Справа № 288/576/17
Провадження № 2/288/19/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудника М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Франчук Ю.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» про відшкодування завданої моральної шкоди, заподіяної внаслідок самовільного використання земельної ділянки, незаконного використання частки пайового фонду майна колективного підприємства «Україна» - приватним підприємством «Україна»,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Попільнянського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» про відшкодування завданої моральної шкоди, заподіяної внаслідок самовільного використання земельної ділянки, незаконного використання частки пайового фонду майна колективного підприємства «Україна» - приватним підприємством «Україна»,

В судовому засіданні від позивача надійшла заява про відвід головуючому судді Руднику М.І.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Суд, вислухавши позивача, вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Позивач, як на підставу для відводу головуючого судді посилається на ту обставину, що у неї виникли сумніви в неупередженості головуючого судді.

Згідно частини другої статті 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлений відвід учасниками справи.

Відповідно до частини першої, другої статті 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частиною першою статті 41 ЦПК України визначено, що у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Згідно положень Кодексу суддівської етики, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, яка виявляється у змісті судових рішень та під час судового процесу і суддя має дбати про те, щоб його поведінка сприяла збереженню і поглибленню переконання суспільства у неупередженості судді при здійсненні ним своїх професійних обов`язків.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів (схвалені резолюцією 2006/23 від 27 липня 2006 року) визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості.

Відповідно до статті 8 Загальної Декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Частиною першою статті шостої Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Європейський суд у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), «Білуха проти України» (рішення від 09 листопада 2006 року), «Рудніченко проти України» (рішення від 11 липня 2013 року) вказав на те, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Згідно пункту 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів.

Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

З метою запобігання можливих безпідставних звинувачень у необ`єктивному розгляді справи та з метою недопущення в подальшому можливих сумнівів щодо неупередженості судді, зняття напруженості у стосунках сторін з приводу зацікавленості судді у розгляді справи, уникнення потенційної підозри певної моєї особистої заінтересованості в результатах розгляду справи, запобігання у подальшому негативного ставлення учасників справи до судді, з морально-етичних міркувань, вважаю доцільним і необхідним в інтересах правосуддя та сторін по справі заявлений позивачем відвід задовольнити.

В той же час, сумнів позивача в об`єктивності судді по даній справі може мати наслідком подання ним безпідставних скарг та висловлення необґрунтованих обвинувачень, що може негативно вплинути на подальший розгляд справи.

Крім того, суд бере до уваги те, що право особи на справедливий суд закріплено в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення заяви про відвід чи самовідвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд, оскільки не задоволення заяви може сприйматися стороною як порушення її прав.

Інші обставини, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, відсутні.

Керуючись статтями 36, 40, 41, 258-260 ЦПК України, суд, - УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Рудника Миколи Івановича в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» про відшкодування завданої моральної шкоди, заподіяної внаслідок самовільного використання земельної ділянки, незаконного використання частки пайового фонду майна колективного підприємства «Україна» - приватним підприємством «Україна» задовольнити.

Дану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» про відшкодування завданої моральної шкоди, заподіяної внаслідок самовільного використання земельної ділянки, незаконного використання частки пайового фонду майна колективного підприємства «Україна» - приватним підприємством «Україна» - передати до канцелярії суду для визначення головуючого судді у справі в порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала в частині вирішення питання про відвід не підлягає окремому оскарженню.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник