КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №753/5153/18
У Х В А Л А

22 вересня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Поліщук Н.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, яка ухвалою Київського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року залишено без руху та скаржнику вказано на необхідність усунути недоліки апеляційної скарги та сплатити судовий збір. Одночасно роз`яснено, що скаржник має право звернутись до суду із обґрунтованою заявою про звільнення, зменшення, розстрочення або відстрочення сплати судового збору з підстав і за умов, що визначені у статті 8 Закону України "Про судовий збір".

На виконання вимог ухвали скаржник усунув недоліки апеляційної скарги, а щодо сплати судового збору подав заяву про звільнення від його сплати, у якій просив врахувати вимоги статті 4 Закону України "Про судовий збір", його майновий стан, заперечення проти підписання кредитного договору, сплату ним коштів на користь банку, а також те, що він є пенсіонером, учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

У пункті 55 рішення у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland") від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх "цивільних прав та обов`язків" (Рішення ЄСПЛ у справі "Гоффман проти Німеччини" ("Hoffmann v. Germany") від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі "Кудла проти Польщі" ("Cudla v. Poland") від 26 жовтня 2000 року).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland") від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia") від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ "Kniat v. Poland" від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ "Jedamski and Jedamska v. Poland" від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Звертаючись із заявою про звільнення від сплати судового збору, скаржник не надає доказів на підтвердження доводів про такий його майновий стан, який суттєво створює фінансове навантаження для сплати судового збору. Сама лише наявність певних соціальних статусів (пенсіонер, учасник ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС) та конкретні обставини правовідносин не є самодостатньою підставою для надання пільг зі сплати судового збору, якщо при цьому не доводяться факти для об`єктивної оцінки майнового стану.

Ураховуючи наведене у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору слід відмовити. Поряд з цим, суд уважає за можливе відстрочити сплату судового збору, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Подана апеляційна скарга відповідає вимогам ст.356 ЦПК України, строки, передбачені ст.354 ЦПК України дотримані, а тому перешкод для відкриття апеляційного провадження немає.

Керуючись ст.ст. 354-361 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору.

Відстрочи ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року.

Копію ухвали апеляційного суду та копію апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами надіслати учасникам справи та визначити строк тривалістю 7 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу у відповідності до вимог ст.360 ЦПК України.

Роз`яснити, що відповідно до частин 3 та 4 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Суддя Н.В. Поліщук