Провадження №4-с/523/86/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2020 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючої судді Дяченко В.Г.,

за участі секретаря судових засідань Мица А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м Одеса) Тріфонов О.Ю. на дії та бездіяльність державного виконавця

ВСТАНОВИВ

До Суворовського районного суду м.Одеси звернулася заявник зі скаргою на дії головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м Одеса) Тріфонов О.Ю., які полягають у винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2-2883/09 від 04.06.2009 року по стягненню з неї заборгованості за кредитом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 2014 році скаржниця передала банку - стягувачу усі оригінали правоуставлючих документів на заставлене майно (земельну ділянку) для його реалізації в погашення боргу. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що за вказаним виконавчим провадженням був пропущений строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання, у зв`язку з чим державним виконавцем взагалі було неправомірно відкрито виконавче провадження.

У зв`язку з чим скаржник просила суд дану скаргу задовольнити та зобов`язати державним виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м Одеса) Тріфонова О.Ю. закрити виконавче провадження ВП № 59783008.

Суб`єкт оскарження до Суворовського районного суду м.Одеси не з`явився,

Стягувач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала вищевказану скаргу. Тапросила суд її задовольнити.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд доходить наступного висновку.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 04 червня 2009 року Суворовський районний суд м. Одеси виніс рішення по справі № 2-2883/09 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом.

07 вересня 2009 року Суворовським ВДВС Одеського МУЮ було відкрито виконавче провадження. 31.12.2010 року на підставі ст. 40 п. 5 Закону України «Про виконавче провадження» вищезазначене провадження було закінчено, а виконавчий лист направлено на адресу стягувана.

19 червня 2014 року ухвалою Суворовським районним судом м. Одеси було задоволено заяву про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для виконання по справі № 2-2883/09.

10.01.2020 року за заявою банку про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-2883/09 про стягнення залишку боргу за кредитник договором у розмірі 569530,55 гривень та судових витрат у розмірі 1730 гривень, державним виконавцем було винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 60952451.

Постанови про відкриття виконавчого провадження направлено стягувачу та боржнику.

В травні 2020 року ОСОБА_1 отримала Постанову про відкриття виконавчого провадження № 60952451.

25 травня 2020 року подала до головного державного виконавця Тріфонова О.Ю. заяву, а 12.06.2020 року подала уточнення та доповнення до своєї заяви в якій просила визнати недійсною постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60952451 та закрити виконавче провадження.

30.06.2020 року їй було відмовлено у задоволенні вищевказаної заяви.

Відповідно до ст. 74 ч. 5 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 18 ч. 1 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надані широкі права та повноваження у процесі здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення (п.1 ч.1 ст.19 Закону).

Відповідно до ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до вимог ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги заявника є необґрунтованими та безпідставними, оскільки при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем жодних порушень не допущено, а отже дії державного виконавця при відкритті виконавчого провадження були правомірними, а тому у задоволені скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.260,261,354-355,447,449-451 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) Тріфонов О.Ю. на дії та бездіяльність державного виконавця.

Ухвала набирає законної сили негайно в момент підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом15 днів з дня її складення.

Ухвала складена 17.07.2020 р.

Суддя: