Справа № 562/3057/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Здолбунівський районний суд Рівненської області
головуючого - судді : Мички І.М.
при секретарі : Берун А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики-,
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовує тим , що 01 липня 2017 року до неї звернувся відповідач з проханням позичити йому 50 000 гривень. Враховуючи те , що вона добре знає відповідача погодилася позичити йому вказану суму грошей , за умови повернення до 01 грудня 2018 року. На підтвердження передачі коштів відповідач власноручно написав розписку про отримання коштів та повернення вказаної суми до певної дати. Однак до 01 грудня 2018 року ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконав , борг не повернув. На звернення позивачки про повернення коштів не реагує.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи провести без її участі.
Відповідач повідомлявся про день, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від нього до суду не надходило. Відзив на позов суду не подано.
У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.
Дослідивши докази наданні сторонами , обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного:
Встановлено, що 01 липня 2017 року позивачка , позичила для ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 50 000 гривень. На підтвердження передачі коштів відповідач власноручно написав розписку про отримання коштів та повернення вказаної суми до певної дати. Однак до 01 грудня 2018 року ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконав , борг не повернув.
Станом на день звернення з позовом відповідач не повернув позивачу передані в позику грошові кошти в розмірі 50 000 гривень.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Суд виходить з того, досліджуючи договори позики чи боргові розписки, необхідно виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.
Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15.
З наявної в матеріалах справи розписки від 01.07.2017 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зобов"язався повернути борг позивачу ОСОБА_1 протягом визначеного в розписці строку, а саме до 01.12.2018р.
Судом враховується, що вищезазначена розписка містить в собі відомості щодо строку погашення боргу, скріплена підписом відповідача ОСОБА_2 .
Відповідач не виконав взятих на себе у розписці зобов`язань щодо повернення боргу.
За таких обставин суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення позики, чим порушені права та законні інтереси позивача.
Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати 768,40 грн.
Керуючись ст.ст. 1046, 1047 ЦК України,2, 3, 81, 89, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК Українисуд- ,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики - задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_2 області грошові кошти в сумі 50 000 ( п`ятдесят тисяч гривень).
Стягнути із ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_2 області судові витрати в сумі 768 грн.40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: І.М.Мичка