ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року

м. Харків

справа № 643/7765/17

провадження № 22-ц/818/3312/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді - Тичкової О.Ю.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

учасники справи:

позивач(стягувач): Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»;

відповідач(боржник): ОСОБА_1 ,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 17 березня 2020 року в складі судді Довготько Т.М., -

УСТАНОВИВ:

У березні ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про поворот виконання судового рішення, просила стягнути з АТ КБ «ПриваБанк» на її користь в порядку повороту виконання 6709,34 грн.

Заява мотивована тим, що Харківський апеляційний суд, задовольняючи її апеляційну скаргу на рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2019 року не вирішив питання про поворот виконання. Станом на 24.02.2020 з неї за виконавчим листом на користь банка стягнуто 7209,34грн. Оскільки апеляційний суд вирішив стягнути з неї 500 грн., то грошові кошти у розмірі 6709,34 грн підлягають поверненню на її користь.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду задоволено. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 6709,34 грн., які були стягнуті з останньої на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова у справі №643/7765/17.

Судове рішення мотивовано тим, що заявником доведені підстави для стягнення з банку грошових коштів в порядку повороту виконання судового рішення відповідно до вимог ст. 444 ЦПК України.

В апеляційній скарзі Крилова О.Л., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» , посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу суду скасувати, ухвалити постанову, якою відмовити у задоволені заяви про поворот виконання рішення суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено отримання грошових коштів саме стягувачем, а не виконавчою службою. Доказів про перерахування коштів від виконавчої служби до позивача АТ КБ «ПриватБанк» не надано. Тобто, не встановлено чи взагалі перераховано ДВС на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти на виконання рішення суду та в якому обсязі.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31.08.2017 року, позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 22.06.2011 року в розмірі 14014,84 грн., яка складається із: тіла кредиту 8177,20 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 488,57 грн.; заборгованості за пенею 4205,51 грн., штрафу (фіксована частина) - 500грн., штрафу (процентна складова) 643, 56 грн. та судові витрати в сумі 1600,00 грн., а всього 15614 грн. 84 коп.

Виконавчий лист № 643/7765/17 від 13 серпня 2018 року, що видав Московський районний суд м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 15614, 84 грн перебував на примусовому виконанні в Московському відділі державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Ухвалою судді від 09.07.2019 заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 31.08.2017року, ухвалене у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

01 жовтня 2019 року державним виконавцем, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі скасуванням ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09.07.2019 рішення, що підлягало примусовому виконанню.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 15.10.2019року позов ПАТ КБ «Приватбанк» - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором б/н від 22.06.2011 року в розмірі 8177,20 грн. та судові витрати в сумі 1600,00 грн, а всього 9777 грн. 20 коп.

Постановою Харківського апеляційного суду від 04.02.2020 рішення Московського районного суду м.Харкова від 15.10.2019 в частині задоволення позову змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 500, 00 грн за тілом кредиту. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 15.10.2019року в частині відмови у задоволенні позову залишено без змін.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно частини 5 статті 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Згідно частини 6 статті 444 ЦПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року № 13- рп/2011, зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Повно та всебічно дослідивши вимоги заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що судом апеляційної інстанції під час зміни рішення по справі № 643/7765/17 не було вирішено питання про поворот виконання рішення суду, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених положеннями статті 444 ЦПК України, для задоволення вимог заяви ОСОБА_1 та стягнення зі АТ КБ «ПриватБанк» на її користь спірної грошової суму в розмірі 6709, 34 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявником не підтверджено належними доказами (платіжними дорученнями) стягнення з нього сум заборгованості є необґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з вимогами статті 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, яку входять до предмету доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Із довідки ДНЗ «Регіональний центр професійної освіти будівельних технологій Харківської області» № 5 від 24.02.2020 вбачається, що із заявника на підставі виконавчого листа стягнуто за період з листопада 2018 року по лютий 2020 року 7209, 34 грн.

Таки чином, відповідно до вимог ч. 6 ст. 44 ЦПК України заявником до заяви про поворот виконання рішення суду було додано докази підтверджуючі, що суми стягнуті за раніше прийнятим рішення було списано у розмірі 7209, 34 грн.

Під час апеляційного перегляду справи було також встановлено, що в ході примусового виконання судового рішення на користь стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк» були перераховані грошові кошти наступним платіжними доручення № 6979 від 13.12.2018 на суму 460, грн., № 410 від 22.01.2019 на суму 823,4 грн; № 1379 від 22.02.2019 на суму 889, 27 грн; № 1725 від 14.03.2019 на суму 889, 27 грн; № 2781 від 26.04.2019 на суму 948, 94 грн; № 4798 від 21.06.2019 на суму 1621, 08 грн, № 5576 від 31.07.2019 на суму 610, 78; № 6834 від 09.09.2019 на суму 1188,72 грн. Загальна сума коштів, стягнута та перерахована на користь стягувача становить 7431 грн. 94 коп.

Частиною 1,6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Положення вищезазначених статей узгоджуються із сталою практикою Європейського Суду, так у рішенні в справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» не надано жодного доказу на спростування висновків суду щодо ненадходження стягнутих з ОСОБА_1 на грошових коштів на користь Банку. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду справи предметом якої було стягнення заборгованості, банком до відзиву на заяву про перегляд заочного рішення надавалась виписка по особовому рахунку, яка містила відомості щодо погашення станом до 15 березня 2019 року. Перерахування коштів у розмірах визначених у платіжних дорученнях від 13.12.2018 року, 22.01.2019 та 14.03.2019 року підтверджено безпосередньо первинними документами банку. Виписки по особовому рахунку щодо отриманих грошових коштів за період з 16.03.2019 року банком суду надано не було. При наявності у стягувача первинних документів щодо виконання рішення суду та надходження грошових коштів згідно платіжних доручень, останній всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи не сприяв.

Як вбачається із встановлених обставин та відповідно до рішення Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року, з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто 500 грн.

Враховуючи суму боргу, що підлягала стягненню на підставі виконавчого листа та про розмір повернення якої звернувся заявник, підлягає поверненню сума в розмірі 6709,34 (7209,34-500) грн, яка була перерахована на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Наявні в матеріалах справи докази не містять відомостей щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору при виконанні судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду про наявність підстав для задоволення заяви про поворот виконання рішення суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, ст. 368, 375, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 17 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст рішення складено 10 вересня 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна