Справа № 172/570/19
Провадження № 2/172/161/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2020 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В

Позивачка звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про відшкодування шкоди.

В ході розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 23.04.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ-21063» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Opel Astra OTGF69» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок даної ДТП пасажир транспортного засобу «ВАЗ-21063» ОСОБА_4 загинув на місці пригоди. Внаслідок смерті ОСОБА_4 його матері, дружині та доньці заподіяна моральна шкода. Також матір`ю померлого були понесені витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, а малолітній доньці померлого, окрім зазначеного, була заподіяна й шкода, пов`язана з втратою годувальника. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «ВАЗ-21063» ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в АТ «СК «АХА Страхування». Відповідач виплатив страхове відшкодування моральної шкоди матері, дружині та доньці загиблого, а також відшкодував матері загиблого понесені витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника. Крім того, відповідач на підставі заяви позивачки розрахував та виплатив страхове відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого (втрата годувальника) на користь малолітньої доньки загиблого в розмірі 34248,65 грн. Однак, позивачка вважає рішення відповідача про виплату страхового відшкодування саме в зазначеній сумі протиправним та таким, що не відповідає ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Законом встановлено, що загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Оскільки загиблий ОСОБА_4 працював неофіційно, то підтвердити документального його доходи не виявилося можливим, тому розрахунок страхового відшкодування слід проводити враховуючи мінімальну заробітну плату встановлену законом з 01.01.2017 року, тобто 3200,00 грн. Таким чином, на користь малолітньої доньки загиблого відповідач повинен виплатити страхове відшкодування в сумі 115200,00 грн. (36х3200). Оскільки відповідачем 22.05.2018 року прийнято рішення не виплачувати позивачу належного її дитині страхового відшкодовування, заподіяного втратою годувальника в повному обсязі, то за період з 23.05.2018 по 16.03.2020 року відповідач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 48923,45, 3% річних в розмірі 4411,00 грн. та інфляційні втрати в розмірі 7557,66 грн.

Просить суд стягнути з відповідача не виплачене страхове відшкодування в сумі 80951,35 грн., пеню - 48923,45, 3% річних - 4411,00 грн., інфляційні втрати - 7557,66 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14375,00 грн.

Ухвалою суду від 05.08.2019 року справу передано на розгляд до Подільського районного суду м. Києва за підсудністю.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28.02.2020 року ухвалу Васильківського районного суду від 05.08.19 про направлення справи за підсудністю скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 10.03.2020 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 22.04.2020 року змінено назву відповідача у цивільній справі № 172/570/19 з Приватного акціонерне товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС».

Представник позивача ОСОБА_9 . надав суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника.

Представник відповідача Шишлов О.Є. надав відзив на позовну заяву та заперечення на уточнену позовну заяву, в яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхових випадків за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 29.03.2018 року представник дружини потерпілого ОСОБА_1 , доньки - ОСОБА_7 та матері - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 звернувся до страхової компанії із заявою про отримання страхових відшкодувань. Старховиком було опрацьовано документи по заявленому випадку та складено розрахунок суми страхової виплати щодо втрати годувальника від 22.05.2018 року, згідно з яким на дату ДТП дитині ОСОБА_7 було 5 років 8 місяців і до її 18 років залишилося 148 місяців. Виходячи з положень ст. 1202 ЦК України сума страхової виплати щодо втрати годувальника ОСОБА_7 за період з 23.04.2017 по 15.02.2021 року (44 місяці) становить 34248,65 грн. (3200х36=115200/148=778,38х44). Вказана сума була виплачена страховиком шляхом перерахування коштів на реквізити, вказані у заяві на виплату страхового відшкодування від 14.03.2018 року. Тобто страховиком на підставі вимог п. 27.2 ст. 27 Закону, ст.ст. 1200, 1202 ЦК України було розраховано загальний розмір страхового відшкодування утриманцям померлого, який склав 115200,00 грн. та здійснено виплату першої частини вказаної суми за період 44 місяці. Звертає увагу суду на те, що ЦК України Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містить обов`язкової вимоги щодо сплати суми страхового відшкодування утриманцям померлого шляхом одноразової виплати, а може бути сплачена одноразово. Враховуючи ж положення ч. 1 ст. 1202 ЦК України страховик розрахував та виплатив одноразово страхове відшкодування, але не більш як за три роки наперед. Щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних вказує таке. Відповідачем отримано заяву на виплату страхового відшкодування 29.03.2018 року, рішення про виплату такого відшкодування прийнято в межах строку встановленого п. 36.2 ст. 36 Закону - 22.05.2018 року та протягом 3-х днів з дати прийняття рішення повідомлено про це позивача, а також здійснено 23.05.2018 року страхове відшкодування в розмірі 34248,65 грн. Вказане свідчить про відсутність прострочення виплати страхового відшкодування з боку відповідача. Стаття 625 ЦК України до правовідносин з відшкодування шкоди не підлягає застосуванню, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням.

У судовому засіданні пояснив, що компанія згодна з розрахунком шкоди, який вказано позивачем і буде виплачувати відшкодування, але або щомісячними платежами або щоразу на три роки наперед відповідно до вимог чинного законодавства.

Крім того, представник відповідача надав суду заяву про застосування строку позовної давності щодо позовної вимоги про стягнення пені. Вказує, що позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 23.05.2018 по 16.03.2020 року, однак позивач звернувся до суду 24.05.2019 року, а позовна давність до вимог про стягнення пені застосовується в один рік. Перебіг же позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням особи до суду.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 31.10.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000675 встановлено, що 23 квітня 2017 року близько 17:45 год. водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «ВАЗ-21063» номерний знак НОМЕР_1 слідував по вул. 95-го Прикордонного загону в м. Синельникове з боку м. Мелітополь у напрямку м. Дніпро. Під час руху в районі будинку № 132 вказаної вулиці, перебуваючи на своїй смузі для руху, водій ОСОБА_2 виконав повну зупинку керованого ним автомобіля, після чого поновивши рух автомобіля виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час у зустрічному йому напрямку, слідував автомобіль «Opel Astra OTGF69» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів і смерть ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «ВАЗ-21063» номерний знак НОМЕР_1 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу № НОМЕР_3 у АТ «СК «АХА Страхування».

14 березня 2018 року на адресу АТ «CK «АХА Страхування» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування дружині загиблого ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки загиблого - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наданої заяви відповідачем зареєстровано страхову справу № 1.102.17.0012883 та прийнято рішення 22.05.2018 року про страхову виплату ОСОБА_7 щодо втрати годувальника на період з 23.04.2017 по 15.02.2021 року (44 місяці) в сумі 34248,65 грн., які розраховані таким чином: 3200,00 грн.х36=115200,00 грн./148 міс.=778,38 грн.х44 міс.). на дату ДТП дитині було 5 років 8 місяців (68 місяців) і до її повноліття залишилось 148 місяців.

Згідно зі страховим актом № АХА2380303 від 22.05.2018 року страхове відшкодування в сумі 34248,65 грн. здійснено на картковий рахунок ОСОБА_9 на підставі довіреності ОСОБА_1 , яка діє в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_7 .

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон № 1961-IV.

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсильною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Законодавець визначивши такий спосіб відшкодування шкоди дитині, яка втратила утримання, передбачив саме триваючий спосіб виплати відшкодування виходячи з нагальних та триваючих потреб дитини для забезпечення її існування до моменту, коли вона сама зможе себе забезпечити.

В іншому випадку, одночасна виплата такого відшкодування не може гарантувати відповідне утримання та забезпечення дитини до досягнення нею повноліття.

Статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Системний аналіз статей 1200 та 1202 ЦК України дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, інша - порядок відшкодування такої шкоди. Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого.

Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

У системному зв`язку із статтями 1200, 1202 ЦК України положення пункту 27.2 статті 27 та пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV щодо строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, необхідно розуміти таким чином: страховик (у випадках передбачених Законом - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами шляхом виплати страхових сум щомісячними платежами; перший платіж здійснюється не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. При цьому страхове відшкодування одноразовим платежем наперед обмежено чинним законодавством трьома роками.

Крім цього, пунктом 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

Вказаною нормою передбачено право страховика, а не обов`язок (у випадках передбачених Законом - МТСБУ) відшкодувати шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, шляхом здійснення одноразової виплати.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, оскільки відповідач не порушував права позивача на отримання страхового відшкодування, діяв в межах закону, тому підстав для задоволення позову немає.

Стороною відповідача заявлено клопотання про застосування строку позовної давності однак суд зважає, що під час розгляду справи встановлено необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , що є самостійною підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 979 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 211, 247, 259, 263 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк