СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/23579/19

пр. № 2/759/2296/20

09 вересня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Величко Т.О.,

секретаря судового засідання Штанько В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення суми кредитної заборгованності,-

встановив:

У грудні 2019 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» суму заборгованості у розмірі 39 702, 14 грн. та судовий збір по справі у розмірі 1 921 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.03.2019 між сторонами укладено договір № про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної карти, на виконання якого відповідачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривнях на умовах тарифного пакету "Мій комфорт", клієнту було встановлено кредит у сумі 37 300 грн., процента ставка за кредитом становить 38 % річних, плата за перевищення витрат ліміту по поточному рахунку становить 60 % річних. Однак відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку із чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів.

Ухвалою судді від 18.12.2019 відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 11.03.2020 року закрите підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з"явився, просив розглянути справу у його відсутність на підставі документів, наявних у справі.

Відповідач у судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується конвертом зі зворотнім повідомленням, яке повернулось на адресу суду за закінченням терміну зберігання, відзив суду не надав та не просив розглянути справу у його відсутність.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та відповідачем ОСОБА_1 15.03.2019 укладено договір у вигляді Заяви про приєднання №686137411 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засоюу (платіжної картки) та Заяви про встановлення кредитної лінії (а.с.12-13).

Відповідно до вказаної заяви, клієнту відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті на умовах тарифного пакту «МІЙ КОМФОРТ». Банк встановив на вказаний рахунок кредит у сумі 37 300,00 грн. під 38% річних.

Відповідно до п. 1.18.4 заяви клієнт зобов"язаний щомісячно (у термін, визначений договором та додатками, для сплати процентів) здійснювати часткове повернення кредиту шляхом сплати суми обов"язкового щомісячного платежу.

За невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом будь-якого грошового зобов"язання перед банком у розмірі та у строки, передбачені договором, банк має право нарахувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачене договором.

Відповідно до частини третьої статі 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини третьої статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

У ст. 629 ЦК України зазначено про те, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається зі змісту ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Крім того, право на дострокове повернення коштів передбачено ст. 1050 ЦК України, зокрема, у ч. 2 цієї статті встановлено наступне: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Судом встановлено, що позивачем не додано первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів які є підтвердженням виконання за день операцій і призначаються для видачі або відсиланню клієнту.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію Заяви про приєднання № 686137411 (а.с. 12) та Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 7-11).

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач не є доказом, який підтверджує надання кредиту та наявність кредитних правовідносин, оскільки сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості. Будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано.

Позивач до позовної заяви копію картки позичальника не долучив, у позовній заяві про строк дії картки не вказував, виписки з рахунків відповідача, якщо такі відкривалися, не надав. Не надав копію паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаціного номеру, який відповідач надав позивачу з метою оформлення вказаного кредиту. У позовній заяві не вказано, що позивач не має змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою. Надалі будь-яких письмових звернень до суду із зазначенням доказів, які бажає долучити позивач із зазначенням об`єктивних причин неможливості їх надання останній не подавав.

А тому позов в цілому недоведений та задоволенню не підлягає.

В порядку ст. 141 ЦПК України, суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4,12,81,89,141,265,268,280,354 ЦПК України та ст. 256-258,260,267,1054 ЦК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позову Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення суми кредитної заборгованності - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя: Т.О.Величко