Справа № 183/7841/19
№ 2/183/1767/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Керносівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, треті особи Приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего Світлана Іванівна, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

11 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Керносівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просив суд:

- встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що Державний акт на право приватної власності серії ІІ-ДП №038570 на землю, площею 9,090 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:005:0082, розташованої на території Керносівської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий 25 липня 2002 року на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації №348 від 10 травня 2002 року на ім`я ОСОБА_3 , був фактично виданий ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 9,090 га, кадастровий номер :01:005:0082, що розташована на території Керносівської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі із земельної ділянки площею 9,090 га, кадастровий номер :01:005:0082, розташованої на території Керносівської сільської ради. Спадщину позивач прийняв у встановленому законом порядку, подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего С.І. Батько позивача ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини після смерті своєї дружини на користь позивача.

Далі, звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку, позивач отримав роз`яснення про те, що нотаріусом були встановлені відмінності в прізвищі спадкодавця, вказаного у свідоцтві про шлюб « ОСОБА_6 », а в Державному акті на право приватної власності на землю « ОСОБА_7 », а тому свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку можливо видати тільки при встановленні ідентичності особи, дані про яку внесені до свідоцтва про шлюб та Державного акту на землю.

За вказаних обставин, позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 11 грудня 2019 року відкрито провадження у справі (а.с.14).

Представник позивача адвокат Медведовська Л.М. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, одночасно позов підтримала.

Представник відповідача у своїй заяві просив розгляд справи здійснювати без його участі, вирішення позову по даній справі залишив на розсуд суду (а.с.31).

Треті особи в судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у свій сукупності, з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Суду подано свідоцтво про смерть ОСОБА_5 , у відповідності до якого остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Керносівка Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего С.І. заведено спадкову справу №37/2018, матеріали якої свідчать про те, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті своєї покійної матері (а.с.34). В свою чергу, чоловік померлої ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини за законом після смерті своєї дружини на користь сина померлої ОСОБА_1 , про що свідчить відповідна заява, наявна в матеріалах спадкової справи (а.с.42).

Даних про наявність інших спадкоємців ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , окрім позивача, судом не встановлено.

Поряд з цим, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка знаходиться на території Керносівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_5 (до шлюбу ОСОБА_6 ) нотаріусом були встановлені відмінності в прізвищі спадкодавця, вказаного у свідоцтві про шлюб « ОСОБА_6 », а в Державному акті на право приватної власності на землю « ОСОБА_7 », а тому свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку можливо видати тільки при встановленні ідентичності особи, дані про яку внесені до свідоцтва про шлюб та Державного акту на землю. Одночасно, приватний нотаріус роз`яснила спадкоємцю порядок вирішення питання щодо встановлення ідентичності особи, в судовому порядку, про що на ім`я позивача надано роз`яснення №380/02-14 від 22.11.2019 року (а.с.51).

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що фактично для реалізації у повному обсязі своїх спадкових прав, позивач має надати до нотаріальної контори рішення суду про встановлення факту належності спадкодавцеві Державного акту на право приватної власності на землю.

У відповідності до ст. 315 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у тому числі, відповідно до 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Так, суду подано копію Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №038570, виданого 25 липня 2002 року на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації №348 від 10 травня 2002 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на праві приватної власності на землю за №22903 (а.с.10), у відповідності до якого « ОСОБА_3 являється власником земельної ділянки, площею 9.090га, розташованої на території Керносівської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про встановлення батьківства серії НОМЕР_1 від 26.10.1985 року, у відповідності до якого ОСОБА_2 визнаний батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого громадянкою « ОСОБА_6 » ОСОБА_9 (а.с.12).

Таке ж прізвище матері позивача « ОСОБА_6 » записано у його свідоцтві про народження (а.с.37).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 09.12.2005 року, « ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с.Н-Горлівка, Горлівського району Донецької області, 09 грудня ІНФОРМАЦІЯ_4 уклала шлюб з ОСОБА_2 , про що в Книзі реєстрації шлюбів 09.12.2005 року зроблено відповідний запис №6, прізвище дружині після реєстрації шлюбу присвоєно ОСОБА_11 (а.с.7).

Довідкою виконкому Керносівської сільської ради №122 від 06 березня 2018 року (а.с.38) стверджується, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.38).

Отже, вищезазначені розбіжності у документах дійсно перешкоджають позивачеві у реалізації його спадкових прав на земельну ділянку, однак сама по собі наявність у позивача оригіналів усіх зазначених документів, свідчить на його користь, тому у суду є всі підстави для встановлення юридичного факту, на якому наполягав ОСОБА_1 . При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається позивач.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Аналізуючи викладе, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, враховуючи надані позивачем докази, вимога про встановлення факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцю ОСОБА_12 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_6 ,підлягає задоволенню.

При цьому, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкову земельну ділянку в порядку спадкування за законом є такими, що заявлені передчасно, підстав для застосування ст.392 ЦК України суд не вбачає, з огляду на те, що позивач подавши до нотаріальної контори дане рішення суду про встановлення юридичного факту, не позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

На підставі викладеного, ст.ст. 4,12,76,81,89,263, 265,315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що Державний акт на право приватної власності серії ІІ-ДП №038570 на землю, площею 9,090 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:005:0082, розташованої на території Керносівської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий 25 липня 2002 року на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації №348 від 10 травня 2002 року на ім`я ОСОБА_3 , був фактично виданий ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока.