У Х В А Л А

17 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 2-314/2010

провадження № 61-10870ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , подану адвокатом Бузинарською Діаною Миколаївною, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є правонаступниками ОСОБА_2 , до Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, Криворізької районної ради Дніпропетровської області, третя особа - Криворізька районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2010 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.

Визначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , - протягом двох місяців з моменту набрання рішенням законної сили.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними дочкою та сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2010 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

20 липня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 через адвоката Бузинарську Д. М. подали засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2020 року, в якій просять скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 03 серпня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме: для надання виправленої касаційної скарги, в якій необхідно зазначити підстави касаційного оскарження, їх правове обґрунтування.

У серпні 2020 року від скаржників надійшла виправлена касаційна скарга з зазначенням підстав для касаційного оскарження.

Як на підставу касаційного оскарження, скаржники посилаються на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначають, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без врахування правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №2-512/2005 стосовно безпідставного поновлення строку касаційного оскарження. Також посилаються на пункти 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України і зазначають, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі розгляду апеляційної скарги, оскільки скасував рішення суду першої інстанції в тій частині, в якій апелянт його не оскаржував. Крім того, суд апеляційної інстанції безпідставно відхилив клопотання про виклик свідків, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи. Суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, не залучивши до участі правонаступників померлого позивача та вирішивши позовні вимоги уже померлої особи.

За правилами пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Так скаржник посилається на безпідставне поновлення строку апеляційного оскарження, однак, дане питання вирішувалося ухвалою про відкриття апеляційного провадження у справі. Натомість, скаржник, посилаючись на вищевказану підставу касаційного оскарження та оскаржуючи в касаційному порядку постанову апеляційного суду, не зазначає, в чому полягає невідповідність застосування судом апеляційної інстанції норм права правовим висновкам Верховного Суду.

Таким чином, в цій частині скаржником не виконані вимоги процесуального законодавства.

Щодо посилань скаржника на пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, то слід зазначити, що судові рішення можуть бути оскаржені з вказаної підстави лише за умови належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, зазначених в пунктах 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України. Оскільки касаційна скарга не містить належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, зазначених у цих пунктах, то касаційне оскарження судових рішень на підставі пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України також не може вважатися належним оформленням касаційної скарги відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Таким чином скаржники не усунули недоліки касаційної скарги у повному обсязі.

За змістом статті 127 ЦПК України встановлений судом строку може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З метою недопущення порушення принципу доступу до правосуддя, Верховний Суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: для надання скаржниками виправленої касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали.

Роз`яснити скаржникам, що у разі невиконання вищевказаних вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Керуючись статтями 127, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Продовжити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 строк для усунення зазначених вище недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто особам, які її подали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш