УХВАЛА Іменем України
м. Балаклія 03 вересня 2020 року Справа №610/959/20 2/610/420/2020

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Купіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Денисової В.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про визнання наказу про звільнення недійсним та його скасування, поновлення на роботі,

установив:

27 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до ПАТ «Укртрансгаз», у якій просить визнати наказ Управління «Укргазтехзв`язок» №130-к від 26 березня 2014 року про звільнення недійсним та його скасувати, поновити на роботі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він з лютого 2002 року працював на посаді водія у Червонодонецькому вузлі зв`язку Шебелинського цеху технологічного зв`язку Харківського регіонального центру «Газтехзв`язок» Управління «Укргазтехзв`язок», яке на правах філії входить до складу ПАТ «Укратрансгаз». Наказом по Управлінню «Укргазтехзв`язок» від 26 березня 2014 року № 130-К його було звільнено з роботи уз зв`язку зі скороченням штатів працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. У жовтні 2017 року позивач звернувся з листом до директора Управління «Укргазтехзв`язок» ПАТ «Укртрансгаз» з проханням роз`яснити підстави його звільнення, на який отримав відповідь, що філія Управління «Укргазтехзв`язок» не є уповноваженим органом. Позивач вважає, що директор філії не має повноважень на видачу наказу про скорочення штатної посади. Із відповіді директора Управління «Укргазтехзв`язок» ПАТ «Укртрансгаз» вбачається, що наказ по філії Управління «Укргазтехзв`язок» від 25 грудня 2013 року № 291 «Щодо оптимізації структури Харківського регіонального центру», яким було передбачено скорочення з 26 березня 2014 року двох штатних посад водія автотранспортних засобів, було видано неуповноваженим органом. Тобто з`явився новий наказ.

12.10.2017 позивач написав заяву директору філії "Управління "Укргазтехзв`язок" Турчак О.О. про надання роз`яснення аргументації п.1.ст.40 КЗпП України про його звільнення в наказі №130 "Управління "Укргазтехзв`язок" від 26.03.2014, яким чином була зроблена процедура звільнення позивача за скороченням штатної посади, зміни в організації праці, а саме чому в наказі N291 від 25.12.2013 директора філії "Управління "Укргазтехзв`язок" ПАТ "Укртрансгаз" ОСОБА_2 зазначено скоротити з 26.03.2014, а насправді його звільнили 26.03.2014. 28.11.2017 ОСОБА_1 отримав відповідь від ОСОБА_3 від 22.11.2017, в якій зазначено, що філія "Управління "Укргазтехзв`язок" не є уповноваженим органом, тобто директор філії немає повноважень на надання наказу про скорочення штатної посади. Таким чином ОСОБА_1 вважає, що наказ по Управлінню «Укргазтехзв`язок» від 26 березня 2014 року № 130-к, яким його було звільнено з роботи у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з посиланням на наказ директора Управління «Укргазтехзв`язок» Кокіна В.В. №291 від 25.12.2013 і попередженням на цей наказ не є дійсним, оскільки директор управління не є уповноваженим органом і юридичною особою, а тому просить визнати наказ №130-к від 26.03.2014 недійсним та його скасувати, а також поновити позивача на роботі.

Ухвалою від 28.04.2020 відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

Позивач у підготовчому засіданні 17.08.2020 позов підтримав та просив його задовольнити, вважав за можливе призначити судовий розгляд справи. У судове засідання 03.09.2020 позивач не з`явився, про час, дату та місце засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву 03.09.2020 через канцелярію суду, в якій просив відкласти судове засідання на три тижні, посилаючись, що він себе погано почуває, однак жодних доказів на підтвердження цього суду не надав. За таких обставин неявка позивача не перешкоджає розгляду судом справи.

Відповідач у підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце засідання був повідомлений належним чином, представником надано заяву, в якій він просив провадження у справі закрити, оскільки наявні судові рішення, що набрали законної сили з приводу спору між тими самими сторонами та про той самий предмет.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У позовній заяві позивач просить визнати наказ Управління «Укргазтехзв`язок» №130-к від 26 березня 2014 року про звільнення недійсним та його скасувати, поновити позивача на роботі.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 16.06.2015, яке набрало законної сили 06.08.2015, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Укртрансгаз» про визнання незаконним та скасування наказу по Управлінню «Укргазтехзв`язок» ПАТ «Укртрансгаз» від 26.03.2014 №130-к про звільнення ОСОБА_1 з роботи і поновлення його на роботі в Управлінні «Укргазтехзв`язок» ПАТ «Укртрансгаз» на посаді водія 1 класу вузла зв`язку Шебелинського цеху технологічного зв`язку Харківського регіонального центру Газтехзв`язок з 26.03.2014, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06.08.2015 рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 16.06.2015 залишено без змін.

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 25 березня 2020 року, рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укртрансгаз» про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 15 листопада 2018 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставини рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року відмовлено.

Касаційна скарга була мотивована тим, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, безпідставно відмовили у задоволенні його заяви про перегляд за нововиявленими обставини рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року, оскільки він зазначив істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі йому на час розгляду справи, так як про ці обставин він дізнався лише 28 листопада 2017 року.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Таким чином обставини, на які посилався ОСОБА_1 як на нововиявлені, не спростовують факти, покладені в основу судового рішення, і ці обставини не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, а по суті є переоцінкою доказів, які були оцінені судом в процесі розгляду справи.

З урахуванням вказаного, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є нововиявленими, тому підстав для задоволення його заяви не було.

Крім того, Верховний Суд врахував, що Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (Ponomaryov v. Ukraine, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (Pravednaya v. Russia, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Зі змісту поданої ОСОБА_1 27.04.2020 позовної заяви, яка вже є не першою, вбачається, що ця заява, по суті, є «прихованою апеляцією», а не щирим прагненням заявника виправити судову помилку.

З матеріалів справи вбачається, що підставою даного позову є обставини, які вже були досліджені та враховані при винесенні рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 16.06.2015, яке набрало законної сили 06.08.2015, та було залишене буз змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06.08.2015 та враховане під час ухвалення постанови Верховного суду від 25.03.2020.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Оскільки набрало законної сили рішення суду від 16.06.2015 ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у даній справі.

Керуючись ст.255 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про визнання наказу про звільнення недійсним та його скасування, поновлення на роботі закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її оголошення.

Суддя В. В. Купін