Справа № 211/7809/19
Провадження № 2/210/2072/20
У Х В А Л А

іменем України

"21" вересня 2020 р. суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Літвіненко Н. А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про скасування боргу,-

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2020 року до Дзержинського районного суду надійшла цивільна справа, відповідно до ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 13.08.2020 року.

В ухвалі Цетрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.08.2020 року підставою направлення позовної заяви до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу зазначено, що «ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору».

З позовної заяви та доданих документів не вбачається, яким чином відповідачем порушені права ОСОБА_1 , як споживача, які послуги йому не надані, або надані послуги неналежної якості.

Жодних доказів та заяв позивача ОСОБА_1 щодо того, що дана позовна заява подана до суду з підстав захисту прав споживача в матеріалах справи відсутні, а, отже, ухвала суду від 13.08.2020 року містить хибні посилання щодо підсудності справи за вибором позивача.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Розкриття змісту термінів і положень конвенції та протоколів до неї міститься в рішеннях Європейського суду з прав людини та їх використання під час розгляду конкретної справи є необхідним як наступна практика застосування міжнародного договору.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 року зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні в справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року, закріплено принцип доступу до правосуддя.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови, до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 подано до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позовну заяву до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» за місцем знаходження позивача. Проте, відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, на яку посилається позивач, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Так, позов пред`явлено до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», юридична адреса якої є місто Кривий Ріг, провулок Дежньова, 9, що територіально відноситься до Центрально-Міського району, тобто застосувуються правила підсудності, передбачені ч. 2 ст. 27 ЦПК України, що має місце в даному випадку.

Жодних даних, що позов пред`явлено до суду з підстав захисту прав споживача в матеріалах справи відсутні.

Отже, відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність згідно ст. 32 ЦПК України не допускаються.

З урахуванням викладеного, справа за позовом ОСОБА_1 не підсудна Дзержинському районному суду м. Кривого Рогу.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про необхідність повернення справи до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу (50099, м. Кривий Ріг, вул. Першотравнева, 12 ) за підсудністю.

Керуючись ст. 27, 31, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Повернути цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про скасування боргу до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу (50099, м. Кривий Ріг, вул. Першотравнева, 12 ) за підсудністю.

Копію ухвали направити позивачу до відома.

На ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Н. А. Літвіненко