Справа № 357/6116/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
18 вересня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Орєхова О. І. ,
за участі секретаря - Сокур О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою Першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» до ОСОБА_1 , третя особа: міське фінансове управління Білоцерківської міської ради про стягнення витрат на стаціонарне лікування потеплілого від злочину, -
В червні 2020 року позивач Перший заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: міське фінансове управління Білоцерківської міської ради про стягнення витрат на стаціонарне лікування потеплілого від злочину, посилаючись на наступні обставини.
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.06.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 08 березня 2019 року близько 20 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився у будинку АДРЕСА_1 , де в цей час спільно з в кухонній кімнаті вказаної квартири вживали спиртні напої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , під час чого між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на ґрунті ревнощів виникли раптові неприязні відносини, внаслідок чого в ОСОБА_1 виник умисел на заподіяння фізичної шкоди ОСОБА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , взяв у праву руку кухонний ніж та наніс ним ОСОБА_3 один удар в грудну клітку з переду, два удари в живіт та один удар в грудну клітку з заду, після чого залишивши його в кухонній кімнаті будинку, покинув місце вчинення злочину.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_3 спричинено тілесні ушкодження: колото-різані непроникаючі поранення грудної клітки.

У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» в період з 09 березня 2019 року по 22 березня 2019 року, що підтверджується довідкою, виданою лікарнею за №03-05/901 від 29.04.2020 р.

Фактичні витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 становлять 8 475,74 гривень. проведено на лікуванні 13 ліжко-днів.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 18.06.2019 року набрав законної

сили.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, у хвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Просили суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 в розмірі 8 475,74 гривень та судові витрати покласти на відповідача ( а. с. 1-6 ).

Ухвалою судді від 17 липня 2020 року постановлено прийняти позовну заяву та відкрити провадження у вищевказаній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 24-25 ).

Позивач в судове засідання не з`явився, 18.09.2020 року за вх. № 35667 судом отримано від представника позивача Постельга О.А., який діє на підставі довіреності від 14.01.2020 року заяву, в якій останній просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне оголошення.

Позивач Білоцерківська міська рада в судове засідання свого представника не направила, 07.08.2020 року за вх. № 30375 судом отримано лист, в якому Білоцерківська міська рада просить суд слухати дану справу без представника Білоцерківської міської ради за наявними матеріалами у справі. Позовні вимоги Першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури підтримують в повному об`ємі.

Позивач Комунальне некомерційне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» в судове засідання свого представника не направили, 17 серпня 2020 року за вх. № 31421 судом отримано заяву від Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2», в якій просили розглянути справу за відсутності представника.

Третя особа міське фінансове управління Білоцерківської міської ради в судове засідання свого представника не направили, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення, з якого вбачається, що ухвалу суду від 17.07.2020 року, позовну заяву з додатками та судову повістку отримано 27.07.2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзив на позовну заяву позивача.

Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки, належним чином повідомлений відповідач ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за можливим по даній справі провести заочний розгляд.

Ухвалою суду від 18.09.2020 року постановлено провести заочний розгляд справи у вищезазначеній цивільній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.06.2019 року затверджено угоду про визнання винуватості укладену 18 червня 2019 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області Лужецьким С.А. та обвинуваченим ОСОБА_1 , за участі захисника обвинуваченого адвоката Несвітайла О.М. Визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням тривалістю три роки.

Вказаний вирок суду набрав законної сили 19.07.2019 року ( а. с. 8-9 ).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Встановлено, що у зв`язку з протиправними діями відповідача ОСОБА_1 та отриманими тілесними ушкодженнями потерпілого ОСОБА_3 , останній зв період з 09 березня 2019 року по 22 березня 2019 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», що підтверджується довідкою, виданою лікарнею за № 03-05/901 від 29.04.2020 р. ( а. с. 10 ).

Також, з в зазначеній довідці зазначено, що фактичні витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_3 становлять 8 475 гривень 74 копійки. Проведено на лікуванні 13 ліжко-днів.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, за якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За роз`ясненням, викладеним у пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди слід довести такі факти як: неправомірність поведінки особи; вина завдавана шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх цих умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди; відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. При цьому у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавана шкоди.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 364/1080/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 віт 16 липня 1993 року.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 р. сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.

У відповідності до статуту КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», Підприємство БМЛ № 2 створене за рішенням Білоцерківської міської ради від 24 травня 2018 року № 2243-52-VII «Про створення Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2» відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шляхом реорганізації (перетворення) Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» у комунальне некомерційне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2».

Згідно н. 4 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я па стаціонарне лікування потерпілого на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, в якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 та 2 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частина 1 ст. 80 ЦПК України зазначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, в судовому засіданні під час розгляду даної цивільної справи знайшло своє підтвердження тому, що з боку неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 , який заподіяв шкоди здоров`ю ОСОБА_3 , Комунальним некомерційним підприємством Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» були понесені витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_3 , які становлять 8 475 гривень 74 копійки.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, суд, дослідивши та проаналізувавши докази у справі, керуючись завданнями цивільного судочинства щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги Першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» до ОСОБА_1 , третя особа: міське фінансове управління Білоцерківської міської ради про стягнення витрат на стаціонарне лікування потеплілого від злочину є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 142 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому, з відповідача ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судові витрати у розмірі 840,80 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 1162, 1206 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 79, 80, 82, 89, 133, 141, 158, 206, 258-265, 273, 353, 354 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» до ОСОБА_1 , третя особа: міське фінансове управління Білоцерківської міської ради про стягнення витрат на стаціонарне лікування потеплілого від злочину, - задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» ( рахунок - UA0010002, отримувач БЦ ЦК/Біла Церква, банк отримувача -Казначейство України (ЕАП), код отримувача (ЄДРПОУ) - 38009832, код банку (МФО) - 899998, призначення платежу - ККД 24060300 «Інші надходження» ) кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в сумі 8 475,74 гривень ( вісім тисяч чотириста сімдесят п`ять гривень сімдесят чотири копійки ).

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень ( вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок ).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення ( виклику ) учасників справи, копія судового рішення на надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Позивач: Перший заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури ( адреса місцезнаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Шолом-Алейхема, 38-А );

Позивач: Білоцерківська міська рада ( адреса місцезнаходження: 09117, Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 15, );

Позивач: Комунальне некомерційне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» ( адреса місцезнаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Смешка, буд. 9, , );

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 );

Третя особа: Міське фінансове управління Білоцерківської міської ради ( адреса місцезнаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, бульвар Олександрійський, буд. 113, ).

Повне заочне судове рішення складено 18 вересня 2020 року.

Заочне рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов