Єдиний номер справи 475/168/20
Провадження 22-ц812/1372/20 Головуючий по 1 інстанції Вадовська А.В.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

09 вересня 2020р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання Цуркан І.І.,

за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2020р.

за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,

встановила:

У березні 2020р. АТ КБ «Приватбанк» пред`явило позов до ОСОБА_1 про стягнення 63970,58 грн. заборгованості за кредитом.

Позивач зазначав, що 26 січня 2011р. уклав з відповідачем кредитний договір, за умовами якого надав останньому кредит у розмірі 34000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 20 січня 2020р. утворилася заборгованість за кредитом у сумі 63970,58 грн., яка складається з основної заборгованості (тіло кредиту) 42235,62 грн., 8092,78 грн. відсотки розраховані на підставі ст.625 ЦК, 10119,77 грн. пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 3022,41 грн. штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказане, позивач просив стягнути з відповідача 63970,58 грн. заборгованості за кредитом

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2020р. позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 18426,13 грн. основної заборгованості (тіло кредиту) за кредитним договором від 26 січня 2011р. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду просив його скасувати і ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За правилами ст.207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст.ст.626,628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.633 ЦК публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 26 січня 2011р. між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, що підтверджується Анкетою-заявою позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Для обслуговування договору банк видавав 28 червня 2015р. ОСОБА_1 кредитну картку зі строком дії червень 2019р.

Загалом ОСОБА_1 отримав від АТ КБ «Приватбанк» з 10 січня 2016р. по 20 січня 2020р. за даними особового рахунку 123111,46 грн., а повернув 98915,27 грн.

Таким чином, суд помилково визначив основну заборгованість (тіло кредиту) в розмірі 18426,13 грн. (116405,40 грн. - 97979,27 грн.), між тим як така заборгованість повинна складати 24196,19 грн. (123111,46 грн. - 98915,27 грн.).

Встановивши факт порушення відповідачем зобов`язань по поверненню кредиту, суд дійшов до вірного висновку про наявність підстав для частково задоволення вимог про стягнення основної заборгованості (тіло кредиту), оскільки як слідує з виписки по рахунку, а також розрахунку заборгованості за рахунок сплачуваних позивачем коштів погашалась неустойка, проценти за використання кредитного ліміту.

Також при розгляді справи встановлено, що розмір неустойки (штраф, пеня) за порушення умов кредитного договору у вказаній Анкеті-заяві сторонами узгоджено не було.

Між тим за правилами ст.547 ЦК правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання повинен вчинятись у письмовій формі.

Правовим наслідком недотримання вимог закону щодо форми правочину є його нікчемність.

Тарифи з обслуговування карти та Умови та Правила з надання банківських послуг, надані позивачем як доказ нарахування неустойки відповідач не підписував, а тому ці документи не можуть вважатись частиною кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення вказаних вимог, так як позивачем не доведено належними доказами наявності домовленості щодо сплати неустойки.

В той же час не можна погодитись з висновком суду про відсутність підстав для стягнення процентів.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що строк кредитування за укладеним сторонами спору закінчився у червні 2019р., розмір процентів за цим договором не був встановлений, відповідач кредит у повному обсязі не повернув, то наявні підстави, передбачені ч.2 ст.625 ЦК для стягнення 409,77 грн. трьох процентів від простроченої суми за період з 01 липня 2019р. по 20 січня 2020р.

З огляду на вищенаведені мотиви рішення суду в частині вимог про стягнення трьох процентів річних в силу п.4 ч.1 ст.376 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих вимог.

Керуючись ст.ст.367,374,376,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2020р. в частині вимог про стягнення основної заборгованості (тіло кредиту) змінити, а в частині стягнення трьох процентів річних скасувати і ухвалити нове рішення про їх часткове задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 24196,19 грн. основної заборгованості (тіло кредиту), 409,77 грн. три проценти річних за кредитним договором від 26 січня 2011р. за період з 01 липня 2019р. по 20 січня 2020р., а також 2021,07 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови виготовлено 09 вересня 2020р.

Головуючий: Судді: