Справа № 183/1103/19
№ 6/183/7/20

У Х В А Л А
11 вересня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.
секретаря Пащенко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку,-
20.02.2019 року старший державний виконавець Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області звернувся до суду з поданням про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, а саме на:
право власності на які не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судового рішення в межах виконавчого провадження № 5575974 з примусового виконання: виконавчого листа № 2-175/3074/14-ц, виданого 16.04.2015 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ» заборгованості за кредитним договором у розмірі 391941,75 579,87 доларів США.
У судове засідання представник заявника не з`явився.
Від АТ «Піреус Бак МКБ» надійшли письмові пояснення на подання, яким вважали подання таким, що підлягає виконанню.
Боржник не з`явилася, повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома, однак її неявка не перешкоджає розгляду заяви.
У відповідності до ч.11 ст. 440 ЦПК України, суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.
Дослідивши подані матеріали, приєднані до подання відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 12.02.2018 року відкрите виконавче провадження № 55757974 з примусового виконання: -175/3074/14-ц, виданого 16.04.2015 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ» заборгованості за кредитним договором у розмірі 391941,75 579,87 доларів США (а.с. 8-9).
Обидві земельні ділянки є предметом іпотеки, відповідно до договорів іпотеки, укладених 26.03.2008 року між ВАТ «»Міжнародний комерційний банк» (правонаступником якого є АТ «Піреус Бак МКБ») та ОСОБА_1 (а.с. 20-23, 26-28).
Підставою для звернення державного виконавця до суду з відповідним поданням стала та обставина, що вказане нерухоме майно не оформлене належним чином.
Зокрема, державний виконавець посилався на те, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 155518735 від 08.02.2019 року відсутній запис щодо належності боржнику зазначеного нерухомого майна (а.с. 32).
Згідно абз. 2 ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.
У відповідності до ч.10 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Отже, законодавець в даній нормі чітко визначив умову, за якої суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, - це відсутність реєстрації права власності в установленому законом порядку, як юридичного факту.
Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набрав чинності лише 01.01.2013 року та не зобов`язував власників нерухомого майна право власності, на яке було зареєстровано у встановлений на той час законодавством спосіб, здійснювати повторну реєстрацію права власності у електронному реєстрі. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 1 липня 2004 року, який набрав чинності 01.01.2013 року та п 81-1 Постанови КМУ від 25.12.1015 року за № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація похідного речового права на земельну ділянку, право власності на яку виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, здійснюється одночасно з державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав) на підставі заяви про державну реєстрацію прав.
Державна реєстрація права власності на земельну ділянку у разі подання заяви про державну реєстрацію прав набувачем похідного речового права на таку земельну ділянку може здійснюватися без подання заявником документа, на підставі якого виникло право власності, за умови наявності інформації про зареєстровану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі та до моменту автоматизованого перенесення до Державного реєстру прав записів (відомостей) про речові права та обтяження на земельні ділянки з Державного реєстру земель.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відсутність інформації в електронному реєстрі права власності боржника зазначену земельну ділянку не свідчить про те, що право власності не зареєстровано боржником в установленому законом порядку.
Суду не надано доказів про те, що державний виконавець звертався до Державного земельного кадастру з приводу надання відомостей щодо реєстрації за боржником права власності на зазначені вище земельні ділянки.
Отже, достеменних доказів з приводу того, що зазначене нерухоме майно земельна ділянка не була належним чином зареєстроване у встановленому законом порядку, до суду не надано.
Також, із поданих суду матеріалів не вбачається, що державним виконавцем вживалися заходи в рамках цього виконавчого провадження, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», зокрема виносилася постанова про накладення арешту на майно, не надано доказів на підтвердження неможливості звернення стягнення на нерухоме майно на підставі виконавчих листів у передбачений законом спосіб, а матеріали заяви не містять відомостей того, що боржнику ОСОБА_1 відомо про існування відкритих виконавчих проваджень щодо неї, тощо.
Таким чином, з урахуванням встановленого в судовому засіданні, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 77, 81, 89, 223, 258, 260, 354, ч.10, 11 ст.440 ЦПК України, суд,
Подання відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем її складення.

Суддя О.В.Сорока.