Дата документу 09.09.2020 Справа № 311/2592/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 311/2592/19 Головуючий у 1 інстанції: Носик М.А.
Провадження № 22-ц/807/2259/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 30 квітня 2020 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області Відділ у Василівському районі, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась д суду з позовом до Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, який було уточнено.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна тітка - ОСОБА_2 . Після її смерті залишилась спадщина у виг-

ляді права на земельну частку (пай) у розмірі 4,46 в умовних кадастрових гектарах в КСП

«Орлянський», яка розташована на території Орлянської сільської ради Василівського

району Запорізької області. Заповіт спадкодавцем ОСОБА_2 за життя не складався. Вона є спадкоємцем п`ятої черги, яка має бути залучена до спадкування, оскільки інших

спадкоємців попередніх черг немає. Після встановлення факту родинних відносин, вона звернулась до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області про ви-

дачу свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 двою -

рідної тітки ОСОБА_2 . На її заяву отримала лист № 244/01-16 від 09.07.2019р., яким їй відмовлено у відкритті спадкової справи та видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом, оскільки на день смерті діюче спадкове законодавство України передбачало дві черги спадкоємців, до яких вона не відноситься.

Оскільки нотаріусом відмовлено у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом (без відкриття спадкової справи), і тому відсутні умови для отримання цього права через нотаріальний орган, спадщину після смерті ОСОБА_2 і до набрання чинності ЦК України (2003 року) ніхто зі спадкоємців не прийняв, вважає, що виник спір про право на спадщину за законом, який повинен вирішуватись в судовому порядку.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) у розмірі 4,46 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Орлянський», що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0102497 від 31.01.1997 року, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 30 квітня 2020 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В скарзі, серед іншого, посилається на те, що судом неправильно застосовані Перехідні положення до ЦК України 2004р. щодо спадкування. Вважає, що вимоги нового цивільного кодексу поширюються на правовідносини щодо її спадкування після двоюрідної тітки, оскільки є триваючими і після набрання ним чинності.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла двоюрідна тітка позивачки - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії

НОМЕР_1 та рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 20 червня 2018 року, копії яких додані до позову.

Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, а саме: право на земельну частку (пай) у розмірі 4,46 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Орлянський», яка розташована на території Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0102497 від 31.01.1997р.

Заповіту ОСОБА_2 за життя не склала.

Позивач ОСОБА_1 за ЦК України 2004р. є спадкоємцем п`ятої черги за законом, тому нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті двоюрідної тітки, оскільки цивільним кодексом 1963р., який був чинним на час відкриття спадщину, така черга спадкоємців за законом не була передбачена.

Судом відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 з тих підстав, що остання не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки лише 09 липня 2019р. звернулась із заявою до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Також суд вважав обґрунтованою відмову Василівської державної нотаріальної

контори Запорізької області від 09 липня 2019 року у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на час відкриття та прийняття спадщини, згідно ст.ст. 529,530 ЦК України 1963 року, чинного на той час, діюче спадкове законодавство України передбачало дві черги спадкоємців, до яких позивачка не відноситься.

Крім того, суд вказував, що відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на підставі рішення Василівської райдержадміністрації від 13 травня 1996 року № 400, ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Орлянський» розміром 4.46 в умовних кадастрових гектарах. Тому суд вважав, що спадкодавець ОСОБА_2 не набула права власності на вказану земельну частку (пай), а тому не виникає такого права і у позивача.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 , серед іншого зазначила, що іншим рішення суду визнано за нею право на спадкування після смерті троюрідного брата, який був сином померлої ОСОБА_2 .

Оглянувши копію вказаного рішення, наявного у матеріалах цієї справи, колегія встановила наступні обставини.

Так, рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 17 травня 2019р. задоволено позов ОСОБА_1 до Орлянської сільської ради Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, яке набрало законної сили 18.06.2019р. ( а.с. 10-11).

Цим рішенням встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер троюрідний брат позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після смерті якого залишилось таке спадкове майно: право на земельну частку (пай) та житловий будинок АДРЕСА_1 .

Іншим наявним у матеріалах справи рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 20 червня 2018р., яке набрало законної сили 20.07.2018р., встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2 , які є двоюрідною племінницею та тіткою ( а.с. 7-8).

В цьому рішенні суду встановлено, що згідно довідки № 3283 від 06.11.2017р., виданої Орлянською сільською радою Василівського району Запорізької області, за адресою: АДРЕСА_1 на момент смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно був зареєстрований та проживав ОСОБА_4 .

У рішенні встановлено, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до вимог статті 549 ЦК УРСР 1963р., який був чинний на момент смерті обох спадкодавців, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Вказані дії мають бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

До факту прийняття спадщини відноситься, зокрема, сумісне проживання спадкоємця з померлим перед його смертю, що встановлюється за його паспортом, де мається штамп про реєстрацію в одному житловому приміщенні. Якщо спадкоємець прийняв спадщину, то вважається, що він прийняв її в цілому щодо всього майна, прав та обов`язків, наявних у спадкодавця на час його смерті.

Отже, встановлено, що ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 шляхом сумісного проживання на час смерті матері в одному житловому будинку АДРЕСА_1 , у якому згідно з по- господарськими книгами, дослідженими у справах № 311/1683/18 (провадження № 2-ос/311/56/2018р) та № 311/1421/19 ( провадження № 2/311/628/2019), вони були обоє зареєстровані.

Тому саме ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 .

Оскільки факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 вже встановлений рішення суду, набравшим законної сили, а також визнано право власності на інше належне йому спадкове майно, то ОСОБА_1 є спадкоємцем щодо всього майна, яке належало йому на час смерті, зокрема, й те, яке було прийнято ним після смерті матері, але не оформлене ним на себе за життя.

Отже, ОСОБА_1 не могла успадкувати після ОСОБА_2 належне їй право на пай, оскільки це право було успадковано сином померлої - ОСОБА_4 як спадкоємцем першої черги, що вступив в управління спадковим майно шляхом сумісного проживання та реєстрації в одному будинку з померлою матір`ю.

Зважаючи на все вище наведене, апеляційний суд визнає, що судом першої інстанції не повно були проаналізовані матеріали справи, не враховані встановлені іншими судовими рішеннями обставини, що призвело до того, що невірно були визначені підстави для відмови в задоволенні позову, які підлягають зміні.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 30 квітня 2020 рокуу цій справі змінити в частині підстав відмови в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 вересня 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.