Справа №949/890/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

заявника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Селецька сільська рада Дубровицького району Рівненської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою та просить встановити факт її постійного проживання з листопада 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю на час відкриття спадщини разом із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свою заяву обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме земельні ділянки, площею 1,88 га, які розташовані на території Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області та належали померлому, згідно Державного акту на право власності на земельну дялянку серії ЯБ №066284, виданого 21 серпня 2004 року. За життя батько залишив заповіт, яким все своє майно заповів заявнику. Заявник є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 і на час відкриття спадщини постійно з ним проживала в його будинку по АДРЕСА_1 , оскільки батько хворів та потребував стороннього догляду. Заявник до дня смерті батька була пов`язана з ним спільним побутом, вела спільне господарство, мала взаємні права та обов`язки, оплачувала комунальні послуги, готувала батьку їжу, купувала одяг, продукти харчування та забезпечувала його всім необхідним, а також доглядала його до смерті, а тому вважає, що фактично прийняла спадщину після його смерті.

Для прийняття спащини, після смерті батька позивач звернулась до приватного нотаріуса, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом, оскільки вона та спадкодавець зареєстровані за різними адресами.

В судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила її задоволити із зазначених у ній підстав.

Від представника заінтересованої особи Селецької сільської ради до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують.

В судовому засіданні свідки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із її батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом тривалого терміну до часу відкриття спадщини, а також пояснили, що вона вела спільне господарство з батьком та доглядала його до дня смерті.

Заслухавши пояснення заявника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити з наступних підстав.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16 січня 2006 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

За життя ОСОБА_2 належали земельні ділянки розміром 1,88 га, на які видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №066284 від 21.08.2004 року, та які розташовані на території Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області (а.с.7).

12 вересня 2005 року Селецькою сільської радою Дубровицього району був посвідчений заповіт, яким ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого не складалось і взагалі все те, що він за законом мав право і що буде належати на момент смерті, заповів своїй дочці ОСОБА_1 (а.с.6).

Згідно довідок №1554 від 24 жовтня 2020 року та №586 від 03 червня 2020 року, виданих виконавчим комітетом Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області на день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Разом із ним за однією адресою без реєстрації проживала з листопада 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , яка вела з ним спільне господарство, доглядала за ним до дня смерті та провела поховання. На даний час користується житловим будинком, який належав батьку - ОСОБА_2 (а.с.8).

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Крім того, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

За змістом ст. 1268 ЦК України причини постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вказана норма закону не передбачає.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч.10 ст. 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом, як встановлення факту, що має юридичне значення.

У постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18) Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом».

Згідно з підпунктами 4, 10 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Таким чином відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом.

Надані заявником докази відповідно до вимог ст. 76, 78-80 ЦПК України є допустимими, достовірним та достатніми. Оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до висновку про доведеність заяви.

Встановлення цього факту для заявника має юридичне значення, оскільки є передумовою реалізації заявником спадкоємцем права на отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті свого батька.

Таким чином, суд вважає доведеним факт постійного проживання ОСОБА_1 без реєстрації на час відкриття спадщини разом із своїм батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Селецька сільська рада Дубровицького району Рівненської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задоволити.

Встановити факт постійного проживання з листопада 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 однією сім`єю на час відкриття спадщини разом із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає по АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 21 жовтня 1997 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.

Заінтересована особа: Селецька сільська рада Дубровицького району Рівненської області, с.Селець Дубровицький район Рівненська область, .

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області І.В. Оборонова