Справа № 333/654/19
Провадження № 2/333/96/20
Рішення

Іменем України

12 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Бобко О.В., представника позивача за первинним позовом Пархоменка Є.О. , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2019 Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитом в сумі 15 180,58 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що позивач підписав заяву №б/н від 07.02.2017, згідно якої отримав кредит у розмірі 7610 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Однак відповідач ОСОБА_2 порушує вимоги кредитного договору, в зв`язку з чим станом на 13.01.2019 року утворилась заборгованість у сумі 15 180,58, яка складається з наступного: 5648,73 грн. - заборгованість за тілом кредитом; 3713,75 грн. - нараховано відсотки за користування кредитом; 4618,93 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 699,07грн. - штраф (процентна складова).

14.02.2019 ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним, в обґрунтування якого зазначила наступне.

ОСОБА_2 є рідною сестрою позивача. На підставі рішення Комунарського районного суд м. Запоріжжя від 01.03.2018 року, яким ОСОБА_2 визнано недієздатною, позивач є опікуном останньої. ОСОБА_2 через наявність у неї психічного захворювання, є інвалідом ІІ групи з дитинства безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК № 131041. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР за № 25 від 17.01.2018 року, ОСОБА_2 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді легкої розумової відсталості (в ступені вираженої дебільності - згідно з МКХ-9) з емоційно-вольовими порушеннями, у силу чого вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, що зумовило необхідність встановлення над нею опіки.

07.02.2017 між ОСОБА_2 та відповідачем за зустрічним позовом було укладено кредитний договір №б/н від 07.02.2017, відповідно до умов якого, відповідач отримала кредит у розмірі 7 610 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що як до, так і на час укладення кредитного договору, ОСОБА_2 була хворою людиною, тому правочин з укладання вище зазначеного кредитного договору не відповідали загальним інтересам ОСОБА_2 , порушували законні інтереси інших осіб та були вчинені у період, коли вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Позивач також зазначає, що на момент укладення кредитного договору ОСОБА_2 не була визнана недієздатною і над нею ще не було призначено опікуна, проте вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, адже з дитинства та безстроково є інвалідом ІІ групи по психічному захворюванню.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати кредитний договір недійсним.

В судовому засіданні представник позивача за первинним позовом просив їх позов задовольнити в повному обсязі, а зустрічний позов залишити без задоволення, оскільки на момент підписання анкети-заяви на отримання кредитних коштів ОСОБА_2 не була визнана недієздатною особою.

В судовому засіданні представник позивачів за зустрічним позовом заперечував проти задоволення позовних вимог за первинним позовом, однак просив задовольнити вимоги за зустрічним позовом у повному обсязі, оскільки ОСОБА_2 на момент вчинення правочину не усвідомлювала своїх дій.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд установив таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 підписала заяву №б/н від 07.02.2017, згідно якої отримала кредит у розмірі 7610 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

ОСОБА_2 зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з довідки до акту огляду МСЕК серії АД № 131041 від 13.10.2009 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має інвалідність ІІ групи з дитинства безстроково.

Рішенням Комунарського районного суд м. Запоріжжя від 01.03.2018 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатною з дати набрання цим рішенням законної сили; призначено ОСОБА_4 опікуном над ОСОБА_2 . Рішення набуло законної сили 03.04.2018.

Зі змісту рішення вбачається, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР від 17.01.2018 року № 25, ОСОБА_2 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді легкої розумової відсталості (в ступені вираженої дебільності - згідно з МКХ-9) з емоційно-вольовими порушеннями. У сил чого вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі,що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2018 року, в рамках цивільної справи № 333/2951/18, за клопотанням представника позивача було призначено судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання чи здатна була ОСОБА_2 при підписані кредитних договорів № ЗП-00093710 від 27.07.2017 року та № ЗП-00099159 від 23.08.2017 року, усвідомлювати значення та можливі наслідки своїх дій.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР № 23 від 17.01.2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє та виявляла ознаки психічного розладу у вигляді легкої розумової відсталості (в ступені вираженої дебільності - згідно з МКХ-9) з порушеннями поведінки. Внаслідок чого вона не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними при підписанні кредитного договору, усвідомлювати значення та можливі наслідки своїх дій.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі , встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 41ЦК України недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочин від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє опікун.

Отже, АТ КБ «Приватбанк» уклав кредитний договір №б/н від 07.02.2017, який не є дрібним побутовим, із особою, а саме ОСОБА_2 , яка в момент вчинення правочину не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР № 23 від 17 січня 2019 року.

Відповідно до ст. ст. 39, 40 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Згідно з роз`ясненнями п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини якщо їх недійсність встановлена законом (ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220, ч. 1 ст. 224 ЦК України тощо), та оспорюванні якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 225 ЦК України тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Таким чином, на день укладення з відповідачем кредитного договору №б/н від 07.02.2017, ОСОБА_2 не була визнана недієздатною і над нею не було призначено опікуна, який би міг схвалювати або не схвалювати такі її дії.

Відповідно до вимог ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи.

З роз`яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вбачається, що правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Так як позивач при подачі позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ч. 6 ст. 141 Цивільного-процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 203, 215, 216, 225, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-283, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним - задовольнити.

Визнати кредитний договір №б/н від 07.02.2017 року, укладений між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 - недійсним.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», в дохід держави судовій збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Ю.Р. Піх