ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 січня 2020 року

м. Харків

справа № 638/12188/17

провадження № 22-ц/818/176/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

ім`я (найменування) сторін:

позивач - Комунальне підприємство «Харківводоканал»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Хом`яка Руслана В`ячеславовича - представника Комунального підприємства «Харківводоканал» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2019 року в складі судді Аркатової К.В.,

у с т а н о в и в:

В серпні 2017 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» (далі - КП «Харківводоканал») в особі представника Тимботи Карини Валентинівни звернулося до суду із уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просило стягнути з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» грошову суму в розмірі 1 603 грн 85 коп., яка складається з: заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання в розмірі 259 грн 26 коп. за період з 01 грудня 1999 року по 31 березня 2017 року; заборгованості за надані послуги з централізованого водовідведення в розмірі 33 грн 28 коп. за період з 01 червня 2000 року по 31 березня 2017 року; інфляційних втрат - 1 136 грн 44 коп.; 3 % річних від простроченої суми - 174 грн 87 коп.

Позов мотивовано тим, що відповідачі є споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення, які надає КП «Харківводоканал». Відповідно до статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. В порушення вимог законодавства боржники оплачували послуги не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних, в розмірі 1 603 грн 85 коп.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2019 року в задоволенні позову КП «Харківводоканал» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачі є споживачами послуг КП «Харківводоканал» за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 . З урахуванням клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, заборгованість за період з 01 грудня 1999 року та з 01 червня 2000 року до 20 листопада 2012 року стягненню на користь позивача не підлягає, оскільки залишилась поза межами строків позовної давності. Згідно з наданим КП «Харківводоканал» розрахунком за період з 01 травня 2012 року по 31 березня 2017 року заборгованість у відповідачів відсутня.

10 вересня 2019 року Хом`як Руслан В`ячеславович - представник КП «Харківводоканал» подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд відмовив у задоволенні позову в частині стягнення 3 % річних та інфляційний втрат за період з 01 квітня 2014 року по 31 березня 2017 року, не звернувши уваги на те, що частина суми заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення була сплачена відповідачами після пред`явлення вимоги про сплату вказаної заборгованості, а тому суми інфляційних втрат та 3 % річних підлягають стягненню з відповідачів у повному обсязі.

12 грудня 2019 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, ухваленим на підставі поданих позивачем розрахунків, яким надана належна оцінка. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга Хом`яка Р.В. - представника КП «Харківводоканал» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2019 року розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини першої статті 369 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що відповідачі є споживачами послуг КП «Харківводоканал» за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 .

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України від 09 листопада 2017 року № 2189 - VII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189 - VII ).

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону № 2189 - VII передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Положеннями статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між КП «Харківводоканал» та відповідачами, як споживачами послуг, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2015 року скасовано судовий наказ № 638/12525/15-ц, 2-н/638/3811/13 від 21 серпня 2015 року, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «Харківводоканал» заборгованості за надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в загальному розмірі 4 324 грн 48 коп., із яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 грудня 1999 року по 30 червня 2015 року - 2 498 грн 57 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 червня 2000 року по 30 червня 2015 року - 202 грн 25 коп., інфляційні втрати - 591 грн 96 коп., 3 % річних - 31 грн. 70 коп.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

В лютому 2018 року ОСОБА_1 подала клопотання про застосування строків позовної давності.

З урахування клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заборгованість за період з 01 грудня 1999 року та з 01 червня 2000 року до 20 листопада 2012 року залишилась поза межами строків позовної давності.

Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткових вимог. Відтак, не можуть бути стягнуті з відповідачів на користь підприємства 3 % річних та інфляційні витрати на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.

Оскільки за період з 01 травня 2012 року по 31 березня 2017 року заборгованість у відповідачів відсутня, правові підстави для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за вказаний період відсутні.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Докази та обставини, на які посилається КП «Харківводоканал» в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судового збору, понесеного у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судового збору, понесеного у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, ч. 1 ст. 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 382, 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Хом`яка Руслана В`ячеславовича - представника Комунального підприємства «Харківводоканал» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 січня 2020 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова