Справа №701/822/20
Провадження №2/701/354/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2020 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого-судді -Калієвського І. Д.
за участю секретаря -Байдужої Г. І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до Рогівської сільської ради Маньківського району Черкаської області про визнання прав забудовника в порядку спадкування за заповітом,
Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання прав забудовника в порядку спадкування за заповітом.
На підставу своїх вимог спирається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Роги Маньківського району Черкаської області у віці 65 років помер позивача батько ОСОБА_2 , про що 05.06.2006 року складено відповідний актовий запис №10, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 05.06.2006 року Рогівською сільською радою Маньківського району Черкаської області.
Довідка Рогівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 05.08.2020 року №452, підтверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , який проживав в селі Роги Маньківського району Черкаської області. Також дана довідка підтверджує, що спадкоємцями померлого за законом та заповітом є: син ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 , склав заповіт від 15.07.2003 року за реєстром №4, який посвідчений Рогівською сільською радою і який не змінений і не відмінений, яким заповів йому все своє майно.
Після смерті ОСОБА_2 , залишилося спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який належав покійному згідно довідки Рогівської сільської ради від 05.08.2020 року №451, інші правовстановлюючі документи відсутні.
Разом з тим, в процесі оформлення спадщини виявилось, що у нього немає можливості оформити у спадщину в нотаріальному порядку вищевказане спадкове майно.
Позивач зазначає, що оскільки він прийняв спадщину після смерті свого батька, до нього як до правонаступника-спадкоємця перейшли всі права та обов`язки батька як забудовника по праву спадкування. Крім того, в даному випадку ним здійснюється оформлення прав на спадщину на підставі заповіту, згідно якого житловий будинок з присадибною ділянкою заповідано виключно йому, а у відповідності до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, і лише у разі неприйняття спадщини за заповітом право на спадкування мали б інші спадкоємці за законом у відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України.
У відповідності до пункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.
Оскільки позивачем не було пред`явлено правовстановлюючий документ на житловий будинок, постановлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті батька ОСОБА_2 , - відмовити.
Також позивач зазначає, що житловий будинок з надвірними будівлями є належним спадкодавцеві, але будівництво підлягає здачі в експлуатацію відповідно до законодавства, тобто формально вважається незавершеним будівництвом.
Довідка Рогівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 05.08.2020 року №451 підтверджує, що дійсно по АДРЕСА_1 за померлим ОСОБА_2 , рахується житловий будинок, розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 0,40 га., згідно погосподарської книги №6, особовий рахунок НОМЕР_2 , сторінка 31.
За рішенням Рогівської сільської ради Маньківського району Черкаської області покійний ОСОБА_2 , для оформлення та видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок не звертався.
Тобто, користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 був покійний батько ОСОБА_2 , і на даній земельній ділянці розташований будинок з надвірними будівлями та спорудами, які також йому належали.
У зв`язку з тим, що власне житловий будинок руйнувався, за життя батько розпочав та проводив його перебудову, він йому в цьому допомагав, і завершив ці роботи вже у 2020 році, коли батько вже був покійним. Ці роботи проводились ним з метою збереження майна від руйнування, що повністю узгоджується як з приписами ст. 322 ЦК України в частині зобов`язання утримання майна (тягар утримання майна), так і з приписами ст. 1285 ЦК України в частині управління спадщиною з метою її збереження.
Однак, при цьому фактично виявилось, що формально внаслідок цього в розумінні будівельних норм будинок збудовано у 2020 році, при цьому формально-титульним забудовником вважається покійний батько. Разом з тим, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем, до нього перейшли усі права на забудову земельної ділянки по праву спадкування.
14.08.2020 року ПП Уманський центр технічної інвентаризації на замовлення позивача проведено технічну інвентаризацію на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Згідно даних технічної інвентаризації встановлено, що житловий будинок збудовано у 2020 році, інші будівлі збудовано у 1955 році.
28.08.2020 року за №89/18-06 відділом будівництва, інфраструктури, енергетики та житлово-комунального господарства Маньківської районної державної адміністрації надано висновок про відповідність забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації, державним будівельним нормам і правилам. Згідно даного висновку встановлено, що будівництво житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 здійснено у період з 1955 по 2020 роки на земельній ділянці площею 0,40 га., та рахується за покійним ОСОБА_2 . Забудова земельної ділянки передбачена генеральним планом с. Роги та знаходиться в зоні житлової забудови. Інформація щодо отримання будівельного паспорта та права на виконання будівельних робіт на забудову земельної ділянки по АДРЕСА_1 відсутня. Згідно даного висновку зазначено, що житловий будинок збудований у 2020 році, господарські будівлі збудовані у 1955 році та підлягають введенню в експлуатацію через органи державного архітектурно-будівельного контролю шляхом реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що узгоджується ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Разом з тим, відділ будівництва, інфраструктури, енергетики та житлово-комунального господарства Маньківської районної державної адміністрації не заперечує щодо визнання та оформлення права власності на житловий будинок та господарські будівлі та спорудами по АДРЕСА_1 , за умови дотримання Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.08.2020 підтверджує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , право власності не зареєстровано.
Позивач зазначає, що лише у випадку визнання прав забудовника за рішенням суду, позивач зможе скористатись Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, для чого подати відповідні документи до органу державного архітектурно-будівельного контролю, замовити проведення технічного обстеження, і вже після отримання відповідного документа про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, зможу звернутись до реєстратора прав на нерухоме майно для проведення державної реєстрації права власності, що змушує його звертатись до суду з даним позовом.
Позивач до суду не з`явився, але в своїй позовній заяві просив справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі.
Представник відповідача Рогівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, в судове засідання не з`явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.
У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обстаини та відповідні правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Роги Маньківського району Черкаської області у віці 65 років помер позивача батько ОСОБА_2 , про що 05.06.2006 року складено відповідний актовий запис №10, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 05.06.2006 року Рогівською сільською радою Маньківського району Черкаської області. (а.с.11).
Довідка Рогівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 05.08.2020 року №452, підтверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , який проживав в селі Роги Маньківського району Черкаської області. Також дана довідка підтверджує, що спадкоємцями померлого за законом та заповітом є: син ОСОБА_1 . (а.с.12).
ОСОБА_2 , склав заповіт від 15.07.2003 року за реєстром №4, який посвідчений Рогівською сільською радою і який не змінений і не відмінений, яким заповів йому все своє майно. (а.с.13).
Після смерті ОСОБА_2 , залишилося спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який належав покійному згідно довідки Рогівської сільської ради від 05.08.2020 року №451, інші правовстановлюючі документи відсутні. (а.с.14).
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 у встановлений законом строк позивач подав заяву про прийняття спадщини до Маньківської державної нотаріальної контори, де за позивача заявою про прийняття спадщини заведена спадкова справа №417 за 2008 рік зареєстровано в реєстрі за №3435 від 29.07.2008 року. (а.с.15).
У відповідності до пункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.
Довідка Рогівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 05.08.2020 року №451 підтверджує, що дійсно по АДРЕСА_1 за померлим ОСОБА_2 , рахується житловий будинок, розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 0,40 га., згідно погосподарської книги №6, особовий рахунок НОМЕР_2 , сторінка 31. (а.с.14).
Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що за рішенням Рогівської сільської ради Маньківського району Черкаської області покійний ОСОБА_2 , для оформлення та видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок не звертався. Тобто, користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 був покійний батько ОСОБА_2 , і на даній земельній ділянці розташований будинок з надвірними будівлями та спорудами, які також йому належали. У зв`язку з тим, що власне житловий будинок руйнувався, за життя батько розпочав та проводив його перебудову, він йому в цьому допомагав, і завершив ці роботи вже у 2020 році, коли батько вже був покійним. Ці роботи проводились ним з метою збереження майна від руйнування, що повністю узгоджується як з приписами ст. 322 ЦК України в частині зобов`язання утримання майна (тягар утримання майна), так і з приписами ст. 1285 ЦК України в частині управління спадщиною з метою її збереження. Однак, при цьому фактично виявилось, що формально внаслідок цього в розумінні будівельних норм будинок збудовано у 2020 році, при цьому формально-титульним забудовником вважається покійний батько. Разом з тим, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем, до нього перейшли усі права на забудову земельної ділянки по праву спадкування.
14.08.2020 року ПП Уманський центр технічної інвентаризації на замовлення позивача проведено технічну інвентаризацію на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Згідно даних технічної інвентаризації встановлено, що житловий будинок збудовано у 2020 році, інші будівлі збудовано у 1955 році. (а.с.19-26).
28.08.2020 року за №89/18-06 відділом будівництва, інфраструктури, енергетики та житлово-комунального господарства Маньківської районної державної адміністрації надано висновок про відповідність забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації, державним будівельним нормам і правилам. Згідно даного висновку встановлено, що будівництво житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 здійснено у період з 1955 по 2020 роки на земельній ділянці площею 0,40 га., та рахується за покійним ОСОБА_2 . Забудова земельної ділянки передбачена генеральним планом с. Роги та знаходиться в зоні житлової забудови. Інформація щодо отримання будівельного паспорта та права на виконання будівельних робіт на забудову земельної ділянки по АДРЕСА_1 відсутня. Згідно даного висновку зазначено, що житловий будинок збудований у 2020 році, господарські будівлі збудовані у 1955 році та підлягають введенню в експлуатацію через органи державного архітектурно-будівельного контролю шляхом реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що узгоджується ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». (а.с.27-29).
Відділ будівництва, інфраструктури, енергетики та житлово-комунального господарства Маньківської районної державної адміністрації не заперечує щодо визнання та оформлення права власності на житловий будинок та господарські будівлі та спорудами по АДРЕСА_1 , за умови дотримання Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с.27-29).
Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.08.2020 підтверджує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , право власності не зареєстровано (а.с.15).
Суд вирішуючи даний спір керується наступним.
Згідно положень ст. 181 ЦК Українивизначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Відповідно ст. 182 ЦК України вбачається, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення підлягають державній реєстрації.
Ст. 331 ЦК України визначає, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (ч.3).
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 ЦК України, у разі необхідності особа, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва. Можна сказати, що матеріали є об`єктом незавершеного будівництва, однак зареєструвати право власності на них як об`єкта нерухомого майна можливо лише за умови, що це майно стане предметом відповідної угоди.
Виходячи зі змісту ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України, ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об`єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.
Згідно інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 містяться роз`яснення , що за умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним.
В постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 року у справі №6-168цс12 зроблено висновок про те, що майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.
Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.
Відповідно до п.41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).
Відповідно до п.42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.
Позивач обгрунтовуючи позовні вимоги стверджує, що він не може скористатися Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на даний час, оскільки не має можливості отримати відповідний документ про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна.
Відповідно до п. 9 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою для оформлення права власності на нього. Такий документ видається відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю шляхом реєстрації поданої замовником (забудовником) декларації про готовність об`єкта до експлуатації у відповідності до п. 33 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року №461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів».
Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Ст. 322 ЦК України зобов`язує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно ст. 1217 цього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а за ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Відповідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Тобто, заповіт є особистою волею особи-спадкодавця, за якою він виявив власне волевиявлення на випадок своєї смерті, зробивши заповітне розпорядження.
Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Статтею 1236 ЦК України визначено право заповідача на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом - заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини, якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав.
Ст. 317 ЦК України визначає, що право розпорядження майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном.
Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи поданих позивачем достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає суд змогу дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обгрунтоване рішення по суті спору, тому заявлені вимоги підлягають до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 16, 181, 182, 317, 319, 322, 328, 331. 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1233, 1235, 1236 ЦК України, суд, -
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований та житель АДРЕСА_1 ), права та обов`язки забудовника на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , з правом здачі в експлуатацію та отримання на ім`я ОСОБА_1 документів, що посвідчують права власності, згідно даних технічного паспорта.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя І.Д.Калієвський