Справа № 266/2666/19
Провадження № 2/263/377/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Соловйова О.Л.,

при секретарі Кирилюк В.В.

за участю сторін :

представника позивача - адвоката Захарової Є.В.;

представника третьої особи - адвоката Конишева А.Г.

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора юридичного департаменту Маріупольської міської ради Палкіної Вікторії Ігорівни, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 , про скасування запису про право власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, за яким просила скасувати запис державного реєстратора юридичного департаменту Маріупольського міської ради Палкіної В.І. про право власності №27960902 на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

В обґрунтування своїх вимог позивачка послалась на те, що державну реєстрацію права власності відповідача на нерухоме майно було проведено без належних правових підстав та дотримання встановленого Законом порядку. Зокрема, відповідач помилково вважав ОСОБА_2 власником домоволодіння АДРЕСА_1 , рахуючи, що останній одноособово збудував спірне домоволодіння у 1989 році на земельній ділянці наданої у безстрокове користування. Насправді, будівництво об`єкту нерухомого майна здійснювалось Ждановським судноремонтним заводом, на підставі спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету, за якою право власності працівниками заводу набувалось після сплати відповідних грошових коштів на протязі 15 років. Перебуваючи з ОСОБА_2 у шлюбі з 1981 по 22.05.2003, позивачка разом із дітьми в 1990 році вселилась до будинку, а ОСОБА_2 в 1994 році звільнився із заводу та у 1997 році залишив будинок. Набувши прав власності на спірний будинок за рішенням Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 11.02.2019, позивачка намагаючись зареєструвати права власності у квітні 2019 року, дізналась, що державний реєстратор Палкіна В.І., 18.09.2018 на підставі дубліката договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку на праві приватної власності, виданого 21.10.1987 Другою Маріупольською державною нотаріальною конторою, прийняла рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на жилий будинок АДРЕСА_1 про що внесла запис про право власності №27960902 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Залишивши добровільно будинок, ОСОБА_2 виплатою його вартості не займався, а всупереч рішенню суду, здійснив реєстрацію на своє ім`я, скориставшись тим, що державний реєстратор не здійснив перевірку документів, як того вимагає ст.8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Представник позивача - адвокат Захарова Е.В. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Додатково, звернула увагу суду на те, що рішення суду за яким позивачка набула прав власності на спірний будинок, на час звернення до суду з цим позовом, набуло законної сили та було чинним, але 09.10.2019 Донецький апеляційний суд скасував зазначене рішення, та ухвалив нове, яким відмовив позивачці у визнанні права власності за набувальною давність. Тому позивачка повторно, звернулась до суду з інших правових підстав з позовними вимогами про визнання права власності на справне домоволодіння, та з огляду на безпідставність реєстраційних дій повідомила правоохоронні органи про вчинення правопорушення з боку державного реєстратора ОСОБА_4 . Дії останньої суворо регламентовані «Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», затвердженого Постановою КМУ №1127 від 25.12.2015, (далі за текстом Порядок 1127), який встановлює перелік документів необхідних для відповідної реєстрації, права та обов`язки державних реєстраторів. Відповідно до п.57 зазначеного Порядку для державної реєстрації права власності, яке набувається у зв`язку з виконанням умов угоди, також надається документ, який підтверджує виконання угоди. До того ж, станом на 2018 рік, пред`явлення договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки недостатньо, оскільки надання земельної ділянки в користування або у власність повинно бути підтверджено відомостями з державного земельного кадастру. Оскільки, відомості про виділ земельної ділянки ОСОБА_2 відсутні в Державному земельному кадастрі та кадастровий номер взагалі не присвоювався земельній ділянці, то відповідно до п.18 Порядку 1127 державний реєстратор приймає виключно рішення про відмову у реєстрації.

Відповідач - державний реєстратор Палкіна В.І. будучи ознайомленою із позовом відзив та заперечення на нього не надала, до залу судового засідання не заявилась, незважаючи на належне повідомлення про час та місце розгляду справи, свого представника до суду не спрямувала.

Представник третьої особи - адвокат Конишев А.Г., у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку на праві приватної власності від 21.10.1987, не визнаний судом недійсним. Позивачка не висуває вимог відносно незаконності набуття права власності на спірне домоволодіння ОСОБА_2 , а скасування реєстрації не позбавляє останнього права власності, оскільки підставою набуття права власності вважає не рішення державного реєстратора, а дублікат договору від 21.10.1987.

З`ясувавши правову позицію сторін, дослідивши надані письмові пояснення та докази по справі суд дійшов висновку про наступні фактичні та юридичні обставини за позовом.

Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, щодо об`єкта житлової нерухомості (№138081229 від 18.09.2018), право власності житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) при цьому підставою реєстрації вказано: Рішення Державного реєстратора №43050486 від 18.09.2018, що винесено на підставі дублікату договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності №6207, виданий 21.10.1987 виданий Другою Маріупольською державною нотаріальною конторою. ( а.с.103)

Як вбачається з копії реєстраційної справи №123, адміністратором Центру надання адміністративних послуг Сердюк Н.О. сформована друкована форма заяви ОСОБА_2 . Відповідно до картки прийому заяви №137810733, уповноважена особа ОСОБА_5 подав заяву про державну реєстрацію права власності, яка зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових правна нерухоме майно 14.09.2018 за реєстровим номером 30125727. За переліком документів поданих із заявою, значиться:

-технічний паспорт, серія та номер:б/н, видавник: Маріупольське бюро технічної інвентаризації;

-дублікат договору, серія та номер №2-1503, видавник: Друга Маріупольська державна нотаріальна контора/державний нотаріус Царьова І.В.;

-довідка:б/н, серія та номер:2981, видавник: Маріупольське бюро технічної інвентаризації;

Допитана в залі судового засідання в якості свідка ОСОБА_6 , суду показала, що до 25.06.2019 обіймала посаду адміністратора Центру надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради. За функціональними обов`язками зобов`язана була примати документи для надання послуг ЦНАП в тому, числі щодо реєстрації прав власності. Заява на реєстрацію формується у електронному вигляді, за особистими даними відповідно паспорту, або довіреної особи за повноваженнями. Через надання заявником дублікату договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності №6207, виданий 21.10.1987 виданий Другою Маріупольської державною нотаріальною конторою, свідок, як адміністратор ЦНАП не з`ясовувала, щодо прав власності ОСОБА_2 на земельну ділянку. Порушень законодавства в своїх діях не вбачає, оскільки зобов`язана прийняти документи, які в подальшому розглядаються державним реєстратором.

За рішенням № 43050486 від 18.09.2018 державний реєстратор прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Маріупольської міської ради Палкіна В.І. розглянувши заяву ОСОБА_5 прийняту 14.09.2018 за реєстраційним номером 30125727 вирішила провести державну реєстрацію прав власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , відкривши розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна.

Згідно положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Стаття 18 вказаного Закону встановлює процедуру державної реєстрації прав. Пункти 5 та 6 частини 1 цієї статті унормовують, що державна реєстрація проводиться на підставі рішення про державну реєстрацію прав (пункт 5), після чого власне відкривається розділ в Державному реєстрі прав та/або вносяться до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав (пункт 6).

Згідно вимог ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі;

9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбаченихЗаконом України"Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до п.п. 6, 7 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 , державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Відповідно до п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №1127 від 25.12.2015, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

У разі коли відомості Державного земельного кадастру про власників, користувачів земельної ділянки, перенесені з державного реєстру земель, містять неповну або неточну інформацію, що унеможливлює ідентифікацію особи, державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав надсилає відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 17 жовтня 2012 № 1051 (Офіційний вісник України, 2012 р., № 89, ст. 3598), повідомлення в електронній формі державному кадастровому реєстраторові про уточнення інформації в Державному земельному кадастрі, в якому зазначається виключний перелік відомостей, що є неповними або неточними.

Відповідно до п. 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 №1127, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Відповідно до п. 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 №1127, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

Відповідно до п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 №1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються:

1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Представником третьої особи ОСОБА_2 державному реєстратору були надані технічний паспорт та дублікат договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва жилого будинку. Разом з тим, державний реєстратор в супереч наведеним вимогам, ухвалюючи рішення про реєстрацію прав власності не використав відомості з Державного земельного кадастру про власників, користувачів земельної ділянки щодо реєстрації договору у надання земельної ділянки у безстрокове користування ОСОБА_2 . Справедливість зазначеного твердження простежується також з огляду на те, що оскаржуване рішення державного реєстратора не містить відомостей про кадастровий номер земельної ділянки, що зайвий раз доводить безпідставність та необґрунтованість вчинення реєстрації дії з набуття права власності на спірний об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Аналіз вищевказаних обставин та норм діючого законодавства, свідчить про те, що державний реєстратор Палкіна В.І., протиправно здійснила дії щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 76, 77, 89, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 328 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №1127 від 25.12.2015, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до державного реєстратора юридичного департаменту Маріупольської міської ради Палкіної Вікторії Ігорівни, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 , про скасування запису про право власності, задовольнити.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 27960902 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) здійснений державним реєстратором юридичного департаменту Маріупольської міської ради Палкіною Вікторію Ігорівною.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. Соловйов