Справа № 541/1252/20
Номер провадження 2/541/767/2020
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 вересня 2020 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Городівського О.А.

за участю секретаря судових засідань - Непокупної Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 та ОСОБА_3

про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

07 липня 2020 року з вищевказаною позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду від імені ОСОБА_1 звернулася адвокат Долженко О.М.

На підтвердження позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що вона є власником будинковолодіння АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровані як члени її сім`ї: син ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3 , які не є співвласниками вказаного будинковолодіння. Відповідачі з 2015 року в будинку не проживають, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, їх особистих речей в будинку не має.

На даний час наявність реєстрації відповідачів в будинку обмежує права позивача, що стало підставою для звернення до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином - судовою повісткою у відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Долженко О.М., що діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги (а.с.20) в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та за відсутності її довірителя, на позовних вимогах наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.35).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися без пояснення причини неявки, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 30).

Допитана у судовому засіданні в якості свідок ОСОБА_4 суду повідомила, що з позивачем ОСОБА_1 вони дружать і спілкуються по телефону. Весною 2020 року у ОСОБА_1 був мікро інсульт у зв`язку з чим до неї приїхала дочка і забрала до себе в Одесу. Свідок повідомила, що виписати з будинку свого сина і онуку це свідоме рішення позивача, оскільки у зв`язку з їх реєстрацію, остання не може отримати субсидію. Крім того свідок повідомила, що останні 3,5 роки вона не бачила, щоб відповідач ОСОБА_2 приїздив до будинку на АДРЕСА_1.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду повідомила, що позивача ОСОБА_1 паралізувало, і останню до себе забрала дочка в м.Одесу. Хата стоїть пуста, там ніхто не проживає, все подвір`я заросло бур`яном. Син позивачки разом з дочкою поїхали з міста коли почалась війна на сході. Куди поїхали не відомо.

Заслухавши пояснення свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 є одноособовим власником будинковолодіння АДРЕСА_2 . Її право власності підтверджується копією договору дарування від 06 червня 2000 року (а.с.8-9). Також даний факт підтверджується копією Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.10-11). Згідно домової книги в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 04.06.2004 року (а.с.12-14). Згідно копії акту голови вуличного комітету від 14.08.2019 року та 10.06.2020 року в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які більше трьох років у вказаному будинку е проживають (а.с.15-16).

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у будинку більше року, то вони, відповідно до ст. 72 ЖК України, втратили право на користування вищевказаним житловим приміщенням.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідно визнати таким, що втратили право на користування приміщенням будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимогна підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ч. 1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 12, 13; 81; 62; 141; 258; 264; 265; 280; 281; 282 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по 420 грн. з кожного.

Відповідач може подати письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня виготовлення повного тесту рішення через Миргородський міськрайонний суд до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 21 вересня 2020 року.

Суддя О. А. Городівський