлено судом, що підтверджується матеріалами справи, 07квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргоюна дії приватноговиконавця виконавчого округу м. Києва МаляраЯна Анатолійовича ( а.с. 1-7 ),посилаючись на їх неправомірність, з її точки зору, при формуванні заявки на реалізацію майна та просить зобов`язати його скасувати заявку та повідомити про це ДП «Сетам».

Одночасно, вонаподала заявупро зупинення стягнення на підставі виконавчого листа,виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 31 січня 2012 року, щодо звернення стягнення на належне їй майно, передане в іпотеку, у рахунок заборгованості за кредитним договором ( а.с. 8-10 ).

Ухвалюючи судове рішення з приводу заявлених вимог, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що положення ст. 149 ЦПК України передбачають забезпечення лише позову, а не скарги, що проведено з порушенням зазначених вимог.

Окрім того, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, яке передбачене положеннями п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, можливе у разі його ( виконавчого документа ) оскарження у судовому порядку.

Доказів на підтвердження зазначеної обставини матеріали справи не містять і таких не надала заявниця у відповідності до положень ст.ст. 77-80 ЦПК України.

Як правильно зазначив місцевий суд, зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця згідно ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження», п. 15 постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року.

Одночасно, прийшов до протилежного висновку та задовольнив заявлені вимоги щодо забезпечення скарги, що процесуальним законом не передбачено.

При цьому, як правильно зазначає апелянт, порушуються права стягувача у виконавчому провадженні, на чому наголошує Верховний Суд у постанові від 13 березня 2019 року по справі №755/1357/18.

За таких обставин та на переконання суду другої інстанції, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права при її постановленні, зокрема, ст.ст. 149, 150 ЦПК України, знайшли своє повне підтвердження при розгляді апеляції.

Відтак, ухвала суду першої інстанції постановлена із названими порушеннями, а тому, відповідно до положень ст.ст. 374,376 ЦПК України, підлягає скасуванню із ухваленням по справі нового судового рішення про залишення без задоволення заяви.

Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 149, 150, 263, 367, 368, 374, 376, 381-384, ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» задовольнити. Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Маляр Ян Анатолійович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити діїскасувати і ухвалити по справі нове судове рішення про залишення без задоволення заяву ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: В.В. Гуль

Л.П. Сушко