Справа № 184/1206/20
Номер провадження 2/184/360/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Гукової Р.М.,

за участю секретаря судових засідань Батрак Л.В.,

третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Покров Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), треті особи: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), Виконавчий комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області (Дніпропетровська обл., м. Покров, вул. Центральна, 48) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в Орджонікідзевський міський суд до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу належить кв. АДРЕСА_3 . За цією адресою зареєстровані мати позивача та її колишній цивільний чоловік. Мати позивача за вказаною адресою проживає, а її колишній чоловік відповідач по справі ОСОБА_3 з 2015р. за вказаною адресою не проживає та речей своїх там не зберігає. Позивач та його мати неодноразово просили відповідача написати заяву про зняття з реєстрації, однак відповідач ігнорує вирішення цього питання. Тому позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення покладався на розсуд суду.

Відповідач до суду повторно не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду повідомлявся належним чином, причину своєї неявки та її поважність суду не повідомив, відзив та заяву про перенесення слухання не надав.

Крім того, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу належить квартира АДРЕСА_3 (а.с.4). Наведене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу належить квартира АДРЕСА_3 (а.с.5).

З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №989 від 16.07.2020р., вил даної Виконавчим комітетом Покровської міської ради Дніпропетровської області вбачається, що за адресою по АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.12).

Разом з тим, як стверджує позивач, відповідач з 2015р. за вказаною адресою не проживає, речей своїх не зберігає та долею квартири не цікавиться.

Наведене підтверджується показаннями допитаного в судовому засіданні свідка.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 надав показання, згідно яких відповідач ОСОБА_3 за адресою по АДРЕСА_2 не проживає, речей своїх там не зберігає. Стверджує, що бачив відповідача останній раз близько 7 років потому, перешкод йому у користуванні вказаною квартирою ніхто не чинив, відповідач добровільно виїхав та більше не повертався до вказаного житла.

Статтями 47, 48 Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою ст.156 Житлового кодексу УРСР передбачено, що члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу, а саме дружина наймача, їх діти і батьки; членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про користування цим приміщенням.

Приписами ст.317 ЦК України унормовано, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Разом з цим, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016 р. у справі №6-709цс16, в якій Суд прийшов до висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час.

Згідно зі ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні "зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення,про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи те, що відповідач протягом тривалого часу не користується вказаним житловим приміщенням, особисті речі в зазначеній квартирі відсутні, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 265, 280-283, 289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_1 , Виконавчий комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати по справі в сумі 840,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 18.09.2020р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Р. М. Гукова