Провадження № 22-ц/4808/972/20
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Турів О.М.

з участю ОСОБА_1 його представника адвоката Боднара Н.Я.

Лесів Т.Б. її представника адвоката Дучака Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2020 року, постановлене у складі судді Татарінова О. А. у м. Івано-Франківськ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позовна заява мотивовано тим, що вона та ОСОБА_3 з 2012 року перебували у фактичних шлюбних відносинах за час якого у сторін народились: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти останні два роки проживають з нею та перебувають на повному її утриманні. Вказує, що батько належним чином не допомагає у вихованні дітей, не дбає про них, матеріально не забезпечує. Просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утриманні неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 3000 грн щомісячно до досягнення їхнього повноліття.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3000 ( три тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 28 листопада 2019 року до досягнення дитьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допущено негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду з ухваленням нового про стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, він не має постійного заробітку та не в змозі сплачувати аліменти у розмірі 6000 грн на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 щомісячно. Також судом не враховано, що він щомісячно сплачує аліменти на сина ОСОБА_6 від першого шлюбу у розмірі 1109 грн та з 29 травня 2020 року припинив підприємницьку діяльність.

28 серпня 2020 року ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечила. Вказує, що відповідач умисно ухиляється від сплати аліментів. Для забезпечення нормального соціального розвитку малолітніх дітей виникла необхідність в отриманні даних коштів.

У судовому засідання ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги, просить їх задовольнити.

ОСОБА_2 заперечила доводи апеляційної скарги. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час проживають із матір`ю та перебуває на її утриманні. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Тому, з урахуванням матеріального стану відповідача, та положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 3000 грн щомісячно на кожну дитину.

Висновок суду не повністю відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що сторони перебували у фактичному шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.(а.с. 7-8)

Також установлено, що неповнолітні діти сторін проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні. Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження дітей і не заперечуються сторонами, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, тому відповідно ч.1ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ч.ч.1,2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2018 року установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2020 рік в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів на утримання доньок ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн щомісячно, суд першої інстанції, відповідно до ст. 182 СК України не у повній мірі врахував матеріальний стан відповідача, сплату ним аліментів на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 та обов`язок обох батьків на утримання неповнолітньої дитини.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 50 % прожиткованого мінімуму, оскільки такий розмір встановлений ст. 182 СК України як необхідний для дитини відповідного віку та не є обмеженням для платника аліментів.

Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду слід змінити та зменшити розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 3000 гривень до 2500 грн (двох тисяч п`ятсот гривень) щомісячно на утримання кожної дитини до досягнення ними повноліття.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч.1,п.п.1,2 ч. 2 ст 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки апеляційний суд змінює судове рішення тільки щодо розміру аліментів, які не зімінють розміру судового збору, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2020 року змінити та зменшити розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 3000 гривень до 2500 грн (двох тисяч п`ятсот гривень) щомісячно на утримання кожної дитини до досягнення ними повноліття.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 24 вересня 2020 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський