Справа № 466/7936/18 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/811/1050/20 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевич А.В.

секретар Жукровська Х.І.,

з участю представника ВДВС Гнатишин Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Гаталяка Макара Ярославовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 жовтня 2019 року, постановлену в складі головуючого судді Баєвої О.І., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, правонаступником якого є Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів),-

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник звернулася у Шевченківський районний суд м. Львова із скаргою на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області, в якій просила скасувати постанову державного виконавця Качмара Ю.Ю. про закінчення виконавчого провадження № 55185856 з виконання виконавчого листа, виданого 11.10.2017 року Шевченківським районним судом м. Львова у справі № 466/5962/15-ц про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги покликалась на те, що 12.06.2018 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням виконавчого документу. Зокрема, державний виконавець вказав у своїй постанові про те, що боржник виконав рішення суду, проте ОСОБА_1 коштів від ОСОБА_2 не отримувала. У зв`язку із чим змушена звернутися до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 жовтня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою, таку в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Гаталяк М.Я.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, судом не досліджено усі обставини справи.

В обґрунтування вимог покликається на те, що суд не врахував, що боржник повинен сплатити, окрім 2 269, 61 грн. судових витрат, ще 5 000 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до платіжного доручення № 4634 від 26.09.2019 року у ВП № 55185856 їй було перераховано кошти в розмірі лише 2 269,61 грн.

Таким чином зазначає, що суд не в повному обсязі дослідив матеріали справи та дійшов помилкового висновку про законність винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження.

Просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 жовтня 2019 року скасувати та задовольнити скаргу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника виконавчої служби, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги. До такого висновку колегія суддів дійшла виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 367 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є стягувачем у виконавчому провадженню №55185856 по виконанню виконавчого листа № 466/5962/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Львова 11 жовтня 2017 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за заподіяну моральну шкоду 5 000 грн. 00 коп.та судових витрат по справі: судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 2 026 грн. 01 коп., а всього 2269 грн. 61 коп.

12 червня 2018 року державним виконавцем винесено оскаржену постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом (а.с. 3).

Як убачається з матеріалів справи, Шевченківський ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області платіжним дорученням № 4634 перерахував на користь стягувача 2 269 грн. 61 коп. (а.с. 69).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що скаржником не надано в розпорядження суду жодних доказів в обґрунтування вимог своєї скарги. Відтак, державним виконавцем було дотримано вимоги законодавства при винесені постанови про закриття виконавчого провадженняі таке закрито у зв`язку із фактичним виконанням за виконавчим листом.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини другої статті 47 цього Закону, стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Згідно із частиною першою та другою статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Упункті 3 частини першої статті 260 ЦПК України передбачено, що ухвала, що викладається окремим документом, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Як убачається з матеріалів справи, виконавчий лист виконаний лише частково, а саме на суму 2 269 грн. 61 коп., тобто в сумі понесених судових витрат, проте залишився невиконаним в частині стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. 00 коп. Доказів протилежного органом ДВС суду не надано.

У зв`язку із цим підстав вважати, що судове рішення було виконано у повному обсязі не має. Отже винесена державним виконавцем постанова про закінчення виконавчого провадження є передчасною та такою, що порушує право стягувача на отримання усіх належних їй за рішенням суду грошових сум.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, з постановленням нової про задоволення скарги та зобов`язання державного виконавця виконати виконавчий лист в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381-384, 389, 390, 393 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гаталяка Макара Ярославовича задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 жовтня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області скасувати та постановити нову, якою скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Качмара Ю.Ю. про закінчення виконавчого провадження ВП № 55185856 від 12.06.2018 року з виконання виконавчого листа, виданого 11.10.2017 року Шевченківським районним судом м. Львова у справі про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), який є правонаступником Шевченківського Відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, виконати виконавчий лист, виданий 11 жовтня 2017 року Шевченківським районним судом міста Львова у справі № 466/5962/15-ц про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2020 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.