Справа № 147/1319/19
Провадження № 2/147/169/20
УХВАЛА

про залишення позову без руху

07 вересня 2020 року смт.Тростянець

Тростянецький районний суду Вінницької області у складі:

головуючого судді Натальчук О.А.,

із секретарем Свистун А.П.,

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Агрофірма Ободівська" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Агрофірма Ободівська", в якому просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений 29.08.2014 р. між ОСОБА_1 і ТОВ «Агрофірма Ободівська» у зв`язку з його фіктивністю та зобов`язати відповідача повернути земельну ділянку власнику.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 03.08.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

Позивач в підготовче засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача в підготовче засідання не з`явися, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Заявами по суті справи є позовна заява яка подається до суду в письмовій формі та повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені статтею 175 ЦПК України та документи, що додаються до позовної заяви у відповідності до ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.11 ст.187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Суд, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, дійшов висновку, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В позовній заяві позивачем заявлено дві вимоги: одна вимога немайнового характеру визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, та одна вимога майнового характеру повернення земельної ділянки. Відповідно, кожна з таких вимог є об`єктом справляння судового збору.

При зверненні до суду ОСОБА_1 сплати в судовий збір у розмірі 768,40 грн., тобто лише за вимогу немайнового характеру.

Однак судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу нерухомого майна, який за своїм правовим змістом є майновим й зокрема стосується повернення земельної ділянки загальною площею 1,8684 га власнику, а тому посилання позивача на те, що поданий позов має немайновий характер є не обгрунтованими.

Статтею 181 ЦК України встановлено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з частиною 1статті 90 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Таким чином, позовні вимоги про повернення земельної ділянки у розумінні змісту даної статті є майновою вимогою, тобто судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Про вищезазначене свідчить і позиція Верховного Суду у справі № 923/441/18 (ухвала Верховного Суду від 04.03.2019 року). Верховний Суд дійшов висновку, що з врахуванням наведених вище приписів Закону України «Про судовий збір», позивач має сплатити судовий збір за ставкою, що підлягає сплаті при поданні позову, виходячи з вартості земельної ділянки.

Таким чином, в позовній заяві ОСОБА_1 не зазначено ціну позову, яка повинна визначатися вартістю земельної ділянки та не сплачено судовий збір у повному розмірі.

Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати судового збору встановлені Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року встановлено в розмірі 1 921, 00 грн.

Отже, судовий збір по вимогам майнового характеру про повернення земельної ділянки повинен становити 1 відсоток ціни позову.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов`язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

З урахуванням викладеного вище, позивачу необхідно усунути вищезазначені недоліки позовної заяви, визначити ціну позову для позовних вимог майнового характеру, подати докази на підтвердження дійсної вартості спірного нерухомого майна та сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, відповідно до ставок, визначених Законом України «Про судовий збір» на розрахунковий рахунок Тростянецького районного суду Вінницької області: Отримувач коштів: УК у Тростянецькому районі/Тростянецький район/22030101, код отримувача: (код за ЄДРПОУ) 38051690, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0002549, код класифікації доходів бюджету: 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету: Судовий збір (ДСА України, 050).

Також, відповідно до п. 2 ч. 3ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

В супереч даним вимогам позивачем не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), тобто відповідача. Не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_1 за його наявності або номер і серію паспорта.

Окрім того, позивач ОСОБА_1 зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак до позовної заяви додав копію паспорта громадянина України, в якому зазначено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З наведеного вбачається явна невідповідність між відомостями про позивача -фізичну особу, зазначеними в позовній заяві, та тими, що містяться в доданих до позовної заяви матеріалах, що в свою чергу свідчить про те, що позивачем при подачі не дотримано вимог або п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України в частині зазначення відомостей про учасників справи, або вимоги п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України щодо зазначення доказів, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

За таких обставин позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ "Агрофірма Ободівська" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, підлягає залишенню без руху.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Керуючись ст. 187 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ "Агрофірма Ободівська" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, залишити без руху та надати строк для усунення указаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення копії ухвали.

Попередити позивача, що у разі невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк, його заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Натальчук