Справа № 368/202/20
Рішення 2/368/273/20

Іменем України

"27" серпня 2020 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

з участю представника позивача - адвоката Степаніщевої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Кагарлицька районна державна адміністрація як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив позбавити батьківських прав відповідачів - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Мотивував заяву тим, що 17 червня 2006 року його син ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одружилися, але сім`я між ними не склалася і 11 січня 2019 року шлюб між ними Кагарлицьким районним судом розірваний , що стверджується копією про розірвання шлюбу .

Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після розірвання шлюбу і по теперішній час відповідачі проживають окремо один від одного.

Внук ОСОБА_3 з вересня 2012 року по теперішній час постійно проживає з позивачем та дружиною позивача в АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 знаходиться повністю на його утриманні. Він з дружиною постійно піклуємося про дитину, лікують його, контролюють та допомагають йому у навчанні, оскільки онук навчається у Кагарлицькій загальноосвітній школі № 1 .

Відповідачка, мати ОСОБА_3 , не цікавиться життям свого сина, його здоров`ям, його навчанням , не піклується та не переймається його життям , ніякої участі у його вихованні сина не приймає , матеріальної допомоги на утримання сина не надає, вона самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Відповідачка інколи йому телефонує, та просить кошти.

Таке ж відношення до виховання сина ОСОБА_3 і у відповідача ОСОБА_2 , який хоча і проживає разом з позивачем в будинку, але матеріальної допомоги та участі у вихованні сина не приймає, він повністю самоухилився від виховання та утримання свого сина .

Навчанням сина ОСОБА_3 не цікавляться відповідачі, батьківські збори не відвідують, з учителями та класним керівником не спілкуються .

Позивач та дружина , неодноразово зверталися до відповідачів з проханням надавати матеріальну допомогу в утриманні їхнього сина, приймати участь у вихованні свого сина, але відповідачі категорично від цього відмовляються .

Після позбавлення відповідачів батьківських позивач має намір звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів аліменти на утримання сина, оскільки він росте, після закінчення школи буде навчатися в ВУЗІ і позивач хоче забезпечити його майбутнє навчання.

Оскільки відповідачі з 2012 року по теперішній час, ніякої участі у вихованні сина не приймають , не піклуються про його фізичний і духовний розвиток, не цікавляться його навчанням, не займаються його підготовкою до самостійного життя, він вважає, що відповідачів може бути позбавлені батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 .

Відповідачі не мають бажання постійно та офіційно працювати.

Кагарлицька районна державна адміністрація як орган опіки та піклування надав висновок від 21.02.2010 року № 01-28-340 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 бажає проживати з позивачем і не заперечує, щоб його батьків позбавили батьківських прав.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Степаніщева В.В. та позивач позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала і пояснила, що останні півтора року після розлучення з ОСОБА_2 мало уваги приділяла сину в силу того, що він проживав з дідом а вона була зайнята роботою, але пропонувала позивачу і сину, щоб син проживав у неї де вона буде забезпечувати його матеріально і для проживання сина є окрема кімната, але сину комфортніше жити у діда. Також неодноразово купувала одяг сину після розлучення з ОСОБА_2 . Запевнила суд, що змінить поведінку і буде в повній мірі виконувати обов`язки по вихованню сина та його утриманню.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та просив не позбавляти його батьківських прав. Надіслав відзив в якому зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків мас місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини. її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення: не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі: не виявляють інтересу до її внутрішнього світу: не створюють умов для отримання нею освіти.

Однак, він проживає разом із сином і ми складаємо з ним сім`ю, що підтверджується довідкою Кагарлицького міськвиконкому №1509 від 25.05.2020 року.

Також працює та отримує заробітну плату, що підтверджується також довідкою. Зі своєї заробітної плати він щомісячно віддає своїй матері 2000 грн., на харчування його та сина, а також частково на прохання матері даю на оплату комунальних послуг, а решту грошей витрачаю на різні потреби свої та сина, що він також може підтвердити. Крім того він регулярно перевіряю його щоденник, в якому стоїть мій підпис. Восени 2019 року він заходив до школи, де класний керівник ОСОБА_4 йому сказала, що син добре навчається і тому немає потреби мені як батьку ходити до школи. Стосовно лікування сина, також може сказати, що він неодноразово водив сина до приватного стоматолога.

ОСОБА_5 пояснив, що з 2019 року батько не вживає алкогольні напої, значний час проводить з ним, цікавиться його навчанням, надає йому кошти . Проживає він та батько в будинку з позивачем . З матір`ю він спілкується, але не в достатній мірі, мати пропонували переїхати жити до неї, але йому комфортніше жити в будинку позивача, були випадки коли мати купувала йому одяг.

Представник Кагарлицької районної державної адміністрації як орган опіки та піклування підтримав висновок про позбавлення батьківських прав відповідачів.

Судом встановлено, що 17 червня 2006 року син позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одружилися, але 11 січня 2019 року шлюб між ними Кагарлицьким районним судом розірваний, що стверджується копією рішення Кагарлицького районного суду Київської області про розірвання шлюбу .

Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після розірвання шлюбу відповідачі проживають окремо один від одного.

Неповнолітній ОСОБА_3 з вересня 2012 року по теперішній час постійно проживає з позивачем та його дружиною, а також з батьком ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 . що підтверджується довідкою Кагарлицького міськвиконкому №1509 від 25.05.2020 року. ОСОБА_2 працює та отримує заробітну плату, що підтверджується також довідкою. З 2019 року батько дитини не вживає алкогольні напої, значний час проводить з дитиною, цікавиться його навчанням, надає йому кошти , що підтверджується поясненнями дитини, письмовими поясненнями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . З матір`ю дитина спілкується, але не в достатній мірі, мати пропонували сину переїхати жити до неї, але сину комфортніше жити в будинку позивача, були випадки коли мати купувала йому одяг сину, що підтверджується поясненнями дитини, поясненнями свідка ОСОБА_8 . Показами свідка ОСОБА_9 підтверджується, що останнім часом тривалий час він не спілкувався з відповідачем ОСОБА_2 і не знає як він виконує батьківські обов`язки . Свідок ОСОБА_1 пояснив, що він є дядьком дитини і знає, що відповідач ОСОБА_2 зловживав алкогольними напоями і не виконував батьківських обов`язків, а потім припинив зловживати алкогольними напоями і працює та спілкується з сином, але вважає, що недостатньо виконує батьківські обов`язки. Знає, що мати забирала дитину жити до себе, але дитина повернулась жити до дідуся - позивача по справі.

Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до положень ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Частинами 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів, зокрема, щодо позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

25 квітня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 296/7848/16-ц, провадження № 61-43695 св 18 (ЄДРСРУ № 81436601) досліджував питання практичного застосування відповідної правової норми стосовно позбавлення батьківських прав і прийшов до правового висновку:

- ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

- більше того, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо.

Позивачем не доведено свідомого нехтування відповідачами батьківськими обов`язками з виховання дитини, враховуючи те, що мати надавала утримання сину, але недостатньо, має місце для проживання сина в своїй сім`ї і бажає утримувати та виховувати сина та запевнила суду, що в подальшому буде виконувати обов`язки. Батько дитини змінив поведінку і протягом тривалого часу з 2019 року не вживає алкогольні напої, працює і позитивно характеризується по місцю роботи, виконує батьківські обов`язки з виховання дитини, але є спір у нього з позивачем який також надає значне утримання дитині про розмір такого утримання і за вирішенням цього спору його учасники до суду не звертались. Характеристику ОСОБА_2 з місця проживання від 3.06.2020 року про те, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться здоров`ям дитини, навчанням, досягненнями суд оцінює критично в частині характеристики з 2019 року яка спростовується поясненнями неповнолітнього ОСОБА_3 , що батько припинив вживати алкогольні напої і виконує батьківські обов`язки.

Суд не погоджується з висновком Кагарлицької РДА про доцільність позбавлення батьківський прав відповідачів, так як не враховано в повній мірі що не було свідомого нехтування відповідачами батьківськими обов`язками з виховання дитини, враховуючи те, що мати надавала утримання сину, але недостатньо, має місце для проживання сина в своїй сім`ї і бажає утримувати та виховувати сина. Батько дитини змінив поведінку і протягом тривалого часу з 2019 року не вживає алкогольні напої, працює і позитивно характеризується по місцю роботи, виконує батьківські обов`язки з виховання дитини.

Тому в задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 164 СК України, ст.ст.12, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.273 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273, 354 ЦПК України. Повний текст рішення складено 04.09.2020 року.

Суддя: В.І. Кириченко