Дата документу 03.09.2020 Справа № 335/1789/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/1789/20 Головуючий у 1-й інстанції: Шалагінова А.В.
Провадження № 22-ц/807/2119/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до філії публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», Запорізька регіональна дирекція, ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що продюсер вказаної філії ОСОБА_2 порушила його права, що виразилось в наступному.

З 01.10.2013 по 07.05.2015 він працював у вказаній телерадіокомпанії освітлювачем. У листопаді 2019 р. директор Запорізького муніципального театру-лабораторії «Ві» направила запит до філії публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіол-компанія України», на який ОСОБА_2 у листі від 06.11.2019 повідомила дати його прийому на роботу та звільнення з роботи, займану посаду та причину звільнення, чим поширила його персональні дані, на що він згоди не надавав. Крім того, у вказаному листі ОСОБА_2 зазначила неправдиві відомості про його низький фаховий рівень. Відповідні свідчення ОСОБА_2 надала і в суді під час розгляду іншої цивільної справи.

Вказані дії відповідача призвели до моральних страждань через завдання шкоди його гідності, честі, діловій репутації. Тому просив стягнути на свою користь компенсацію завданої моральної шкоди по 10 000 грн. з кожного відповідача.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2020 закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог до філії публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Запорізька регіональна дирекція».

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильною оцінкою судом наданих ним доказів, зокрема, щодо безпідставних стверджень відповідача щодо його низької кваліфікації, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 06.11.2019 за вих. № 214 Запорізьким муніципальним театром-лабораторією «ВІ» на адресу менеджера Філії ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Запорізька регіональна дирекція» ОСОБА_3 направлено запит про надання інформації, в якому просив з метою підготовки відзиву на позовну заяву у справі № 335/11839/19 за позовом ОСОБА_1 до Запорізького муніципального театру-лабораторії «ВІ» про визнання дій незаконними повідомити, чи працював ОСОБА_1 та надати характеристику (а.с. 34).

Листом від 06.11.2019 № 368 за підписом продюсера філії публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Запорізька регіональна дирекція» ОСОБА_2 на адресу директора-художнього керівника Запорізького муніципального театру-лабораторії «ВІ» ОСОБА_4 надано відповідь на інформаційний запит від 06.11.2019 № 214, за змістом якої ОСОБА_1 працював освітлювачем Запорізької обласної державної телерадіокомпанії (на даний час - філія ПАТ «НСТУ» «Запорізька регіональна дирекція») з 01.10.2013 по 07.05.2015, був звільнений за згодою сторін. Звільненню передували чисельні недоліки в роботі, порушення внутрішнього розпорядку, некоректне ставлення до ведучих та гостей телевізійних програм. ОСОБА_1 показав себе спеціалістом низького рівня, який не виконував вказівки свого безпосереднього керівництва та режисерів-постановників (а.с. 5).

Крім того, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя знаходилась цивільна справа № 335/11839/19, провадження № 2/335/2817/2019, за позовом ОСОБА_1 до Запорізького муніципального театру-лабораторії «ВІ» про визнання дій незаконними, під час розгляду якої була допитана як свідок ОСОБА_2 , та яка пояснила, що ОСОБА_1 під час роботи освітлювачем показав себе спеціалістом низького рівня, не виконував вказівки свого безпосереднього керівництва, дозволяв вживати нецензурну лексику, робив зауваження телеведучим, сперечався з гостями прямих ефірів, а також часто був відсутній на робочому місці під час прямого ефіру, у зв`язку із чим йому було запропоновано звільнитися або за згодою сторін, або за невідповідністю займаній посаді. У 2015 р. ОСОБА_1 звільнений з посади за згодою сторін (а.с. 6 - зворот).

Позивач вважає, що листом від 06.11.2019 № 368 ОСОБА_2 розповсюдила персональні дані ОСОБА_1 без його згоди та розголосила конфіденційну інформацію щодо нього. Крім того, зазначивши у листі та у судовому засіданні у вищевказаній справі неправдиву інформацію, ОСОБА_2 спричинила позивачеві моральну шкоду. Позивач зазначає про протиправність дій відповідача, посилаючись на розповсюдження відповідачем його персональних даних, що становлять конфіденційну інформацію, та неправдивих відомостей щодо негативної характеристики його роботи, у тому числі, і щодо його низького фахового рівня.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що у листі-відповіді № 368 від 11.11.2019р. було поширено персональні дані позивача, на що він згоди не надавав, але цей лист було підписано ОСОБА_2 як продюсером філії ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Запорізька обласна дирекція», яка не є розпорядником персональних даних щодо позивача як колишнього працівника, а тому не може особисто відповідати за позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про спричинення моральної шкоди поширенням негативної інформації про нього, яка не відповідає дійсності, шляхом надання пояснень в якості свідка у суді, суд виходив із того, що така інформація не може бути предметом оцінки у цій справі, оскільки є доказом, оціненим судами різних рівнів у іншій справі.

З вказаними висновка суду погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають матеріалам справи та вимогам чинного законодавства.

При цьому, колегія, погоджуючись з тим, що продюсер ОСОБА_2 не могла надавати характеристику на запит установи культури, з якою у трудових відносинах не перебуває ОСОБА_1 , без його згоди. В цій відповіді на запит театру «ВІ» надані персональні дані позивача та негативна характеристика.

Не оцінюючи її зміст, зокрема, щодо низької кваліфікації позивача, на чому він наголошує переважно, колегія вважає, що у будь-якому випадку за надання характеристики посадовою особою, у якій поширюються персональні дані про фізичну особу без її згоди, або негативна інформація щодо неї, несе відповідальність не сама посадова особа, яка підписала такий документ, а юридична особа, у якій ця особа займає керівну посаду.

Вказане відповідає роз`ясненням, наданим у постанові Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», згідно з пунктом 11 якої відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. Враховуючи, що розгляд справи може вплинути на права та обов`язки цієї особи, остання може бути залучена до участі у справі. У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з`ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов`язків, то належним відповідачем є саме вона.

Встановлено, що відповідь № 368 від 06.11.2019р., зміст якої вважає позивач таким, що порушує його немайнові права, виконано у бланковому форматі на підписано Продюсеркою філії ПАТ «НСТУ» «Запорізька регіональна філія» ОСОБА_2

Відтак, така відповідь є офіційним документом, що видавався посадовою особою телерадіокомпанії, а тому саме ця юридична особа має бути відповідачем за вимогами позивача про відшкодування моральної шкоди.

З огляду на вказане, суд обґрунтовано відмовив у позовних вимогах до ОСОБА_2 стосовно спричинення моральної шкоди позивачу поширенням персональних даних та негативною інформацією, що містяться у цьому листі-відповіді.

Обгрунтованими вважає колегія і висновки суду в тій частині, що не можуть бути предметом оцінки пояснення свідка, надані у іншій судовій справі, на що безпосередньо звертається увага судів у тій же постанові Пленуму ВСУ.

Згідно з пунктом 17 цієї постанови, не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі. Якщо ж недостовірну інформацію було поширено в ході розгляду іншої справи зазначеними вище учасниками процесу відносно інших осіб, які не були учасниками процесу, то ці особи, якщо вони вважають, що така інформація порушує їх особисті немайнові права, вправі звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку, передбаченому процесуальними кодексами.

Як вбачається з наданої самим позивачем копії рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2019р., у справі № 335/11839/19 за позовом ОСОБА_1 до Запорізького муніципального театру - лабораторії «ВІ» про визнання дій незаконними, яким відмовлено в задоволенні вказаного позову ОСОБА_1 та рішення залишено без змін постановою апеляційного суду від 12.03.2020р., ОСОБА_2 в ній дала пояснення в якості свідка, а її пояснення майже повністю відповідають тексту вищезазначеного ліста-відповіді щодо того, що ОСОБА_1 під час роботи освітлювачем у телерадіокомпанії показав себе спеціалістом низького рівня.

У такому разі суд правильно розглянув справу, з урахуванням роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду, яка є чинною до теперішнього часу.

Апеляційна скарга базується на необхідності переоцінки доказів по суті поширеної негативної та неправдивої інформації про нього як про спеціаліста, спростуванні службових записок, наказів, обґрунтувань безпідставності стверджень про його низьку кваліфікацію, чим йому спричинено моральну шкоду, але позивач взагалі не зазначив мотивів незаконності рішення щодо висновків про відповідальність юридичної особи у випадку по- ширення персональних даних колишнього працівника його посадовою особою, а також, що предметом оцінки не можуть бути покази свідка, допитаного у іншій судовій справі, на поясненнях якого базується судове рішення про відмову у позові ОСОБА_1 ..

Зважаючи на все вищенаведене, колегія визнає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 неспроможними, такими, що рішення суду не спростовують, а тому у відповідності до вимог статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 03 вересня 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.