Справа № 203/3226/20
Провадження № 2-з/0203/92/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Колесніченко О.В., за участю секретаря Давіденко Ю.А., розглянувши у провадженні № 2-з/0203/92/2020 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, який має намір пред`явити до АТ «Альфа-Банк», державного реєстратора Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєвої С.В., де третьою особою без самостійних вимог буде ОСОБА_2 , з вимогами про визнання недійсним п.4.6.3 Іпотечного договору №864 від 10 жовтня 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та АКБ «Укрсоцбанк», скасування рішення держаного реєстратора Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєвої С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), №41387259 від 01 червня 2018 року, скасування і вилучення запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно про право власності №26416937 АТ «Альфа-Банк» на квартиру АДРЕСА_1 , який було внесено на підставі рішення державного реєстратора Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєвої С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), №41387259 від 01 червня 2018 року, шляхом внесення запису про скасування державної реєстрації права власності АТ «Альфа-Банк» на вказану квартиру.

В обґрунтування заяви посилається на те, що 10 жовтня 2007 року між ним та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №07.1/245-7, відповідно до умов якого ОСОБА_1 банк надав грошові кошти в сумі 548 066 грн. зі сплатою 14% річних з кінцевим терміном повернення до 09 жовтня 2014 року. Також того дня між ОСОБА_2 та банком укладено Іпотечний договір №864, посвідчений нотаріусом, за умовами якого вона передала банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на право спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Оскільки заявник як співвласник квартири не надавав окремої згоди на укладання договору про задоволення вимог іпотекодержателя, як то передбачено п.4.6.3 Іпотечного договору і не був обізнаний з умовами цього пункту (п. 4.6.3) про порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», керуючись яким за заявою банку 30 травня 2018 року державним реєстратором Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєвою С.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та внесено запис до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про право власності на іпотечну квартиру за ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», то таке звернення стягнення на предмет іпотеки є незаконним та таким, що порушує його право власності на частку у спільній сумісній власності подружжя на квартиру.

З метою уникнення негативних наслідків у разі продажу квартири АТ «Альфа-Банк», що можуть стосуватись законних майнових прав та інтересів позивача до моменту ухвалення судом остаточного рішення у даній справі, а саме у разі продовження здійснення вже зареєстрованого права власності на нерухоме майно, через очевидні ознаки протиправності рішення державного реєстратора, задля відновлення порушених прав позивача потрібно буде докласти значних зусиль та витрат, через що позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам, у тому числі АТ «Альфа-банк» та його представникам:

-проникати та входити до квартири АДРЕСА_1 ;

-виселяти з квартири АДРЕСА_1 її мешканців ОСОБА_1 та його дружину ОСОБА_2 ;

-вселяти інших осіб до квартири АДРЕСА_1 ;

-іншим чином користуватися, володіти і розпоряджатися вищевказаною квартирою, в тому числі укладати договори оренди, купівлі-продажу, міни, дарування тощо, вищевказаної квартири, яка є предметом спору з третіми особами, про що постановити ухвалу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 вересня 2020 року заява передана в провадження судді Колесніченко О.В.

Розглянувши заяву, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Частиною ч. 3 ст. 153 ЦПК України передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Заявник в судове засідання 15 вересня 2020 року не прибув, причин неявки суду не повідомив, що згідно ч.ч.1, 3 ст. 153 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву, дослідивши додані до неї докази суд приходить наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд приймає до уваги роз`яснення, надані в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» про те, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Слідуючи роз`ясненням, наданим у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, суд приймає до уваги, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення наведеної постанови Пленуму ВСУ, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що предметом майбутнього позову, забезпечити який він просить, є оскарження пункту 4.6.3 іпотечного договору стосовно способу звернення стягнення, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування і вилучення запису про право власності АТ «Альфа-Банк» на іпотечне майно.

Одночасно встановлено, що 12 серпня 2020 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення, яким вже розглянутий спір про скасування рішення про державну реєстрацію права власності за банком на спірну квартиру на підставі іпотечного дастережння в іпотечному договорі від 10 жовтня 2007 року, скасування запису про право власності та відновлення запису про реєстрацію права власності, яким відмовлено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Відповідно, станом на день звернення з цією заявою про забезпечення позову рішенням суду встановлені законні підстави державної реєстрації права власності на об`єкт іпотеки, у зв`язку з чим забезпечення позову у спосіб заборони користуватися, володіти і розпоряджаться вказаною квартирою буде вирішенням спору без судового розгляду, що є недопустимим.

Крім того, заявником не надано суду та не наведено в заяві жодного доказу, який свідчив би про реальні спроби банку проникати та входити до квартири, виселення мешканців квартири або вселення інших осіб до цієї квартири.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у заявлений спосіб, оскільки позивачем не доведено, що невжиття заявлених заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду саме про визнання недійсним пункту іпотечного договору, скасування рішення про державну реєстрацію, як співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії, а так само не доведено, що банк вживає заходів до відчуження іпотечної квартири, виселення осіб з неї, вселення інших осіб, щоб свідчило про неможливість відновлення прав та інтересів позивача у разі можливого задоволення позову, а відтак заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149, 151, 153, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєва Світлани Василівни, третя особа ОСОБА_2 , про визнання пункту іпотечного договору недійсним, скасування державної реєстрації, скасування запису про право власності відмовити.

Ухвала протягом 15 днів з дня підписання може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги відповідно до пп. пп. 15.1, 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в паперовій формі до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська з правом на поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цієї ухвали, а в іншій частині набирає законної сили з моменту підписання у день її складення.

Повний текст складений 15.09.2020.

Суддя О.В. Колесніченко