справа № 489/7304/18 провадження №2/489/77/20
РІШЕННЯ

Іменем України

01 вересня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , треті особи - Адміністрація Інгульського району Миколаївської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,

встановив:

У листопаді 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, яку уточнила 16.07.2019, про зобов`язання відповідача ОСОБА_6 знести металевий паркан для вільного доступу до горища та обслуговування будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їй на праві власності.

Як на підставу позовних вимог вказала, що вона є власником вказаного житлового будинку. Її сусідкою є відповідач ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Земельна ділянка на якій розташована нерухомість сторін знаходиться в комунальній власності. Між тим, відповідач в дворі загального користування без будь-яких дозвільних документів, без надання згоди сусідами, облаштувала металевий паркан впритул до стіни житлового будинку позивача, чим перекрила їй доступ до горища, а також позбавила можливістю здійснювати обслуговування будинку.

07.11.2017 адміністрація Інгульського району Миколаївської міської ради повідомила, що працівниками адміністрації при обстеженні території домоволодіння встановлено, що в дворі облаштовано металевий паркан впритул до стіни будинку ОСОБА_1 , ув`язку із чим перекрито доступ до горища будинку та роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення до суду з позовом про усунення перешкод.

Посилаючись на вказані обставини та порушення права, як власника будинку, позивач звернулася за захистом свого права до суду.

Відповідач надала відзив на позовну заяву в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити так як позивач не надала доказів порушення її прав. Матеріали позову не містять доказів, які підтверджували факт не відповідності встановленої огорожі державним будівельним нормам та стандартам. Не підтверджено факту і вчинення перешкод до горища. Тому, порушення права власника встановленою нею огорожею, яка не закриває доступу до горища, є лише припущенням позивача. Крім того, власником земельної ділянки є Миколаївська міська рада, а у дворі житлового будинку роками був створений фактичний порядок користування і встановлена нею огорожа повністю йому відповідає.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17.12.2018 (суддя ОСОБА_7) відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу судових справ згідно розпорядження керівника апарату суду № 223 від 26.03.2019 року (в зв`язку з відставкою судді ОСОБА_7 ) цивільна справа передана для розгляду головуючому судді Коваленку І.В., ухвалою якого від 05.04.2019 цивільну справу прийнято до провадження та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 03.03.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач, її представник та треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_8 просили позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача в задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа Адміністрація Інгульського району Миколаївської міської ради в поданій до суду заяві розгляд справи просила здійснити за відсутності її представника.

Суд, вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Свідоцтвом про реєстрацію права власності від 07.11.2012 підтверджується, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за літ. «А», загальною площею 49,4 кв.м., житловою площею 22,7 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_6 відповідно до Свідоцтва про спадщину за заповітом від 10.08.2012, зареєстрованого в реєстрі за № 2-989, є власником квартири АДРЕСА_3 .

Як слідує з пояснень сторін та третіх осіб і підтверджується технічним паспортом на житловий будинок по АДРЕСА_4 , між житловим будинком позивача та квартирою відповідача існує прохід по земельній ділянці.

Згідно технічного паспорту огорожа між квартирою відповідача та житловим будинком позивача відсутня.

Із пояснень позивача та наданих нею фото вбачається, що прохід між нерухомістю сторін заблокований огорожею, яка встановлена від будівлі, в якій розташована квартира відповідача, до стіни житлового будинку позивача. Над встановленою огорожею на криші житлового будинку позивача знаходиться вхід в горище.

Позивач пояснила, що спірна огорожа була встановлена відповідачем, як вона перебувала в лікарні, де доглядала свого чоловіка.

Факт встановлення спірної огорожі відповідачем підтверджується і поясненнями останньої, викладеними у відзиві на позовну заяву, а також поясненнями третіх осіб ОСОБА_5 , які повідомили, що відповідач дозволу в них на встановлення огорожі не отримувала.

У ході судового розгляду встановлено, що земельна ділянка на якій знаходиться нерухомість сторін, а також квартири третіх осіб ОСОБА_10 , належить територіальній громаді. Порядок користування земельною ділянкою в судому порядку сторонами не встановлювався.

При вирішенні спору суд виходить з наступного правового регулювання.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно з пунктом 9 частини першої, частини другої статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» огорожі є різновидом малих архітектурних форм та є елементом благоустрою. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

Відповідно до пунктів 1-3 частини другої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів.

Затвердження правил благоустрою територій населених пунктів відповідно до статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» належить до повноважень сільських, селищних і міських рад та їх виконавчих органів у сфері благоустрою населених пунктів. Розроблення таких правил та їх затвердження здійснюється відповідно до норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Як встановлено судом відповідач самостійно, всупереч встановленим правилам та без отримання згоди інших землекористувачів земельної ділянки, встановила спірну огорожу, тим самим обмежила право інших користувачів земельної ділянки, зокрема позивача на доступ до горища житлового будинку та належного обслуговування його стіни, відмостки тощо.

За таких обставин та враховуючи наведені норми права, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволенню в повному обсязі.

Так як позовні вимоги задоволено в повному обсязі на підставі статі 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_6 знести металевий паркан, який примикає до стіни житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , для забезпечення позивача вільного доступу до горища та обслуговування будинку.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповдіач - ОСОБА_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

треті особи - ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 ; ОСОБА_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 ; Адміністрація Інгульського району Миколаївської міської ради, місцезнаходження: м. Миколаїв, пр.Богоявленський,1.

Повний текст судового рішення складено 07.09.2020.

Суддя І.В.Коваленко