ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року

м. Харків

справа № 640/9284/16-ц

провадження № 22-ц/818/291/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.,

учасники справи:

заявники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

стягувач: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , на ухвалу Київського районного суду м. Харкова, постановлену об 11 годині 20 хвилин 11 січня 2017 року у складі судді Нев`ядомського Д.В.,

УСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 , а в липні 2016 року ОСОБА_2 звернулися до суду із заявами про скасування рішення третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» про стягнення з них на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики ( т.1 а.с. 3 11, а.с. 48 51).

Заяви мотивовані тим, що 16 грудня 2011 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики на суму 182 000 доларів США (надалі Договір). За умовами Договору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язалися повертати борг частинами з останнім платежем 1 липня 2013 року. Згідно з п. 12 Договору всі спори, що можуть виникнути в процесі виконання умов договору, вирішуються шляхом переговорів між представниками сторін, а у разі неможливості досягнення згоди, суперечки підлягають вирішенню в постійно діючому третейському суді при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» в м. Харкові. Будь-яких позовів від ОСОБА_3 та викликів до третейського суду заявники не отримували, про дату, місце та час розгляду справи третейським судом належним чином не були повідомлені, копій рішень не отримували. З рішенням третейського суду про стягнення боргу за Договором представник ОСОБА_1 був ознайомлений лише 16 травня 2016 року, а ОСОБА_2 05 липня 2016 року. Заявники були позбавлені можливості прийняти участь у судовому розгляді спору в третейському суді, подати свої заперечення проти позову та заяви про скасування рішення третейського суду. Відповідно до офіційних відомостей про третейський суд при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій», що опубліковані на сайті Єдиного державного реєстру громадських формувань у формі відкритих даних, місцем його розташування та діяльності на час звернення до суду є проспект Науки, № 40 у м. Харкові, а серед оприлюдненого складу суддів відсутня суддя Бисова М. В. Також відповідно до відповідей Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 24 березня 2016 року за № 64/08.02-25, від 01 квітня 2016 року за № 74/08.02-25, від 28 квітня 2016 року за №03/08.02-25 третейський суд раніше знаходився на вул. Гоголя, № 11 у м. Харкові та у тому ж самому складі суддів, а суддя Бисова М. В. у період з 2007 року до 2013 року у складі суддів постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» в м. Харкові не перебувала. З Регламенту третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» вбачається, що стягувач ОСОБА_3 на той час був одним із засновників Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій», при якій створено суд, а саме керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «КУА-Траст Центр». Ця обставина свідчить про те, що будь-який суддя, який входив до складу суддів цього третейського суду, міг бути прямо чи опосередковано заінтересованим у результаті вирішення спору. У вказаній справі відсутнє вільне волевиявлення сторони щодо розгляду справи третейським судом. При цьому третейським судом вирішено питання про обов`язок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зі сплати боргу, пені та процентів за договором позики без їх фактичної участі у справі, незаконно позбавлено їх права на участь як сторін у справі у цьому спорі, тобто вирішено питання про права та обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

Тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили визнати поважними причини пропуску процесуального строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду і поновити цей строк; скасувати рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» м. Харкова від 8 квітня 2013 року у справі № 01/13/01/28 про стягнення боргу з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у сумі 1 392 846,92 грн як таке, що постановлено з порушенням вимог статей 16-19 та пункту 5 частини 3 статті 51 Закону України «Про третейські суди».

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2016 року об`єднано в одне провадження заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ( т.2 а.с. 112-113).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11 січня 2017 року визнано поважними причини пропуску строку оскарження рішення третейського суду, поновлено цей строк ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , а їх заяви задоволено. Скасовано рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» м. Харкова від 08 квітня 2013 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат ( т. 3 а.с. 147 154).

Задовольняючи вказані заяви, суд першої інстанції виходив з того, що третейський суд вирішив питання про права та обов`язки заявників, які не брали участі у розгляді третейської справи; відсутня ухвала голови третейського суду про призначення третейським суддею Бисової М. В., що є суттєвим порушенням ст. ст. 24,25 Регламенту цього суду, а отже, склад суду не відповідав вимогам закону. Тому відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 389-5 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на час розгляду справи (надалі ЦПК України 2004 року) рішення третейського суду підлягає скасуванню. Також суд уважав, що наявні підстави для поновлення строку звернення до суду про скасування рішення третейського суду, оскільки в матеріалах третейської справи відсутні докази про отримання заявниками копії оскаржуваного рішення третейського суду, а стягувач не надав відповідних доказів щодо отримання заявниками такого рішення своєчасно. Документальних підтверджень того, що примусове виконання у зведеному виконавчому провадженні здійснювалось за рішенням третейського суду і заявникам про це було відомо, не надано.

Не погодившись із зазначеною ухвалою ОСОБА_6 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , та ОСОБА_5 , яка діяла в інтересах ОСОБА_3 , подали апеляційні скарги ( т. 3 а.с. 162 167, 168 176).

ОСОБА_6 просив ухвалу суду змінити та встановити у рішенні апеляційного суду наявність наступних додаткових підстав для скасування рішення третейського суду: - порушення вимог статей 8, 9, 16-17 Закону України «Про третейські суди» при формуванні складу для розгляду третейського спору в зв`язку з відсутністю у списках суддів цього суду фізичної особи ОСОБА_7 , якою прийнято рішення у третейській справі, тобто наявність підстави, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 389-5 ЦПК України 2004 року; - справа не підвідомча третейському суду відповідно до закону відповідно до п. 1 частини 2 статті 289-5 ЦПК України ( постанова Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-831цс15); - третейським судом, вирішено питання про права та обов`язки осіб, які не брали участь у справі, тобто наявність підстави, передбаченої пунктом 5 частини 2 статті 289-5 ЦПК України; - згідно вимог статей 5, 12 Закону України «Про третейські суди» та ч. 2 статті 215 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) викладене у пункті 12 Договору третейське застереження є недійсним (нікчемним) у зв`язку з відсутністю в ньому предмету спору, який може бути переданий на розгляд третейського суду, тобто наявність підстави, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 389-5 ЦПК України 2004 року.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 обґрунтована тим, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, фактично не розглянув питання щодо нікчемності третейського застереження, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права. А саме, у третейському застереженні, що викладене у пункті 12 Договору відсутнє вичерпне коло питань, які можуть передаватися на розгляд третейського суду, що не надає можливість встановити який саме конкретний спір та саме з яких питань може бути предметом розгляду третейського суду. У спірних правовідносинах фактичний розмір суми боргу, як складової частини розрахунків, обчислений у доларах США з порушенням вимог матеріального права, тому при вирішені спору має бути врахована правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 21 жовтня 2015 року. Суд безпідставно не зробив висновок щодо відсутності повноважного складу третейського суду. А саме, після зміни прізвища з ОСОБА_8 на Бисову у квітні 2008 року відомості про таку зміну до списків суддів третейського суду засновниками цього суду не надавалися, хоча вони підлягають державній реєстрації уповноваженим органом. Матеріали третейського розгляду не містять жодного доказу, що вказаний спір розглядався у третейському суді за спільним, позивача та обох відповідачів, волевиявленням сторін, а також що відповідачі надавали згоду на розгляд цього спору у третейському суді. Тому третейським судом фактично ухвалено заочне рішення, що є виключною прерогативою судів загальної юрисдикції. Крім цього, третейським судом вирішено питання про права та обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просила ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяв про скасування рішення постійно діючого третейського суду відмовити.

Посилалася на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , мотивована тим, що суд безпідставно поновив заявникам процесуальний строк на оскарження рішення третейського суду. Не надав належної оцінки доказам того, що зазначене рішення пред`являлося до примусового виконання. У рамках зведеного виконавчого провадження № 45307672 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 640/9128/13-ц, виданого Київським районним судом м. Харкова 29 серпня 2013 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики в розмірі 1 392 846,92 грн та виконавчого листа по справі № 6/2018/364/2012/03, виданого Київським районним судом м. Харкова 30 листопада 2012 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики в розмірі 1 275 604,20 грн, що перебуває в провадженні Жовтневого відділу державної виконавчої служби (надалі ВДВС) Харківського міського управління юстиції (надалі МУЮ) здійснювалися виконавчі дії. А саме, державним виконавцем було виявлено майно боржника: нерухоме та рухоме, банківські рахунки, винесено постанову про арешт та заборону відчуження автотранспортного засобу марки ВАЗ 2103, 1974 року випуску НОМЕР_1 , зареєстрованого за боржником ОСОБА_2 . Зазначений автомобіль було оголошено в розшук та вилучено у ОСОБА_2 правоохоронними органами, затримано і передано на штрафну площадку. Після цього були проведені публічні торги з реалізації вказаного майна, транспортний засіб марки ВАЗ 2103, 1974 року випуску, НОМЕР_2 реалізовано 14 квітня 2014 року. При проведенні примусових дій за адресою реєстрації ОСОБА_2 12 листопада 2015 року старшим державним виконавцем складений акт про відмову ОСОБА_2 у наданні можливості державному виконавцю увійти до місця його проживання. При примусовому виконанні зведеного провадження на рахунок з обліку депозитних сум від ОСОБА_2 надійшли грошові кошти більше ніж 100000 грн. Крім цього, у вказаному вище зведеному виконавчому провадженні державним виконавцем виявлене майно боржника ОСОБА_1 : нерухоме та рухоме, банківські рахунки; винесено постанову про арешт та заборону відчуження автотранспортного засобу марки CHERY TІGGO, реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого за боржником ОСОБА_1 , оголошено в розшук, копію постанови направлено до УДАІ ГУМВС країни в Харківській області для виконання. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 березня 2013 року ОСОБА_1 обмежено у праві виїзду за межі України. Після цього у 2014 році ОСОБА_1 зустрічався з ОСОБА_3 з метою встановлення способу погашення заборгованості за третейськими рішеннями в порядку добровільного виконання, навіть частково в незначній частині сплатив суму боргу. Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_9 дізналися про існування рішення третейського суду ще у 2013 році. Проте з позовом про скасування рішення третейського суду звернулися лише у 2016 році. Матеріали третейської справи №01/13/01/28 містять докази належного повідомлення сторін, поштові квитанції та описи вкладення до цінних листів з оригінальними поштовими печатками. Про зміну своєї адреси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 додатково та своєчасно сторону стягувача не повідомили, тому їх було повідомлено про час та місце розгляду справи третейським судом належним чином за наявними у суду адресами.

Чинним законодавством не передбачено, що ухвала суду про кількісний склад суду виноситься головою Третейського суду виключно в письмовій формі, дана ухвала може бути винесена і в усній формі, оскільки вона не надсилається сторонам, також не передбачено, що дана ухвала повинна бути приєднання до матеріалів третейської справи. Тому суд дійшов помилкового висновку про те, що склад третейського суду не відповідав вимогам закону

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відхилені. Ухвала Київського районного суду м. Харкова від 11 січня 2017 року залишена без змін (т.4 а.с. 68-76).

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для поновлення строку на звернення до суду про скасування рішення третейського суду та для скасування рішення третейського суду на підставі пункту 5 частини другої статті 389-5 ЦПК України 2004 року вирішення питання про права та обов`язки осіб, які не брали участь у справі. Водночас апеляційний суд уважав, що інші підстави для скасування рішення третейського суду, в тому числі щодо не повноважного складу третейського суду, відсутні.

Постановою Верховного Суду від 25 вересня 2019 ухвала Апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2017 року скасована. Справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.4 а.с. 135-140).

Суд касаційної інстанції виходив з того, що за приписами п.5 ч.2 ст.389-5 ЦПК України 2004 року особами, які не брали участь у справі, є не учасники справи, які фактично не брали участі у розгляді справи, а саме не залучені до участі у справі інші особи, щодо яких третейський суд вирішив питання про їх права та обов`язки. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у цій справі не можуть уважатися особами, які не брали участь у справі. Апеляційний суд не перевірив доводи апеляційних скарг про невідповідність складу третейського суду вимогам закону. Не зробив конкретного висновку чи склад третейського суду сформовано з додержанням вимог статей 16, 17 Закону України «Про третейські суди», Регламенту третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій», і, відповідно, не зробив висновок щодо обґрунтованості ухвали суду першої інстанції в частині скасування рішення третейського суду на підставі пункту 4 частини другої статті 389-5 ЦПК України 2004 року. Також апеляційний суд не проаналізував та належним чином не мотивував відхилення конкретних доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 про безпідставне поновлення строку на оскарження рішення третейського суду та порушення принципу правової визначеності.

Судова колегія, заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, 16 грудня 2011 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (позичальники) та ОСОБА_3 (позикодавець) укладено договір позики на суму 182 000 доларів США, за умови повернення боргу частинами до 01 липня 2013 року включно. Валюта виконання зобов`язання визначена у доларах США. Договором передбачено, що в разі неможливості досягнення згоди між сторонами договору суперечки підлягають вирішенню в постійно діючому третейському суді при «Асоціації захисту прав приватних інвестицій» в місті Харкові ( надалі Договір (т. 1 а.с. 29 31)).

З матеріалів третейської справи № 01/13/01/28 вбачається, що ОСОБА_3 подав до постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» в м. Харкові позов про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 1 392 846,92 грн. за договором позики від 16 грудня 2011 року.

28 січня 2013 року ухвалами голови третейського суду ОСОБА_10 позовна заява ОСОБА_3 була прийнята до розгляду, порушене провадження у справі, відповідачам встановлений строк для надання відзиву та направлені відповідні документи (аркуші третейської справи 21, 26).

14 березня 2013 року ухвалою судді третейського суду Бисової М.В. було призначено судовий розгляд справи на 8 квітня на 10:00 годину, місце розгляду: м. Харків, вул. Гоголя,11, офіс № 2 ( аркуш третейської справи 27).

Копії ухвали голови третейського суду про прийняття позову ОСОБА_3 до розгляду від 28.01.2013 разом із регламентом суду, списком третейських суддів та ухвали судді Бисової М.В. від 14.03.2013 про призначення справи до розгляду за адресою: м. Харків, вул. Гоголя,11 офіс № 2 були направлені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 цінними листами, що підтверджується даними опису вкладення з відбиттям поштового штампу та квитанціями Харківської дирекції Укрпошта від 07.02.2013 та від 19.03.2013 відповідно Всі поштові відправлення направлялись ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 - за адресою: АДРЕСА_2 , що була вказана у Договорі (аркуші третейської справи 22 23, 24 25, 28 29).

Рішенням третейського суду при Асоціації захисту прав приватних інвестицій від 08 квітня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 1 392 846,92 грн за Договором, адміністративний збір в розмірі 100 грн, та третейський збір у розмірі 1147 грн (надалі Рішення від 08.04.2013 (аркуші третейської справи 32 35)) .

Дані про направлення рішення третейського суду від 14 березня 2013 року на адресу відповідачів в матеріалах третейської справи відсутні.

Відповідно до ст. 17 ЦПК України 2004 року сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 5 Закону України № 1701-IV від 11 травня 2004 року «Про третейські суди» в редакції закону, що діяла на час ухвалення Рішення від 08.04.2013 (надалі Закон № 1701-IV) юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Частиною 1 ст. 12 вказаного Закону визначено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Частинами 4, 5 ст. 12 Закону № 1701-IV визначено, що третейська угода укладається в письмовій формі та має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце та дату укладення угоди.

Відповідно до ст. 51 даного Закону рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених Законом.

Відповідно до ст. 380-5 ЦПК України (в редакції, що діяла на час вирішення справи в суді) рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Судова колегія не може погодитися з висновком суду про скасування Рішення від 08.04.2013 з підстав того, що рішення ухвалене без належного повідомлення відповідачів про розгляд справи, судове засідання проведене не за адресою зазначеною в ухвалі про призначення справи до розгляду та справу розглянуто суддею Бисовою М.В., яка не була призначена третейським суддею для розгляду справи у порядку, встановленому ст. ст.24,25 Регламенту Суду.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону № 1701-IV у постійно діючому третейському суді порядок обміну документами та письмовими матеріалами визначається регламентом третейського суду.

Регламент постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» затверджено загальними зборами учасників Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій», протокол № 2 від 01.02.2007 (т.2 а.с. 72 94 (надалі Регламент)).

Частиною 2 статті 11 Регламенту встановлено, що всі судові акти (рішення, ухвали) направляються стороні тільки рекомендованим листом з повідомленням про вручення, або кур`єрською поштовою службою, або вручаються повноважному представникові сторони особисто під розписку. Всі інші документи і повідомлення можуть надсилатися звичайним листом, по телефаксу, телеграфу, номера яких вказані сторонами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 12 Регламенту якщо сторони не домовились про інше, документи та інші письмові матеріали направляються за місцезнаходженням особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи в інший спосіб, що передбачає отримання доказів доставки документів та інших письмових матеріалів за означеною адресою. Документи вважаються такими, що отримані в день такої доставки, навіть якщо на цей час одержувач за цією адресою не знаходиться чи не проживає, а про зміну своєї адреси ним не було повідомлено іншу сторону належним чином.

Матеріали справи свідчать, що копія ухвали голови третейського суду про прийняття позову ОСОБА_3 до розгляду разом із Регламентом суду, списком суддів третейського суду та копія ухвали про призначення справи до розгляду були направлені ОСОБА_11 та ОСОБА_2 на адресу, зазначену ними в Договорі. Поштові конверти з зазначенням про причини не вручення направлених на адресу ОСОБА_11 та ОСОБА_2 ухвал суду від 14.03.2013 та від 28.01.2013 долучені до матеріалів справи (т.3 а.с. 249 255).

В супереч вимог ст. 60 ЦПК України відповідачі не надали суду доказів того, що вони повідомляли ОСОБА_3 про зміну адреси свого місця проживання, й того, що розгляд справи відбувся не за адресою, зазначеною в ухвалі про призначення справи до розгляду.

Відповідно до п.5 ст.51 Закону України № 1701-IV, п.5 ст. 380-5 ЦПК України 2004 року України підставою для скасування рішення третейського суду є вирішення цим судом питання про права і обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Заявники не є особами, які не брали участь у справі, щодо яких третейській суд вирішив питання про їх права та обов`язки, тому що були залучені до участі у справі і повідомлялися про час та місце судового розгляду.

Законом № 1701-IV не передбачено підстави для скасування рішення третейського суду у зв`язку з проведенням розгляду справи за відсутності будь-кого зі сторін, які не повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.

Тому суд не мав обґрунтованих підстав для задоволення заяв ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відповідно до п. 5 ст. ст. 380-5 ЦПК України 2004 року.

За змістом частин 1 - 3 статті 16 Закону № 1701-IV склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). Третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду.

Відповідно до ст. 17 Закону № 1701-IV формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 24 Регламенту третейській розгляд справи здійснюється третейським судом у складі третейських суддів, які обираються сторонами. Якщо немає угоди сторін про кількість третейських судів, то кількісний склад третейського суду, в залежності від складності справи, встановлюється головою Третейського суду, про що виноситься ухвала.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 25 Регламенту встановлено, що при третейському розгляді одноособовим третейським суддею, його кандидатура узгоджується шляхом самостійного вибору будь-якої кількості кандидатів із Списку третейських суддів кожною із сторін та погодження однієї кандидатури серед співпадаючих кандидатів у списках обох сторін.

Відповідно до абзацу 2 п. 3 ст. 25 Регламенту в разі, якщо протягом десяти днів з дня отримання ухвали, відповідно до статті 20 Регламенту, сторони не обрали третейських суддів, вони призначаються Головою Третейського суду, а у випадку його відсутності особою призначеної Головою Асоціації з числа осіб, включених у Списки третейських суддів Третейського суду при Асоціації захисту прав приватних інвестицій.

Листом № 01 від 03.01.2020 голова третейського суду Столяров І.В. повідомив, що у третейському суді не застосовується обов`язкове винесення ухвал про призначення кількісного складу суду в письмовій формі ( т. 4 а.с. 235).

Факт призначення головою третейського суду третейського судді Бисової М.В. для розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 24 Регламенту, підтверджується даними ухвали третейського суду від 14.03.2013 про призначення справи до розгляду, що підписана третейським суддею ОСОБА_7 та головою Ради Асоціації « Захисту прав приватних інвестицій» ОСОБА_12 Д.С.

Список суддів третейського суду при Асоціації захисту прав приватних інвестиції містить прізвище судді ОСОБА_13 , яка змінила прізвище на дівоче ОСОБА_14 у зв`язку із розлученням. Докази на підтвердження зазначених обставин містяться в матеріалах справи (т.1 а.с. 7 11).

Тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо помилкового висновку суду про неправомочний склад третейського суду та вважає, що суд зробив помилковий висновок про наявність підстав для скасування рішення третейського суду відповідно до п.4 ст. 380 - 5 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до ст. 5 Закону № 1701-IV юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; 2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб; 3) справ, пов`язаних з державною таємницею; 4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); 5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; 6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство; 7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки; 8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення; 9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов`язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств; 11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; 12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України; 13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб`єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень; 14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) ( ст. 6 Закону № 1701-IV).

Зміст Договору свідчить про те, що між сторонами був укладений цивільноправовий договір, що регулюється положеннями ст.ст. 1046 1053 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України).

Пункт 12 Договору містить належне третейське застереження щодо можливості розгляду всіх спорів , що можуть виникнути в процесі виконання умов даного договору Третейським судом при Асоціації « Захисту прав приватних інвестицій».

Із тексту Рішення від 08.04.2013 вбачається, що позов був пред`явлений позивачем про стягнення з відповідачів боргу за Договором в національній валюті. Рішенням суду позов задоволений і стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 1392846,92 грн.

Отже, відсутні підстави вважати, що між сторонами Договору у третейському застереженні не було досягнуто згоди про предмет спору , що підлягає розгляду третейським судом, та справа, у якій прийнято рішення, не підвідомча третейському суду.

Тому судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_15 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про незаконність та не обґрунтованість рішення суду про відмову у задоволені заяви про скасування рішення від 08.04.2013 з зазначених вище підстав.

Апеляційна скарга ОСОБА_15 , подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.

Також підлягають відхиленню доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про безпідставне поновлення судом строку на оскарження Рішення суду від 08.04.2013.

Відповідно до частин 1 3 ст. 389 1 ЦПК України 2004 року сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду. Заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом. Заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Судова колегія погоджується з висновком суду про наявність поважних причин для поновлення пропущеного строку на оскарження Рішення від 08.04.2013 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки з матеріалів третейської справи № 01/13/01/28 вбачається, що рішення третейського суду всупереч вимог ст. 45 Закону № 1701-IV та пунктів 11, 12 Регламенту за місцем їх проживання зазначеному у договорі Позики не направлялося.

Посилання ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стало відомо про існування оскаржуваного рішення із матеріалів виконавчого провадження № 45307672 та з інших судових справ вищезазначеного висновку суду не спростовують.

Надані ОСОБА_5 документи свідчать про те, що заявникам було відомо про виконавче провадження за виконавчим листом по справі № 640/9128/13 ц. Проте зазначені письмові докази не містять даних, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в процесі виконання Рішення суду від 08.04.2013 за виконавчим листом у справі № 640/9128/13 ц надавалося для ознайомлення Рішення суду від 08.04.2013 або видавалася його копія.

З огляду на зазначене суд першої інстанції правильно поновив заявникам процесуальний строк на подання заяви на оскарження Рішення від 08.04.2013, проте дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування зазначеного рішення.

Оскільки справа була підвідомча третейському суду, Рішення суду від 08.04.2013 прийнято повноважним суддею третейського суду, сума заборгованості за Договором визначена у національній валюті України гривні, підстав для скасування вищевказаного рішення третейського суду немає.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст.376 ЦПК України).

Тому апеляційна скарга ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , підлягає задоволенню частково, ухвала суду підлягає скасуванню в частині задоволення заяви ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 про скасування рішення постійно діючого третейського суду із постановленням в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2

ОСОБА_3 при подачі апеляційної скарги сплатив 320 грн 61 коп. (т.3 а.с. 169, 170). З огляду на визнання судом її обґрунтованості з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 належить стягнути по 160 грн 31 коп. судового збору з кожного.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, ст.ст. 381- 384, ст.ст. 389, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 січня 2017 року в частині задоволення заяв ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» від 08 квітня 2013 року по третейській справі № 01/13/01/28 скасувати.

Постановити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , та заяви ОСОБА_2 про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» від 08 квітня 2013 року по третейській справі № 01/13/01/28 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 160 (сто шістдесят) гривень 31 (тридцять одну) копійку судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 160 (сто шістдесят) гривень 31 (тридцять одну) копійку судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 30 липня 2020 року.

Головуючий: О.Ю. Тичкова

Судді: С.С. Кругова

О.В. Маміна