Дата документу 09.09.2020 Справа № 0814/5490/2012
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 0814/5490/2012 Головуючий у 1 інстанції: Дубина Л.А.
провадження № 22-ц/807/2187/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу і визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу і визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 06.10.1970 року в простій письмовій формі уклала з відповідачами договір купівлі-продажу Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_1 . На виконання умов договору сплатила ОСОБА_3 2 550 крб., ОСОБА_4 150 крб., проте нотаріально договір не був посвідчений, оскільки ОСОБА_3 не оформив свої спадкові права на будинок після смерті свого батька ОСОБА_5 . З моменту придбання нерухомості вона користується нею, обробляє город, несе витрати з утримання майна. Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати дійсним договір-купівлі-продажу Ѕ частки вказаного будинку з підстав, передбачених ст.ст. 220 ч. 2, 238 ЦК України.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2012 року позов задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на ј частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на ј частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, 08.04.2019 року ОСОБА_1 подала

апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та порушення оскаржуваним рішенням також її прав та інтересів, просила скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 .

Постановою Запорізького апеляційного суду від 28 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка не була залучена до участі у цій справі, задоволено: рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2012 року скасовано; позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу і визнання права власності на частину будинку залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 травня 2020 року постанову Запорізького апеляційного суду від 28 травня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 було відкрито ухвалою Запорізького апеляційного суду від 26 квітня 2019р., оскільки остання не була залучена до участі у розгляді справи, хоча є співвласником іншої Ѕ частки житлового будинку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить закрити апеляційне провадження, оскільки судом першої інстанції не вирішувалися питання про права і обов`язки ОСОБА_1 , та остання на момент укладання правочину ще не була співвласником спірного будинку. Вважає також, що заявник пропустила строк на апеляційне оскарження.

Скасовуючи постанову Запорізького апеляційного суду від 20 травня 2020р., саме на ці обставини було звернуто увагу касаційним судом, яким справу спрямовано на новий апеляційний розгляд.

Суд касаційної інстанції не погодився з висновками апеляційного суду в частині визнання необґрунтованими доводів позивача про те, що оскарженим рішенням суду першої інстанції не порушені права і обов`язки ОСОБА_1 , та, переглядаючи рішення по суті, апеляційний суд виходив із того, що відповідно до статті 114 ЦК Української РСР, ч. 1, 4 статті 362 ЦК України ОСОБА_1 у випадку продажу частки у праві спільної часткової власності як співвласник спірного будинку має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу. Вказані доводи ОСОБА_2 рекомендовано ретельно перевірити.

Апеляційний суд при новому розгляді виходить із такого.

У частині першій статті 352 ЦПК України закріплено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободі, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020р. в справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19) зроблено висновок, що «само по собі набуття особою, яка не брала участі у справі, права власності на майно, щодо якого виник спір, зокрема, після ухвалення судом першої інстанції рішення, не обов`язково свідчить про те, що судовим рішенням вирішено питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків. Натомість, питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватись виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019р. у справі № 638/2304/17 ( провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків».

У пункті 3 частини першої статті 352 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувались.

Тобто у разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатись по суті.

Таким чином, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, наявні правові підстави, передбачені пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України для закриття апеляційного провадження.

З матеріалів цієї справи встановлено, що угода купівлі-продажу, оформлена у простій письмовій формі, частини спірного житлового будинку між сторонами у справі була укладена 06.10.1970р., та з цього часу позивач ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала у будинку, в подальшому зареєструвала членів своєї сім`ї.

Укладенню цієї угоди передувало узгодження з іншим співвласником цього будинку ОСОБА_6 відносин з продажу частини будинку співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У особисто написаній розписці від 07.09.1970р. ОСОБА_6 зазначив, що надає дозвіл на продаж частини будинку, у якій вони мешкають, перешкод створювати не буде та заперечень не має, яку посвідчено квартальним уповноваженим, а підпис скріплено печаткою ( а.с. 10).

Отже, за життя співвласник іншої частини будинку саме безпосередньо перед укладенням договору надав свою згоду на продаж належної іншим співвласникам частини будинку. Вказаний співвласник ОСОБА_6 є спадкодавцем ОСОБА_7 , після смерті якого ОСОБА_1 у 2008р. набула право власності на успадковану Ѕ частку житлового будинку, а тому для неї як правонаступника є чинними всі дії, вчинені за життя правопопередниками.

Таким чином, є хибними її посилання на переважне право при продажу частки будинку ОСОБА_2 .

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснила, що, вступивши у спадкові права у 2008р., бачила, що у іншій частині будинку мешкає ОСОБА_2 із сім`єю, та претензій до неї вона не мала, доки остання не подала позову про виділ її частки в натурі.

Відтак, колегія вважає, що права ОСОБА_1 оскаржуваним рішенням не порушені, а апеляційне оскарження має штучний характер та ініційовано лише після порушення судової справи про виділ майна в натурі.

Зважаючи на все вище наведене, колегія у відповідності до положень ч. 3 статті 362 ЦПК України закриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Керуючись п. 3 ч.1 ст. 362 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на

рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2012 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали складений 11 вересня 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.