ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року

м.Суми

Справа №585/187/20

Номер провадження 22-ц/816/1279/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності:

відповідача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Голуб Світлани Анатоліївни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2020 року в складі судді Машини І.М., ухваленого у м. Ромни Сумської області, повне рішення складено 11 березня 2020 року,

у цивільній справі за позовом Приватного підприємства «ШЕРИФ - ПУЛЬТОВА ОХОРОНА» до ОСОБА_1

про стягнення боргу та відшкодування вартості майна,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року Приватне підприємство «ШЕРИФ - ПУЛЬТОВА ОХОРОНА» (далі -ПП «ШЕРИФ - ПУЛЬТОВА ОХОРОНА») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу та відшкодування вартості майна.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 01 серпня 2018 року між ПП «ШЕРИФ - ПУЛЬТОВА ОХОРОНА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони №3927983. Внаслідок невиконання ОСОБА_1 вимог договору у нього утворилася заборгованість перед ПП «ШЕРИФ-ПУЛЬТОВА ОХОРОНА» за надані послуги з охорони об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 1689 грн. Крім того, відповідач не повернув у визначений Договором строк належне позивачу обладнання ППК «Макс-3718» вартістю 5300 грн., тому відповідно до умов Договору відповідач має сплатити позивачу його повну вартість у зазначеному розмірі.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2020 року позов ПП «ШЕРИФ - ПУЛЬТОВА ОХОРОНА» задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «ШЕРИФ-ПУЛЬТОВА ОХОРОНА» заборгованість за Договором про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони № 3927983 від 01 серпня 2018 року в розмірі 1689 грн, грошові кошти за безпідставно набуте майно (п. 3.2.13 Договору) в сумі 5300 грн та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2102 грн.

У квітні 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, які викладені у рішенні обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та ухвалили нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення по суті спору, суд першої інстанції не врахував, що договір на підставі якого позивач просить стягнути заборгованість він не підписував, до об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , охорона якого є предметом договору, відповідач відношення не має, додані до позову копії паспорта відповідача сфальсифіковані. Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд першої інстанції не врахував значення справи для відповідача і дійшов помилкового висновку про її малозначність, крім того не повідомив відповідача про розгляд справи належним чином, порушивши таким чином його процесуальні права.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ПП «ШЕРИФ-ПУЛЬТОВА ОХОРОНА» заперечує проти її задоволення, доводи викладені ОСОБА_1 у скарзі вважає надуманими, необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Голуб С.А., які підтримали доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 серпня 2018 року між ПП «ШЕРИФ-ПУЛЬТОВА ОХОРОНА» (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) укладений Договір № 3927983 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони (а.с. 6-9).

За умовами зазначеного Договору виконавець надає послуги замовнику в обсягах та кількості, які ним обрані, в порядку та на умовах визначених цим договором. Обумовлений Сторонами обсяг послуг та їх вартість вказується в Додатку 1 до даного Договору та являється його невід`ємною частиною. Послуги за цим договором надаються за адресою, яка вказана у Додатку № 1 - АДРЕСА_1 (п. 1.1 та 1.2) (а.с. 6, 10).

Згідно по 1.3.1 та 1.3.2 Договору - охорона об`єкта здійснюється виконавцем шляхом спостереження за станом технічних засобів охоронної сигналізації (далі - ОС), яка встановлена на об`єкті замовника та автоматично сповіщає про проникнення в приміщення чи порушення архітектурно-будівельних конструкцій, а також забезпечення негайного виїзду Групи Швидкого Реагування (надалі - ГШР) з метою вжиття заходів для встановлення причин спрацювання ОС, та при необхідності - затримання осіб, які проникли на Об`єкт. Реагування на сигнал «тривога» здійснюється виконавцем шляхом забезпечення негайного виїзду ГШБ на спрацювання технічних засобів тривожної сигналізації (надалі - ТС) при виклику замовником або його уповноваженою особою з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання ТС, та при необхідності забезпечення підтримання порядку на Об`єкті.

Вартість обраних замовником послуг, згідно переліку, викладеному в п. 1.3, визначається сторонами у Додатку № 1 до цього договору. Оплата за цим Договором здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на наданий виконавцем розрахунковий рахунок у відповідності до чинного законодавства України у строки: згідно п. 2.1 Договору - на умовах передоплати і проводиться замовником щомісячно протягом перших п`яти календарних днів в якому надаються послуги (п. 2.1, п. 2.3)

Відповідно до розділу 2 Переліку обумовлений послуг, який є Додатком № 1 до названого Договору, вартість послуг з охорони (пункти 1.3.1 та 1.3.2) складає 350 грн на місяць (а.с. 10).

Пункт 2.4 зазначеного Договору передбачає можливість змін ціни за послуги виконавцем, залежно від зміни норм витрат на здійснення таких послуг, цін на ринку, збільшення розміру податків, зборів, інших обов`язкових платежів, тощо, на основі наданого виконавцем повідомлення. У випадку, якщо замовник в 15-ти денний термін з дня отримання повідомлення про зміну ціни не повідомив виконавця про прийняте рішення, тоді вважається, що замовник погоджується здійснювати оплату послуг за новими цінами.

Також у Додатку № 1 розділу 5 зазначено, що Замовнику надано у користування (оренду) обладнання «Макс 3718» (комплект) серійний номер 815310, вартість якого становить 5300 грн. (а.с. 10) .

Відповідно до п. 3.2.13 Договору замовник зобов`язаний після припинення договірних відносин, але не більше 2-х днів, повернути виконавцю обладнання, яке надане замовнику в користування (зазначене в Додатку № 1 до даного Договору), у стані, придатному для подальшої експлуатації, а у випадку неповернення у встановлений строк замовник зобов`язаний сплатити виконавцю його вартість.

Згідно п. 8.1 договору, договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та діє протягом календарного року, але в будь-якому випадку, до повного виконання обома сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Відповідно до п. 8.2. якщо за 15 днів до закінчення дії Договору жодна із Сторін не вимагатиме його припинення, Договір вважається продовженим на той же термін, без обмеження кількості разів продовження дії Договору.

Згідно п. 3.2.15 замовник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату, що надаються виконавцем згідно умов Договору.

Згідно підпункту «а» п.4.1.4 виконавець має право достроково розірвати Договір, попередньо повідомивши про це замовника, якщо останній не здійснює оплату, чи затримує розрахунок по даному Договору

Як встановлено судом, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань за вищевказаним Договором № 3927983 від 01 серпня 2018 року, та в період з серпня 2019 по грудень 2019 року не сплачував кошти за послуги охорони, внаслідок чого заборгував позивачу за надані ним послуги 1689грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, який відповідачем не спростований (а.с. 19).

16 грудня 2019 року ПП «ШЕРИФ-ПУЛЬТОВА ОХОРОНА» направило на адресу ОСОБА_1 повідомлення про дострокове розірвання договору на підставі п.п.4.1.4 Договору, у зв`язку з неналежним виконанням замовником зобов`язань з оплати послуг охорони, висловило вимогу негайно сплатити заборгованість та вартість наданого у користування обладнання у розмірі 7256 грн 01 коп. (а.с. 16-17).

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що кореспонденцію отримав особисто ОСОБА_1 26 грудня 2019 року (а.с. 18), проте заборгованість не погасив, вартість обладнання не сплатив.

Задовольняючи позов ПП «ШЕРИФ-ПУЛЬТОВА ОХОРОНА»про стягнення боргу та відшкодування вартості обладнання, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем вимоги підтверджені належними доказами, які у своїй сукупності свідчать про обґрунтованість позовних вимог.

Апеляційний суд не може в повному обсязі погодитись з такими висновками місцевого суду , з огляду на наступне.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1. ст. 627 ЦК України).

За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини 1 статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до умов договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України).

Згідно зі статтею 978 ЦК України за договором охорони охоронець, який є суб`єктом підприємницької діяльності, зобов`язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов`язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Особливості та порядок провадження охоронної діяльності визначені Законом України «Про охоронну діяльність». Частиною 1 статті 1 цього закону визначено, що суб`єкт охоронної діяльності - це суб`єкт господарювання будь-якої форми власності, створений та зареєстрований на території України, що здійснює охоронну діяльність на підставі отриманої у встановленому порядку ліцензії. За змістом статті 5 Закону України «Про охоронну діяльність» суб`єкт охоронної діяльності на підставі отриманої у встановленому порядку ліцензії надає такі охоронні послуги: 1) охорона майна громадян; 2) охорона майна юридичних осіб; 3) охорона фізичних осіб.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК України), допустимими (стаття 78 ЦПК України), достовірними (стаття 79 ЦПК України), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК України).

Достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Звертаючись до суду ПП «ШЕРИФ-ПУЛЬТОВА ОХОРОНА» підтвердило достатніми доказами наявність договірних відносин з відповідачем, надало обґрунтований розрахунок заборгованості, складений відповідно до умов договору, надало до суду докази спроб досудового врегулювання спору.

При цьому заперечення ОСОБА_1 проти ухваленого судом рішення, висловлені у апеляційній скарзі в частині стягнення з нього заборгованості за укладеним договором не підтверджені жодними належними допустимим доказами.

Звертаючись до суду з позовом ПП «ШЕРИФ-ПУЛЬТОВА ОХОРОНА» на підтвердження факту наявності договірних правовідносин між сторонами надало копію договору №3927983 від 01 серпня 2018 року з додатками, підписаного директором ОСОБА_2 з боку виконавця - ПП «ШЕРИФ-ПУЛЬТОВА ОХОРОНА» та ОСОБА_1 - замовником послуг. (а.с. 6-15).

Доводи ОСОБА_1 про те, що не укладав договір про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони з позивачем, а надані ПП «ШЕРИФ-ПУЛЬТОВА ОХОРОНА» документи сфальсифіковані, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, оскільки належних допустимих доказів на підтвердження таких тверджень відповідач не надав.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 . 04 лютого 2020 року за вказаною адресою йому була направлена копія позову з додатками, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с. 27, 29).

Зазначене поштове відправлення, адресоване ОСОБА_1 , було отримане уповноваженою особою 18 лютого 2020 року ( а.с. 30 а).

Відповідач власноручно підтвердив факт отримання ним позову у своїй заяві до ПП «ШЕРИФ-ПУЛЬТОВА ОХОРОНА» (а.с. 124).

Проте ОСОБА_1 не скористався роз`ясненими йому процесуальними правами. Він не звертався до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні за участю сторін, відзиву на позов та наявних доказів, що стосуються предмету спору, до суду не подав, із зустрічним позовом не звертався, хоча був своєчасно ознайомлений зі змістом позову і мав достатньо часу для висловлення власної позиції по суті спору та її належного обґрунтування, подання до суду доказів.

Доказів на спростування доводів позивача щодо укладення договору про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони апелянтом надано не було, з вимогами про визнання договору недійсним він до суду не звертався і належних та допустимих доказів на підтвердження того, що підпис під договором виконаний від його імені йому не належить ним суду надано не було .

Отже, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду в частині задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони у розмірі 1689 грн.00 коп. оскільки факт наявності договірних правовідносин між сторонами, а також неналежного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором підтверджується письмовими доказами, які не були спростовані у апеляційному суді.

В той же час, колегія суддів не може погодитись з висновками місцевого суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача коштів за безпідставно набуте майно у сумі 5300 грн.00 коп., оскільки акт прийому-передачі обладнання Макс 3718 комплект із зазначенням усіх складових, що уходять до комплекту між сторонами не складався , відомості про фактичне встановлення цього обладнання на охоронюваному об`єкті відсутні, а посилання у п.5 Договору про ніби-то отримання відповідачем цього обладнання не є належним цьому підтвердженням .

Не погодили сторони договору і порядок повернення цього обладнання , у випадку припинення дії договору або його розірвання.

Крім того, апелянт в апеляційній скарзі наполягав на тому, що зазначений у договорі об`єкт є торгівельним павільйоном і не перебуває у нього у власності або в оренді і після виникнення у нього спірних відносин із позивачем він особисто зі своїм адвокатом оглянули його і виявили відсутність у ньому будь-якого охоронного обладнання належного позивачу у справі. В той же час, позивач доказів на спростування цих доводів апелянта суду не надав і не повідомив про неможливість самостійного демонтажу та вилучення з об`єкту належного йому майна.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасувати рішення місцевого суду в частині стягнення з нього на користь ПП «ШЕРИФ-ПУЛЬТОВА ОХОРОНА» грошових коштів за безпідставно набуте майно в сумі 5300 грн.00 коп. та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Щодо розподілу судових витрат, то слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 13 ст. 141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим скасуванням рішення місцевого суду колегія суддів вважає за необхідне провести новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та стягнути з ОСОБА_1 на користь ПП «ШЕРИФ-ПУЛЬТОВА ОХОРОНА» частково понесені судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 504 грн.48 коп.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Також, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ПП «ШЕРИФ-ПУЛЬТОВА ОХОРОНА» на користь ОСОБА_1 частково понесені ним судові витрат за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 2396 грн.28 коп.

В той же час, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог апелянта про стягнення на його користь витрат понесених на правничу допомогу у сумі 10000 грн.00 коп.

При цьому колегія суддів виходить з наступного:

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката , необхідних для надання правничої допомоги , встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що 7 березня 2020 року між ОСОБА_1 та адвокатом Голуб С.А. було укладено Договір про надання правничої допомоги і у п.4.2 даного договору сторони не зазначили вартість послуг адвоката , а зазначили , що вона є договірною. В той же час , будь яких інших доказів на підтвердження погодження між сторонами конкретної суми гонорару адвоката сторонами суду надано не було. Не було ними надано і доказів, які підтверджують здійснення відповідачем витрат на правничу допомогу у сумі 10000 грн.00 коп.

За таких підстав колегія суддів вважає, що апелянтом не було надано суду належного обґрунтування понесених ним витрат на правничу допомогу, а тому в задоволенні вимог про стягнення цих витрат з позивача у справі необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «ШЕРИФ-ПУЛЬТОВА ОХОРОНА» грошових коштів за безпідставно набуте майно в сумі 5300 грн.00 коп. скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2020 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «ШЕРИФ-ПУЛЬТОВА ОХОРОНА» частково понесені судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 504 грн.48 коп.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Стягнути з Приватного підприємства «ШЕРИФ-ПУЛЬТОВА ОХОРОНА» на користь ОСОБА_1 частково понесені ним судові витрат за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 2396 грн.28 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складене 3 серпня 2020 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Т.А.Левченко

С.С.Ткачук