Провадження №2/193/130/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

30 липня 2020 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Шумської О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Мельникової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел.Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Софіївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження даних про батька,

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Софіївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження даних про батька, та просив суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_1 ; Софіївському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису № 2 про народження ОСОБА_1 , в частині даних про батька, зазначивши: батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно актового запису про смерть № 296.

В обґрунтування своєї заяви посилаються на те, що у листопаді 1990 року його мати ОСОБА_2 познайомилася з ОСОБА_3 .

У них склалися добрі стосунки і з грудня 1990 року вони почали проживати разом у помешканні за адресою: АДРЕСА_1 .

Від спільного проживання у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В цім будинку вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство до самої смерті ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідками Кам*янської сільської ради.

Під час проживання однією сім*єю ОСОБА_3 піклувався про його матір та про нього, як про сина. Він був для них добрим батьком та чоловіком. ОСОБА_3 працював, віддавав матері заробітну плату, допомагав в усіх домашніх та господарських клопотах, купував речі та харчі, постійно піклувався про матір та про нього. Він ходив до нього в школу на батьківські збори в час навчання в школі, піклувався про нього, купував одяг, харчі та солодощі тобто визнавав себе його батьком .

За свої кошти вони поховали ОСОБА_3 і отримали належні виплати на поховання.

За життя, його батько, ОСОБА_3 написав заповіт, яким заповів на його ім*я все своє майно.

ОСОБА_1 звернувся до відділу РАЦС з проханням про внесення змін до актового запису про народження, але йому відмовили і запропонували звернутися до суду.

Оскільки у інший, крім судового, спосіб позивач не може встановити факт батьківства, він звернувся до суду з позовом про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження даних про батька.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак поза межами судового засідання, 30 липня 2020 року на адресу суду надійшла заява, в якій останній просить проводити розгляд справи за його відсутності, також в заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач у судовому засідання присутня не була, також поза межами судового засідання, 30 липня 2020 року направила на адресу суду заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, в заяві зазначила, що позов визнає та просить розглядати справу без її участі.

Третя особа - Софіївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судовому засідання присутня не була.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання і заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видано 23 січня 1992 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що виконкомом Кам`янської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області , 23 січня 1992 року зроблено відповідний актовий запис № 2, батьками дитини зазначено: батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_2 (а.с.5)

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 6).

ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на день смерть був зареєстрований в АДРЕСА_2 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та був захоронений за їх кошти. Згідно записів погосподарських книг ОСОБА_3 , був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 з серпня 1993 року по жовтень 2000 року. З жовтня 2000 року був зареєстрований в АДРЕСА_2 , а фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 по день смерті, що підтверджено довідками виконкому Кам`янської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року (а.с. 7).

Відповідно до вимог ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленого ст. ст. 122 та 125 цього Кодексу

Відповідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до Стаття 130 Сімейного кодексу України, заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до стаття 134 Сімейного кодексу України внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства може бути зроблено на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 Сімейного кодексу України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства чи визнання батьківства, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

В третьому абзаці п.13 вказаної постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно зі ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку.

Відповідно до статті 7 КОНВЕНЦІЇ про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Статтею 8 КОНВЕНЦІЇ про права дитини ( 20 листопада 1989 року), передбачено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.

Відповідно до статті 10 КОНВЕНЦІЇ про права дитини ( 20 листопада 1989 року), до зобов`язання Держав-учасниць за пунктом 1 статті 9 заява дитини чи її батьків на в`їзд у Державу-учасницю або виїзд із неї з метою возз`єднання сім`ї повинна розглядатися Державами-учасницями позитивним, гуманним і оперативним чином. Держави-учасниці надалі забезпечують, щоб подання такого прохання не призводило до несприятливих наслідків для заявників та членів їх сім`ї.

П. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, зазначено, що при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

П. п. 2.13., 2.13.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

П. 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зазначено, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. п. 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, застосовуючи відповідні норми права, судом встановлено, що у ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 , тому приймаючи до уваги усі зібрані докази та обставини справи, а також інтереси ОСОБА_1 та визнання позову ОСОБА_2 , суд вважає за можливе, визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2,3-13,19,23,42-43,48-49, 76-81, 89, 95, 210, 223, 229, 241, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Софіївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження даних про батька, задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зобов`язати Софіївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести зміни до актового запису № 2 від 23 січня 1992 року про народження ОСОБА_1 , складений виконкомом Кам`янської сільської Ради Софіївської району Дніпропетровської області, в частині даних про батька, зазначивши: батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно актового запису про смерть № 296.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після проголошення рішення

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Суддя: О.В.Шумська