КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що з 14.07.2006 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, вказувала, що подружнє життя з відповідачем не склалося через зради останнього, у зв`язку з чим вони фактично не ведуть спільного господарства, а також не підтримують шлюбно-сімейних відносин.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам спільної з відповідачем дитини, просила позов задовольнити.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.06.2020 року позов задоволено. Розірвано шлюб, укладений 14.07.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований у виконавчому комітеті Устимівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 2. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 56, 57).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом процесуального права, просить рішення змінити, доповнивши його мотивувальну частину шляхом зазначенням основної причини звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу.

При цьому, в обґрунтування апеляційної скарги вказує, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не звернув уваги та не дослідив обставин, що мають істотне значення у даній справі, зокрема те, що причиною розірвання шлюбу є подружня зрада відповідача (а.с. 59-61).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09.07.2020 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 65, 66).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24.07.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 75, 76).

11.08.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому він, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апелянта, просив залишити її без задоволення (а.с. 79-83).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31.08.2020 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 14.07.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Устимівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 2.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 у сторін по справі народилася спільна донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначав, що збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам спільної з відповідачем дитини, оскільки вони не ведуть спільного господарства, а також не підтримують шлюбно-сімейних відносин, унаслідок подружньої зради відповідача.

Так, відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Крім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11, рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Таким чином, встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечать інтересам як позивача, так і відповідача, суд першої інстанції, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, зокрема не зазначення у мотивувальній частині рішення обставин, що стали причиною розірвання шлюбу (подружня зрада відповідача), не можуть бути самостійною підставою для скасування (зміни) правильного по суті судового рішення.

Натомість, вирішуючи спір, суд з`ясував узагальнені причини фактичного припинення шлюбу та мотиви, на підставі яких дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, тоді як доводи позивача зводяться до з`ясування взаємовідносин між сторонами, що не впливає на правильність встановлених судом фактичних обставин справи та його висновків.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної скарги дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська