У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Єфіменко Н.В.

при секретарі Сапа І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 26.02.2020, -

встановив:

26 лютого 2020р. заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради (далі: УПтСЗН) до ОСОБА_1 про відшкодування надмірно сплачених коштів задоволені; з відповідача ОСОБА_1 на користь УПтСЗН стягнута надмірно сплачена адресна допомога внутрішньо переміщеній особі у сумі 34 418 грн. 81 коп., судовий збір у сумі 1921 грн.

09.06.2020р. до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 26.02.2020 у справі №953/24471/19 за позовом УПтСЗН про відшкодування надмірно сплачених коштів. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилався на отримання 03.06.2020 копії заочного рішення від 26.02.2020; неповідомлення відповідача про судове засідання 26.02.2020; надання представнику УПтСЗН копії акту технічного стану житлового приміщення від 03.01.2018 щодо непридатності для проживання; безпідставність твердження позивача про свідоме ненадання відповідачем недостовірної інформації для призначення грошової допомоги; відсутність підстав для ухвалення заочного рішення.

15.06.2020 ухвалою Київського районного суду м. Харкова вищевказана заява ОСОБА_1 залишена без руху (а.с.67).

14.07.2020 відповідачем подана заява щодо усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду від 15.06.2020. Так, відповідач вказав, що у травні 2018р. копія акту технічного стану житлового приміщення від 03.01.2018 надана представнику УПтСЗН на усне прохання останнього, докази отримання вищевказаного акту позивачем відсутні (а.с.70-71).

15.07.2020 ухвалою Київського районного суду м. Харкова заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення прийнята судом.

Представник відповідача ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, подала заяву, в якій заяву про перегляд заочного рішення підтримала, просила справу розглянути за своєї відсутності.

Представник позивача ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилась, подала заяву, в якій проти перегляду заочного рішення не заперечувала, просила справу розглянути за своєї відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, 11.12.2019 позивач УПтСЗН звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі у сумі 35 418 грн. 81 коп. (а.с.2-6).

23.12.2019 ухвалою Київського районного суду м. Харкова спрощене позовне провадження за позовною заявою УПтСЗН до ОСОБА_1 відкрите (а.с.41).

Згідно ч.6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів …разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення …за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

У відповідності до п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 №270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

Відповідач ОСОБА_1 як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 29.10.2014 НОМЕР_1 (а.с.8).

Вказана вище адреса відповідача вказана у позовній заяві та самим відповідачем у заяві про перегляд заочного рішення (а.с.2-6, 57-58, 70, 71).

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Поштова кореспонденція надсилалась судом за місцем фактичного проживання відповідача та поверталась до суду за спливу встановленого строку зберігання (а.с.43). Клопотань про відкладення судового розгляду або інших заяв з процесуальних питань відповідачем не подавалось.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, скасування заочного рішення можливе лише за умов одночасної наявності вищевказаних підстав.

Втім, посилання відповідача на обізнаність позивача про непридатність для проживання належної йому квартири АДРЕСА_2 належними та допустимими доказами не підтверджене. Більш того, позивач особисто зазначає про відсутність доказів подання до УПтСЗН копії акту технічного стану житлового приміщення від 03.01.2018.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Желтяков проти України від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі Брумареску проти Румунії (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі Рябих проти Росії (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 Конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог наявні законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

З урахуванням викладеного, підстави для скасування заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від26.02.2020 відсутні, а тому заява відповідача про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 260-261, 284-288 ЦПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 26.02.2020, - відмовити.

Відповідно до вимог ч.4 ст.287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.В. Єфіменко