Провадження № 2-к/161/1/20
У Х В А Л А

03 серпня 2020 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., вивчивши клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення суду, що підлягає примусовому виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

30.07.2020 року ОСОБА_1 звернулося до суду з клопотанням про визнання рішення суду районного суду у м. Козеніце Республіки Польща від 06.11.2017 року, яке набрало законної сили 14.11.2017 року, про стягнення з ОСОБА_2 на свою користь 10000 злотих та надання дозволу на його примусове виконання.

Дослідивши клопотання ОСОБА_1 та додані до нього документи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 465 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Статтею 466 ЦПК України визначено вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Так, п. 2 ст. 466 ЦПК України передбачено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити, зокрема, ім`я (найменування) боржника.

За загальними вимогами чинного цивільно-процесуального законодавства України, при зверненні до суду з заявами та клопотання зазначається повне ім`я фізичної особи, яке складається з прізвища, імені та по батькові.

Однак, клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення суду, що підлягає примусовому виконанню не містить зазначення по батькові боржника ОСОБА_2 .

Крім того, ч. 5 ст. 95 ЦПК України визначено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Слід зазначити, що відповідно до вимог п. 5.27 ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлювання документів», який затверджений Наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. № 55, засвідчення копій документів здійснюється шляхом проставляння відмітки зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Всупереч вищенаведеним вимогам процесуального закону, ОСОБА_1 додає копії документів, які не засвідчені у відповідності до вимог п. 5.27 ДСТУ 4163-2003.

Також, відповідно до ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації», такою затвердженні вимоги до оформлювання документів», які скеровуються до державних органів, в тому числі і до суду. Згідно з цим стандартом дозволеним є шрифт основного тексту Times New Roman, розмір 12, 14 друкарських пунктів, текст документів, надрукованих на папері формату А4, рекомендовано друкувати через 1,5 міжрядкових інтервали.

Безумовною вимогою до усіх документів є їх чіткість та читабельність.

Як вбачається із долученої копій вироку районного суду у м. Козеніце Республіки Польща від 06.11.2017 року, який набрав законної сили 14.11.2017 року, вказане судове рішення іноземного суду має дефекти при здійсненні його копіювання, а відтак такий документ є не чітким та не читабельним у повній мірі.

При цьому, ч. 2, п. 1 ч. 3 ст. 466 ЦПК України імперативно визначено, що до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додається засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», - клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів в Україні подаються в порядку, визначеному відповідним міжнародним договором.

Згідно зі ст. 53 Мінської Конвенції воно подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню, або ж у суд, що постановив рішення у справі по першій інстанції, який надсилає його компетентному суду. Такий самий порядок подачі клопотань передбачено договорами України з республіками Молдова, Узбекистан, Польща.

Пунктом 7 Постанови передбачено, що до клопотання мають бути додані всі документи, передбачені відповідним міжнародним договором, зокрема: рішення іноземного суду або його засвідчена копія та офіційний документ про те, що рішення набрало законної сили і підлягає виконанню, або про те, що воно підлягає виконанню до набрання законної сили (якщо цього не видно з самого рішення), а також належно засвідчені оригінал арбітражного рішення або його копія, а якщо цього вимагає відповідний міжнародний договір, - і офіційний документ про те, що воно набрало законної сили.

Однак, копія судового рішення районного суду у м. Козеніце Республіки Польща від 06.11.2017 року, яке набрало законної сили 14.11.2017 року, про стягнення з ОСОБА_2 на свою користь 10000 злотих, яке ОСОБА_1 просить визнати та надати дозвіл на примусове виконання, а також його переклад, не засвідчені в установленому порядку.

Згідно ч. 4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення суду, що підлягає примусовому виконанню повернути заявнику без розгляду.

На підставі ст. ст. 95, 353, 354, 465, 466 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення суду, що підлягає примусовому виконанню повернути заявнику без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала у повному обсязі складена 03 серпня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська