Провадження №2/369/4223/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Дубас Т.В.,

За участю секретаря Мазурик Д.С.

розглянув заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

У серпні 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, у якій він просив суд накласти арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 (РНОКІТП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Позивачка у своїй заяві посилається на наступне, позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 1/2 частини коштів в сумі 13 125,00 доларів США, що еквівалентно 354 114,53 гривень, які Позивач погасив до договором позики.

Позов обґрунтовано тим, що для придбання спільної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , Позивачем та Відповідачем позичено кошти в сумі 28 000,00 доларів США, частину яких в сумі 26 250,00 доларів США, Позивач повернув після розлучення. Вищезазначена квартира, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.02.2020р. в справі №369/10586/18, поділена між Позивачем та Відповідачем в рівних частках, але питання про розподіл боргового зобов`язання, залишилось не вирішеним, тому на підставі вищевказаного просив суд задовольнити заяву про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшла висновку, що заява позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками вжиття заходів забезпечення.

В заяві про забезпечення позову заявник не навів доказів, чому не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також заявник не зазначив доказів, що існує реальна загроза невиконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Суд вважає вимоги про накладення арешту на нерухоме майно відповідача ОСОБА_2 у вигляді арешту на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що за твердженням позивача належить відповідачці, не є співмірним заходом до забезпечення позову про стягнення боргу за договором позики у розмірі 13 125, 00 доларів США.

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (дата формування 12.08.2020), згідно з якого 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 .

В порушення положень ст.151 ЦПК України, подана заява про забезпечення позову не містить доказів про існування обставин, які унеможливлять виконання рішення суду, у разі невжиття, вказаного в заяві виду забезпечення позову, зокрема, заява не містить обґрунтування ризиків здійснення відповідачем будь-яких дій направлених на відчуження майна.

В заяві не зазначені обставини та докази, які б стверджували про те, що застосування вказаного заходу забезпечення позову не призведе до дисбалансу прав сторін по справі.

Разом з цим, під час розгляду питання про забезпечення позову, суд бере до уваги ринкову вартість 1/2 частини квартири, яка може значно перевищувати розмір позовних вимог, оскільки позивачем до матеріалів справи не додано звіту про оцінку майна.

При цьому, заявником в поданій заяві не зазначено пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, предмет позову, а також викладені у заяві доводи позивача та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд прийшов до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку із цим заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Т.В. Дубас