ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/636/19Головуючий у 1-й інстанції Німко Н.П.
Провадження № 22-ц/817/741/20 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 305010300
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 р. м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

та представника Прокуратури Тернопільської області - Безкоровайної О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Рубінського Володимира Михайловича про відмову від апеляційної скарги у цивільній справі №593/636/19 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Рубінського Володимира Михайловича на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 16 червня 2020 року, ухваленого суддею Німко Н.П., повний текст якого складений 26 червня 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідачів: Прокуратури Тернопільської області, Державної Казначейської служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Прокуратури Тернопільської області, Державної Казначейської служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України про стягнення з Державної казначейської служби України (ідентифікаційний код юридичної особи: 37567646, 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , картковий рахунок банку "Ощадбанк" № НОМЕР_2 ) у сумі 880 503 (вісімсот вісімдесят тисяч п`ятсот три) гривні для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду; стягнення з Державної казначейської служби України (ідентифікаційний код юридичної особи: 37567646, 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , картковий рахунок банку "Ощадбанк" № НОМЕР_2 ) у сумі 283 764 (двісті вісімдесят три тисячі сімсот шістдесят чотири) гривні для відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури позивача було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності, незаконно повідомлено про підозру, незаконно взято під варту й незаконно застосовано інші види запобіжних заходів, а також незаконно засуджено. Внаслідок таких незаконних дій позивач зазнав моральної та майнової шкоди, обґрунтований розрахунок яких є викладеним у позовній заяві. Просив позов задовольнити й винести судове рішення, яким стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на його користь 880 503 гривні для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. А також стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на його користь 283 764 гривні для відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 16 червня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відповідачів: Прокуратури Тернопільської області, Державної Казначейської служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду - відмовлено в цілому, за їх необґрунтованістю й недоведеністю.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду - задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 671 295 (шістсот сімдесят одну тисячу двісті дев`яносто п`ять) гривень 73 копійки компенсації на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Судові витрати по справі віднесено на рахунок держави.

Не погодившись із вказаним рішенням представником ОСОБА_1 - адвокатом Рубінським Володимиром Михайловичем було подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 16 червня 2020 року, прийнятого за результатами розгляду цивільної справи №593/636/19 та стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 996 553 (дев`ятсот дев`яносто шість тисяч п`ятсот п`ятдесят три) гривні для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду; стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 321 164 (триста двадцять одну тисячу сто шістдесят чотири) гривні для відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, посилаючись на те, що воно прийняте без повноти встановлення та з`ясування усіх обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Рубінський В.М. зазначив, що під час перебування позивача під слідством та судом в статусі особи, що притягується до кримінальної відповідальності, останній зазнав майнової шкоди, що полягає у втраченому заробітку. У період з 19 березня 2013 року по 19 квітня 2015 року, щодо ОСОБА_1 діяв запобіжний захід у виді тримання під вартою і він був позбавлений можливості реалізації свого конституційного права на працю, не мав реальної змоги належним чином забезпечувати себе та свою сім`ю, оскільки перебував у СІЗО, що відповідно нівелювало будь-яку можливість працевлаштування та пригнічувало його як особистість та чоловіка, відчував себе неповноцінним, безпомічним та нереалізованим. В період з 10 квітня 2015 року по 15 листопада 2018 року відносно нього діяв захід забезпечення кримінального провадження та він перебував у статусі обвинуваченого, що відповідно суттєво обмежувало його права і свободи, не дозволяло у повній мірі реалізувати своє конституційне право на працю. При кожній спробі влаштуватися на роботу, роботодавці вимагали довідку про несудимість повної форми, відповідно до змісту якої вбачалося, що за обліками МВС України, ОСОБА_1 перебував у статусі особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, що йому повідомлено про підозру й відносно нього діє запобіжний захід, що відповідно ставало підставою для відмови у прийнятті на роботу. Внаслідок наведених обставин, позивач зазнавав збитків в частині втраченого заробітку й неможливості мінімального належного забезпечення себе та своєї сім`ї, що позбавило можливості реалізації своїх бажань та необхідностей, відчував себе неповноцінним, безпомічним та нереалізованим, ситуація у якій перебував пригнічувала його як особистість та як чоловіка. Внаслідок вказаних обставин, останній зазнав майнової шкоди, що полягає у втраченому заробітку у сумі 321 164 гривень (із врахуванням розміру мінімальної заробітної плати станом на момент прийняття кінцевого рішення у справі, відповідно до ст.8 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір мінімальної зарплати у 2020 році у місячному розмірі складає 4 723 гривні). Також, ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, що призвела до погіршення здоров`я, погіршення відносин з оточуючими людьми, а також інших негативних наслідків морального характеру. Змушений був брати участь у допитах та інших слідчих діях, спілкуватися із працівниками правоохоронних органів, які то погрожували тюремним строком, то просили визнати вину і тоді його звільнять від відповідальності. Під час кримінального провадження, останній зазнав тривалого тримання під вартою, внаслідок чого йому завдано нестерпних душевних страждань, що виразилось у руйнуванні життєвих планів та соціальних зв`язків, тривалому відриві від сім`ї, позбавлення права працювати, погіршення відносин з оточуючими, що тепер вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Наслідки таких подій призвели до появи негативних психоемоційних змін, а саме: швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, насторога, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього. Також, ситуація, що пов`язана з притягненням позивача до кримінальної відповідальності та перебуванням під вартою була для нього інтенсивно психотравмуючою,порушила його нормальний, звичний стан, призвела до душевних страждань, порушила адаптивне життєве функціонування, внесла повну невизначеність щодо майбутнього, внесла кардинальні зміни у звичний спосіб життя, оскільки останній був позбавлений волі, висловлювань своєї власної думки, вимушений був терпіти приниження та численні побутові незручності ув`язнення. Тому, моральна шкоди становить 996 553 (дев`ятсот дев`яносто шість тисяч п`ятсот п`ятдесят три) гривні (із врахуванням розміру мінімальної заробітної плати станом на момент прийняття кінцевого рішення у справі, відповідно до ст.8 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір мінімальної зарплати у 2020 році у місячному розмірі складає 4 723 гривні).

Від прокуратури Тернопільської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Рубінського В.М. - залишити без задоволення, а рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 16 червня 2020 року - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, посилаючись на те, що доводи наведені в ній є безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим. Вказують, що ОСОБА_1 під час розгляду справи не надано жодних доказів, які б підтверджували факти відмов у прийнятті на роботу та позбавлення можливості отримати заробіток. Таким чином, належних, допустимих і достатніх доказів причинно-наслідкового зв`язку між рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування та прокуратури при провадженні досудового розслідування і судового розгляду та настанням таких негативних наслідків, як неможливість позивача влаштуватися на роботу, суду не надано. Суд першої інстанції обґрунтовуючи прийняте рішення, врахував кратність розмірів мінімальної заробітної плати за час перебування ОСОБА_1 . Під вартою строком 24 місяці та 22 дні в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат на місяць, а за час застосування до нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання терміном 43 місяці та 6 днів - в розмірі однієї мінімальної заробітної плати на місяць, оскільки саме такий розмір суд вважає достатнім для розумного задоволення вимог позивача, як потерпілої особи. Суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, не віднайшов підстав для застосування кратності розмірів мінімальної заробітної плати за час дії такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Від Міністерства внутрішніх справ України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять залишити апеляційну скаргу Рубінського Володимира Михайловича без задоволення, посилаючись на те, що вона є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Вказує, що позивач у позовній заяві фактично зазначав про неправомірні дії працівників слідчого управління УМВС України в Тернопільській області та прокуратури Тернопільської області при розслідуванні кримінального провадження №0000017, при цьому, безпідставно визначив МВС України відповідачем у справі, яке прав та інтересів позивача не порушувало. У позовній заяві дані про вину безпосередньо посадових осіб МВС України у спричинені позивачеві моральної та/або матеріальної шкоди - відсутні. Позов та додатки до нього не містять жодного доказу причетності останніх до подій, що відбулись із позивачем. Відсутня основна складова виникнення підстави для відшкодування шкоди - вина МВС України у подіях, що сталися з позивачем. Таким чином, позивачем ще при поданні позову до суду невірно було встановлено належних відповідачів, що само по собі давало суду законне підґрунтя відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2015 року по кримінальному провадженню №0000017, якою було змінено ОСОБА_1 запобіжний захід тримання під вартою на особисте зобов`язання, у зв`язку із закінченням строку тримання під вартою, тобто, підстави для порушення кримінального провадження та обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 - були. Також те, що ані позовна заява, ані апеляційна скарга представника позивача не містять обґрунтованих доводів щодо підстав стягнення моральної шкоди.

Під час розгляду справи в апеляційному суді, 01 вересня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Рубінський Володимир Михайлович подав через канцелярію суду клопотання про відмову від апеляційної скарги, в якій просив прийняти відмову від апеляційної скарги та закрити апеляційне провадження.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання з наступних підставах.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Частиною 4 ст.364 ЦПК України передбачено, що особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Згідно з п.1 ч.1 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги.

Частиною 5 статті 364 ЦПК України передбачено, що у разі закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги на судове рішення повторне оскарження цього рішення особою, що відмовилася від скарги, не допускається.

Оскільки відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства відмова від апеляційної скарги є процесуальним правом учасника справи, особи, що приєдналися до апеляційної скарги, відсутні, суд вважає, що наявні підстави для прийняття відмови представника ОСОБА_1 - адвоката Рубінського Володимира Михайловича від апеляційної скарги, у зв`язку з чим апеляційне провадження відповідно до вимог ч.4 ст.364 ЦПК України підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 35, 260, 261, 362, 364, 389, 390ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Рубінського Володимира Михайловича про відмову від апеляційної скарги - задовольнити.

Прийняти відмову представника ОСОБА_1 - адвоката Рубінського Володимира Михайловича від апеляційної скарги у цивільній справі №593/636/19 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів: Прокуратури Тернопільської області, Державної Казначейської служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Рубінського Володимира Михайловича на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 16 червня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідачів: Прокуратури Тернопільської області, Державної Казначейської служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 та його представнику- адвокату Рубінському Володимиру Михайловичу, що у разі закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги на судове рішення повторне оскарження цього рішення особою, що відмовилася від скарги, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 01 вересня 2020 року.

Головуючий

Судді