Справа № 289/144/20
Номер провадження 2/289/390/20
30.07.2020 м. Радомишль
Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Сіренко Н.С.,
за участю: секретаря судового засідання Галькевич Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Макарівська квартирно-експлуатаційна частина району про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , посилаючись на те, що в 1987 році її чоловіку ОСОБА_3 був виданий ордер № 23/29 на вселення до житлового приміщення, а саме в зазначену квартиру, яка знаходиться на балансі Макарівської КЕЧ району. 24.09.2017 ОСОБА_3 помер, у відповідності до положень ст. 106 Житлового кодексу України ОСОБА_1 переуклала договір найму житла 25.11.2019 з Макарівською КЕЧ району.
Згідно довідки про склад сім`ї в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , 1956 року народження, - наймач - з 1987 року; син ОСОБА_2 , 1980 року народження, - з 1998 року; дочка ОСОБА_4 , 1987 року народження, - з 1987 року; зять ОСОБА_4 , 1985 року народження, - з 2012 року; онук ОСОБА_5 , 2012 року народження, - з 2012 року; онука ОСОБА_6 , 2015 року народження, - з 2015 року.
Однак, відповідач ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і квартирою взагалі не цікавиться. Перешкод в користуванні житлом позивач та інші члени сім`ї відповідачу не чинять.
Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування житлом, є перешкодою для оформлення субсидії, що і стало підставою для звернення позивача до суду.
На запит суду щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 28.02.2020 надійшла відповідь, із змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_2 (не перереєстрований), але не проживає більше десяти років (а.с.25-26).
Ухвалою від 02.03.2020 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 11.06.2020, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.27-28).
Ухвалою суду від 11.06.2020 закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено судовий розгляд на 09.07.2020 (а.с.43).
Виклик відповідача ОСОБА_2 у судові засідання, призначені на 09.07.2020 та 30.07.2020 здійснювався шляхом розміщення 16.06.2020 та 13.07.2020 оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.49,65). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Сторони та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява позивача ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення (а.с.55).
Оскільки позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, судом було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній доказів. Урівноваженням прав відповідача є його право на перегляд заочного рішення, подачу всіх доказів, які він міг подати у судовому засіданні, а також на нову оцінку наявних у справі доказів з урахуванням його позиції.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 20.12.1986 уклали шлюб, після реєстрації шлюбу чоловікові та дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » (а.с.15).
29.06.1987 Макарівською КЕЧ району ОСОБА_3 був виданий Ордер № 23/29 на право зайняття з родиною: дружина ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_9 , син ОСОБА_2 , житлової площі: квартиру АДРЕСА_2 (а.с.10).
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 55 років в смт. Городок Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.16).
Згідно договору № 22 найму житла в будинках державного і комунального фонду від 25.11.2019, Макарівська квартирно-експлуатаційна частина району Міністерства оборони України в особі начальника Герасименка А.Д., що дії на підставі Положення Наймодавець з однієї сторони, та ОСОБА_1 Наймач з другої сторони, на підставі ордера уклали договір, згідно якого наймодавець надає наймачу та членам його сім'ї у безстрокове користування квартиру АДРЕСА_2 (а.с.8-9).
Із картки прописки вбачається, що місце проживання ОСОБА_2 зареєстроване: АДРЕСА_2 (а.с.17), що також підтверджується довідкою від 18.12.2019 Макарівською КЕЧ району (а.с.18).
Згідно Актів обстеження житла від 18.09.2019, 23.10.2019, 21.11.2019, 06.12.2019, складених комісією працівниками Будинкоуправління № 9, Макарівської КЕЧ району про те, що при обстеженні житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено, що ОСОБА_2 в даній квартирі не проживає з 2009 року (а.с.11,12,13,14), що також підтверджується інформацією, наданою начальником Будинкоуправління № 9, в якій також зазначено, що ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає більше 10 років (а.с.25 зворот.).
Вказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями заявлених позивачем свідків: сусідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (останні ухвалою суду від 02.03.2020 були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, копії ухвали отримали (а.с.35,36), які підтвердили факт не проживання ОСОБА_2 в квартирі по АДРЕСА_2 з 2009 року (а.с.56,57,58,59).
Відповідно до статті 47 Конституції України і частини третьої статті 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Згідно з ч. 2 ст. 824 ЦК України, у разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах.
Відповідно до статті 64 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як і наймач і члени його сім`ї.
Статтею 71 ЖК УРСР встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шість місяців. Відсутність особи понад встановлений строк повинна бути без поважних причин.
Згідно із статтею 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її більше зазначеного строку здійснюється в судовому порядку.
Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства та встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає задоволенню.
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.1).
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н. С. Сіренко