Провадження №2/369/1744/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М. при секретарі Житар А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвоката Зубко Анастасії Олександрівни, про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на поліпшення майна,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Зубко А.О. звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 .

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом забороною вчиняти дії.

Відповідно до п. 3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Слід зазначити, що звертаючись до суду з позовом позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили стягнути з відповідача на їхню користь витрати, понесені на поліпшення будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами у розмірі 426 219 грн. 00 коп. та судові витрати в роз мірі 14 000 грн..

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивачів посилалася на те, що після отримання повідомлення про проведення судової будівель-технічної експертизи ОСОБА_3 розмістила оголошення на сайтах продажу нерухомості будинку.

Представник позивачіввказувала, що відповідач ОСОБА_3 може в будь-який час реалізувати будинок з метою ухилення від виконання можливого судового рішення про стягнення з неї вартості невід`ємних поліпшень, а тому виникла необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 . Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що відчуження відповідачем вказаного будинку третім особам може унеможливити виконання рішення по даній справі.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява представника позивача не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи заяви про забезпечення позову, суд вважає вимоги заявника про накладення арешту на будинок є необґрунтованими, оскільки представник позивачів не довів, що вид забезпечення позову, який вона просила застосувати, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Крім того, представником позивачів не доведено належним чином, що в разі невжиття заходів забезпечення позову буде утрудненим або взагалі неможливим виконання рішення у даній справі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 149, 151 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвоката Зубко Анастасії Олександрівни, про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук