Справа №274/3811/17
Провадження № 2-п/0274/5/20
УХВАЛА

24.01.20 року м.Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Замеги О.В., за участю секретаря Павлюк-Жук А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.10.2019 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації у розмірі 2/3 частини від сплачених у шлюбі в рахунок погашення кредиту грошових коштів,-

в с т а н о в и в:

29.11.2019 ОСОБА_1 звернувся із вказаною заявою, у якій просить скасувати та переглянути заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.10.2019, у справі № 274/3811/17.

У заяві посилається на те, що судової повістки про виклик його до суду він не отримував, про розгляд справ не знав, не міг скористатись своїм правом подати заперечення на позов та подати докази. Крім того, заявник вказує, що грошові кошти, які сплачувались за кредит не були спільними коштами подружжя. Він зареєстрований як фізична особа-підприємець, мав дохід, утримував сім`ю. Кредит виплачував виключно за рахунок коштів отриманих від підприємницької діяльності. Позивачка, перебуваючи у шлюбі, жодного дня не працювала, тому не мала жодної можливості брати участь в погашенні кредиту. Через відсутність коштів, частину кредиту погасила його мати - ОСОБА_3 .. При винесенні рішення просить врахувати, що з лютого 2014 року сторони не підтримують подружніх відносин, а відтак не ведуть спільного господарства. Також вважає, що при винесенні рішення суд має врахувати частку в спільно нажитому майні яке позивачка винесла без його згоди, при цьому зазначає, що все майно було придбане ним за власні кошти.

В судове засідання сторони не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання.

Представник позивачки, ОСОБА_4 у наданих запереченнях вказала, що відповідач зареєстрований в АДРЕСА_1 , і вказана ним же у заяві про скасування та перегляд заочного рішення як адреса місця проживання. Судові повістки направлялись за вказаною адресою, а відповідач їх свідомо не отримував. Відповідачем не надано доказів часткового погашення кредиту його матір`ю, а частково за кошти які не є спільною власністю подружжя. Окрім цього, доходи від підприємницької діяльності він помилково вважає особистою приватною власністю.

Відповідно до частини першої статті 231 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників судового розгляду, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення, скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Судом встановлено, що заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 30 жовтня 2019 року, ухваленим у справі № 274/3811/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації у розмірі 2/3 частини від сплачених у шлюбі в рахунок погашення кредиту грошових коштів, позовні вимоги задоволено.

Рішенням вирішено - "Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 59731 (п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот тридцять одна) гривня 92 коп., грошової компенсації за 2/3 частини грошових коштів сплачених у шлюбі в рахунок погашення кредиту"(а.с. 129-132).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с. 29).

Судова кореспонденція направлялась відповідачу, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Іншої адреси місця проживання відповідача суду не відомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Конверт із судовою повісткою на 30.10.2019 на ім`я ОСОБА_1 направлявся судом за місцем реєстрації відповідача ( АДРЕСА_1 ), та повернувся до суду із відміткою "адресат відсутній". Раніше направлена на ім`я відповідача кореспонденція суду поверталась з відміткою "інші причини".

Станом на день винесення судом рішення, 30.10.2019, ні відзиву, ні будь-яких доказів, заяв не подав. Про поважність причин які б перешкоджали, або утруднювали його доступ до правосуддя, в тому числі поданню відзиву на позов, чи отриманню інформації з розгляду справи, ОСОБА_1 не заявляв, і не заявляє в заяві про скасування та перегляд заочного рішення.

Відповідач свідомо нехтував своїми процесуальними правами та обов`язками, не з`являючись у судові засідання, не реагуючи вчасно на прийняте судом рішення.

Враховуючи наведені обставини та строки розгляду справи (позивач звернувся до суду 22.09.2017), зважаючи на поведінку відповідача, який не отримував судових повісток, інші засоби зв`язку не повідомив, не цікавився у суді долею позову, суд вважав за можливе розглядати справу за відсутності відповідача, за наявними матеріалами справи, що узгоджується з чинним законодавством. Адже процесуальна бездіяльність сторони у справі не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом відповідно до вимог процесуального закону.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази інформування відповідача про час та дату слухання справи, та те, що сторони самостійно мають вживати усі наявні можливості, щоб дізнаватися про стан провадження справи, твердження ОСОБА_1 про порушення його права бути присутнім в судовому засіданні спростовуються.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно частини першої статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Посилання ОСОБА_1 на те, що кредит погашався лише за його особисті кошти, суд не може враховувати як підставу для скасування заочного рішення, оскільки такий факт ним не обгрунтовано, не надано доказів, тоді як судом було взято до уваги ч. 3 ст. 368 ЦК України, ст. 60, 63 СК України, а також п. п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» і суд вказує про це в рішенні від 30.10.2019.

Доказів того, що частина кредиту погашена матір`ю ОСОБА_3 за її власний кошт, заявником не надано. Не надано доказів часткового погашення кредиту за кошти які не є спільною власністю подружжя.

До заяви про скасування та перегляд заочного рішення заявником додано звіт суб`єкта малого підприємництва за ІV квартал 2010 року, за ІV квартал 2011 року, та податкову декларацію за 2012 рік в якій зазначено суму доходу 80880.00 грн.(а.с. 150-154).

Щодо розподілу спільно нажитого майна - то це є правом позивача.

Суд скасовує заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 288 ЦПК України, зокрема, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оцінивши всі наявні докази надані заявником, суд приходить до висновку, що до заяви не надано жодного доказу на які він посилається та які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а тому відсутні підстави для перегляду заочного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 1-12, 76, 260-261, 280-281, 284-289, 353-355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 274/3811/17 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, і у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий суддя О.В. Замега