КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5384/2020
Справа № 757/2263/18-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2019 року в складі судді Батрин О.В., постановлену в м. Київ 21 грудня 2019 року за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про застосування наслідків нікчемності угод,

поданим у справі за позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Собі», Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніра», Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі», Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМРЕСУРС ПЛЮС», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , фізична особа-підприємець ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 про застосування наслідків нікчемних угод та зобовязання вчинити певні дії, -

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна про застосування наслідків нікчемних угод та зобов`язання вчинити певні дії, просив постановити рішення про застосування наслідків нікчемних угод (правочинів) щодо протиправного відчуження всіх та будь-яких інших допоміжних приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , у спосіб, зокрема, визнання незаконною державної реєстрації всіх та будь-яких допоміжних приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , за будь-якими іншими особами, окрім власників житлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 ; зобов?язати відповідачів здійснити державну реєстрацію всіх та будь-яких інших допоміжних приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 виключно за власниками житлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2018 року відкрито провадження у справі (а. с. 249а т. 1).

В квітні 2019 року ОСОБА_1 подала до суду позов як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, просила допустити її до участі в даній цивільній справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, розгляд справи розпочати спочатку, витребувати з відповідних органів державної реєстрації нерухомого майна копії ймовірних нікчемних угод щодо протиправного відчуження всіх та будь-яких допоміжних приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , постановити рішення про застосування наслідків нікчемних угод (правочинів) щодо протиправного відчуження всіх та будь-яких допоміжних приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , у спосіб, зокрема, визнання незаконною державну реєстрацію всіх та будь-яких допоміжних приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , за будь-якими іншими особами, окрім власників житлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідачів здійснити державну реєстрацію всіх та будь-яких допоміжних приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , виключно за власниками житлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 ; в разі необхідності вийти за межі позовних вимог; стягнути з відповідачів судові витрати у справі (а. с. 72 - 77 т. 3).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом 5 днів з дня вручення ухвали (а. с. 83 т. 3).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто ОСОБА_1 (а. с. 112 т. 3).

ОСОБА_1 , не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, 04 лютого 2020 року та 06 лютого 2020 року подала апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи, що зміст апеляційних скарг ОСОБА_1 , які надійшли до Печерського районного суду м. Києва 04 лютого 2020 року та 06 лютого 2020 року, є ідентичним, вони зареєстровані як одна апеляційна скарга відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що строк для усунення недоліків її позовної заяви, встановлений ухвалою від 25 квітня 2019 року, був невиправдано малим (всього 5 днів) для виконання такого обсягу вимог (особливо хворою особою дуже похилого віку) та по самій своїй правовій суті - дискримінаційним, порівняно з таким самим строком у 10 днів, встановленим судом першої інстанції ухвалою від 15 січня 2018 року для усунення того ж самого обсягу недоліків позовної заяви фізично здорового первинного позивача в даній справі.

Вказувала, що призначення третій особі, яка заявляє самостійні вимоги в даній справі, вдвічі меншого строку на усунення тих самих недоліків позовної заяви, ніж який було надано судом першої інстанції в даній справі первинному позивачеві у ній - вже само по собі прямо порушує рівність перед законом та судом: позивача за первинною позовною заявою в даній справі, з одного боку, та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, у справі, з іншого. Можливі заперечення з цього приводу, що позивач процесуальним законом не була позбавлена права просити суд першої інстанції про продовження зазначеного процесуального строку у 5 днів, встановленого ухвалою від 25 квітня 2019 року, не спростовують примат конституційно визначених основних засад судочинства, до того ж для продовження процесуального строку заявник має довести саме поважність причин неможливості виконання саме при цьому законного строку, встановленого судом. У випадку ж даної цивільної справи строк, встановлений судом першої інстанції третій особі з правами та обов`язками позивача у справі, був апріорі незаконний, оскільки порушував рівність третьої особи стосовно первинного позивача у справі; ненадання ж (незалежно від його причин) третьою особою суду доказів поважності невиконання приписів ухвали від 25 квітня 2019 року не може і не повинно нівелювати зазначених конституційних прав третьої особи в даній справі, викладених в ст. 129 Конституції України.

Відзивів на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові); віднесена до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ст. 195 ЦПК України положення статей 193 і 194 цього Кодексу застосовуються до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху із підстав невідповідності положенням п. 3, 4, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, оскільки вона не містить зазначення ціни позову в частині застосування наслідків нікчемності правочину, змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та не надано підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Крім цього, позивачем не додано документу, що підтверджує сплату судового збору.

З урахуванням наведеного позовну заяву залишено без руху та надано третій особі, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову, ОСОБА_1 строк для усунення зазначених недоліків, а саме для визначення ціни позову в частині застосування наслідків нікчемності правочину, зазначення змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та надання підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав та зазначення обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, надання документу про сплату судового збору за вимоги майнового та немайнового характеру (а. с. 83 - 84 т. 3).

Таким чином, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху судом першої інстанції зазначені недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, що відповідає положенням ч. 2 ст. 185 ЦПК України.

Копію ухвали Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року ОСОБА_1 отримала 23 серпня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 93 т. 3) і не спростовується доводами апеляційної скарги.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто ОСОБА_1 , оскільки третьою особою недоліки позовної заяви не усунуті (а. с. 112 т. 3).

За змістом апеляційної скарги, заявником не оскаржуються підстави залишення позовної заяви без руху і ОСОБА_1 фактично не погоджується лише зі строком усунення недоліків у 5 днів, встановленим судом, вважаючи його дискримінаційним по відношенню до неї і таким, що порушує ст. 129 Конституції України, оскільки при залишенні без руху позовної заяви позивача за первісним позовом ОСОБА_2 , суд першої інстанції надав йому 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Як вбачається із матеріалів справи, провадження у справі відкрите 05 квітня 2018 року і призначене підготовче засідання на 22 червня 2018 року (а. с. 249а т. 1), яке станом на день подання ОСОБА_1 позовної заяви 25 квітня 2019 року не закрите і судовий розгляд не призначений.

Апеляційний суд враховує, що строк для усунення недоліків, визначений частиною 2 ст. 185 ЦПК України, не може перевищувати десяти днів, тобто зазначеною статтею встановлено максимальний, а не мінімальний строк, таким чином, з урахуванням обставин справи суд вправі зменшувати його на свій розсуд.

З огляду на час знаходження справи в провадженні суду, встановлення третій особі з самостійними вимогами строку для усунення недоліків 5 днів з дня вручення ухвали є процесуально виправданим, відтак апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення судом принципу рівності учасників справи перед законом і судом та ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду, однак своїм процесуальним правом на подання заяви про продовження строку для усунення недоліків ОСОБА_1 не скористалась, будь-яких заяв з приводу усунення недоліків позовної заяви до суду не направляла, а отже судом першої інстанції правомірно постановлено ухвалу про повернення позовної заяви в зв`язку із неусуненням позивачем недоліків позовної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Крім того, постановлюючи ухвалу про повернення позовної заяви лише 21 грудня 2019 року, суд першої інстанції фактично надав ОСОБА_1 майже чотири місяці для усунення недоліків, і таким чином доводи апеляційної скарги щодо дискримінаційно малого строку для усунення недоліків, що зводяться не до обґрунтування реальної неможливості позивача вчасно усунути недоліки позовної заяви, а до принципової незгоди із процесуальним строком, встановленим судом, є неприйнятними та відхиляються апеляційним судом.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: