ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м.Суми

Справа №592/3088/20

Номер провадження 22-ц/816/1505/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Галімон Надії Анатоліївни

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 червня 2020 року, ухвалене у складі судді Литовченка О.В., у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, -

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 25 червня 2008 року №ML-C00/500/2008 у загальному розмірі 35 121,10 доларів США по тілу кредиту, 18 091,92 доларів США по нарахованим та несплаченим відсоткам та 50 000 грн пені, шляхом продажу через прилюдні торги за початковою ціною реалізації, визначеної суб`єктом оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження.

Свої вимоги мотивує тим, що на забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором від 25 червня 2008 року №ML-C00/500/2008 був укладений договір іпотеки від 25 червня 2008 року №РML-C00/500/2008 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на праві спільної дольової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по 1/2 частині кожному. Спадкоємцем ОСОБА_4 та відповідно новим іпотекодавцем є ОСОБА_1 . Вказує, що іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу.

Ковпаківський районний суд м. Суми ухвалою від 26 червня 2020 року призначив судову оціночно-будівельну експертизу, на вирішення якої поставив питання визначення ринкової вартості 3-х кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Витрати на проведення експертизи покладено на позивача.

Проведення експертизи доручено судовому експерту Титаренку К.Є. та попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Галімон Н.А., посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу суду.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в позовній заяві самостійно визначив процедуру проведення стягнення на предмет іпотеки, а саме шляхом продажу через прилюдні торги, за початковою ціною реалізації, визначеною суб`єктом оціночною діяльності у межах процедури виконавчого провадження. Тобто, оцінка майна проводиться в межах виконавчого провадження і такий звіт має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт майна. Вказує, що звіт про оцінку майна є дійсним протягом 6 місяців, тому визначення вартості майна на даний час є передчасним, оскільки після спливу цього терміну необхідно буде знову визначати вартість спірного майна. До того ж, інформація про оцінку майна є безкоштовною, тоді як оплата вартості судової експертизи з подальшим покладенням на відповідачів судових витрат з її відшкодування, є недоцільним.

Також зазначає, що позовні вимоги мають немайновий характер, отже визначення вартості спірного майна не стосується суті даного спору.

До того ж, при визначенні експерта, суд не надав сторонам можливості узгодити кандидатуру експерта, а в оскаржуваній ухвалі суду відсутні мотиви призначення у цій справі експертом саме ОСОБА_5 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачів адвоката Галімон Н.А., відповідача ОСОБА_1 , третю особу ОСОБА_3 , які підтримали апеляційну скаргу, представника відповідача адвоката Чернишенка Д.В., який заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що Сумський районний суд Сумської області рішенням від 29 вересня 2014 року стягнув з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» заборгованість в розмірі 35 121,10 доларів США по тілу кредиту, 18 240,53 доларів США по відсотках та 1 185 034,08 грн пені (а.с. 4-7).

Апеляційний суд Сумський області рішенням від 10 грудня 2014 року змінив рішення Сумського районного суду Сумської області від 29 вересня 2014 року в частині вимог про стягнення з ОСОБА_3 пені, зменшивши розмір суми пені до 50 000 грн (а.с. 4-7).

27 січня 2015 року Сумський районний суд Сумської області видав виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» 35 121,10 доларів США заборгованості за тілом кредиту, 18 240,53 доларів США по відсотках та 50 000 грн пені (а.с. 8).

В судовому засіданні 26 червня 2020 року від представника позивача надійшло клопотання про проведення експертизи.

Клопотання мотивоване тим, що в разі задоволення позовних вимог, суд в резолютивні частині рішення повинен вказати початкову ціну реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, що свідчить про необхідність визначення ринкової вартості спірної квартири (а.с. 88).

Призначаючи судову оціночно-будівельну експертизу з визначення вартості спірного нерухомого майна, суд першої інстанції, врахувавши положення статей 103, 104 ЦПК України та засади змагальності сторін, виходив з того, що ринкова вартість спірної квартири має значення для справи та потребує спеціальних знань.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Частиною 1 статті 104 ЦПК України встановлено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є звернення стягнення на спірну квартиру в рахунок погашення основного зобов`язання шляхом проведення прилюдних торгів.

Так, способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41 - 47 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Частина 2 статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Оскільки позивач просить звернути стягнення на нерухоме майно саме шляхом проведення прилюдних торгів, то суду при ухваленні рішення не потрібно встановлювати та зазначати ціну предмета іпотеки в силу ч. 2 ст. 39 Закону. Отже відсутня сукупність умов для призначення експертизи судом відповідно до ст. 103 ЦПК України, зокрема, для даної цивільної справи не потрібно встановлювати обставину ринкової вартості предмета іпотеки, оскільки в рішенні суду вона не зазначається. Крім того, як вбачається з матеріалів справи вартість предмету іпотеки визначена за згодою між Іпотекодавцями та Іпотекодержателем в п. 4.4 договору іпотеки від 05 червня 2008 року. Тобто у суду першої інстанції є дані про вартість предмету іпотеки, яку визначили сторони іпотечного договору. Відповідно до правового висновку, який викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17 зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов. Таким чином для визначення ціни позову та розміру судового збору, який підлягає сплаті позивачем в даній справі, також не потрібна вартість предмета іпотеки на час розгляду справи судом.

Колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про недоцільність визначення в рішенні суду ціни предмета іпотеки, оскільки на момент проведення торгів визначена в рішенні суду ціна може бути не актуальною. В той же час, стягнення з відповідачів витрат за проведення судової оціночно-будівельної експертизи буде обтяжливим для останніх.

Як вже зазначалося, ціна предмету іпотеки при такому способі реалізації звернення стягнення на майно, як проведення прилюдних торгів, визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Визначення вартості майна боржника та оцінка майна боржника передбачені статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звіт про оцінку майна не може бути складений раніше дати винесення постанови про арешт такого майна, для складання звіту може залучатися суб`єкт оціночної діяльності, звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Вказане є цілком зрозумілим та послідовним зважаючи на нестабільність ринку нерухомості.

З матеріалів справи також вбачається, що судовий експерт обраний судом в порушення приписів ч. 3 ст. 103 ЦПК України, без згоди обох сторін та без надання їм строку на досягнення такої згоди з даного питання. Експертизу доручено провести судовому експерту ФОП ОСОБА_5 без зазначення в ухвалі відповідних мотивів.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла до висновку, що оскаржувана ухвала про призначення експертизи, постановлена судом передчасно та без дотримання всіх вимог, передбачених ст.ст. 103-104 ЦПК України, а тому на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України вона підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову у задоволенні клопотання представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про призначення оціночно-будівельної експертизи.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Галімон Надії Анатоліївни задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 червня 2020 року в даній справі скасувати та у задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про призначення оціночно-будівельної експертизи відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: В.І. Криворотенко

С.С. Ткачук