Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1082/20
провадження № 2/650/250/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого Сікора О.О.,

із секретарем Пилипенко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого звернувся представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку в порядку спадкування,

встановив:

13 липня 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частину:житлового будинку літ. «А» загальною площею 58,7 м2, з них: житлової площі - 37,1 м2; підсобної - 16,5 м2; літніх, неопалювальних приміщень - 5,1 м2;кухні літ. «Б» загальною площею - 22,9 м2;прибудови літ. «б» загальною площею - 11,8 м2;сараю літ. «В» загальною площею - 32,4 м2;сараю літ. «Г» загальною площею - 9,5 м2; літнього душу літ. «Д» загальною площею -1,6 м2; туалету літ «Е» загальною площею - 1,0 м2;входу до погребу літ. «Ж» загальною площею - 3,3 м2; погребу літ. «пг» загальною площею - 8,6 м2;№ 1 хвіртки;№ 2 огорожі;№ 3 воріт;№ 4 водопроводу розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина у виді житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відносно якого померлою було складено заповіт від 04 грудня 2008 року на позивача та відповідачку, яка є його сестрою.

Відповідно до вказаного заповіту кожен із спадкоємців набули право на частину вказаного майна у виді Ѕ його частки. При цьому, відповідачка, відповідно до рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 28 травня 201 року в порядку спадкування набула на праві власності належну їй Ѕ частку вказаного житлового будинку.

В свою чергу, позивачу відмовлено нотаріусом у видачі йому свідоцтва про право власності на успадковану ним Ѕ частку вказаного житлового будинку, з причини відсутності у нього належних правовстановлюючих документів, що обумовлено відсутністю державної реєстрації права власності.

Заявляючи відповідні вимоги позивач вказує на те, що у зв`язку із побудовою будинку у 1965 році, питання щодо віднесення його до нерухомого майна та визнання на нього права власності вирішувалося у відповідності до чинного на той час законодавства, яке не передбачало державної реєстрації, а отже відсутність останньої не свідчить про неналежність вказаного майна спадкодавцю на момент смерті.

Спадщину позивач разом із відповідачкою прийняли шляхом звернення до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини на підставі чого останніми було отримано свідоцтво про право на спадщину у виді земельної ділянки площею 5,22 га, що розташована на території Давидово-Брідської сільської ради.

Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивач не може оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, він змушений звернутися до суду з даним позовом.

На судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив заявлені вимоги задовольнити, пояснивши, що відповідачка вже оформила право власності на Ѕ частку успадкованого житлового будинку, якій було відмовлено у цьому нотаріусом з тих самих підстав. На останнє судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити.

На судове засідання відповідач не з`явилася, про місце та час розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Оскільки позивач не заперечував проти проведення розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого відповідача у заочному порядку, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого Давидово-Брідською сільською радою Херсонської області.

Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_4 на майно у вигляді Ѕ земельної ділянки загальною площею 5,22 яке їй належало на праві власності на підставі державного акта серії ХС № 060674.

На підставі статті 1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Для того щоб одержати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно спадкоємець повинен надати нотаріусу документи до переліку яких входить і правовстановлюючий документ на спадкове майно. Також на підставі п.1 глави 8 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 - «Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства....», у даному випадку відсутній правовий документ, який підтверджує право власності ОСОБА_4 на вказаний житловий будинок, що підтверджується листом нотаріуса № 34/02-14 від 16.01.2020 року.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень статті 100 та статті 101 ЦК Української РСР 1963 року, який діяв на час володіння спадкодавцем домоволодінням та земельною ділянкою, громадяни могли мати у власності житловий будинок. А саме статтею 100 ЦК Української РСР визначалось, що в особистій власності громадян може бути зокрема і жилий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією.

Пунктом 4 зазначеної Інструкції Мінкомгоспу УРСР 31 січня 1966 р. встановлювалось, що реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності, та розташовані в межах міст і селищ міського типу УРСР. Тобто Інструкцією не встановлювався обов`язок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі.

Зазначені документи свідчать про належне володіння спадкодавцем майном, яке було придбано на законних підставах, не є самочинним будівництвом та має усі необхідні документи відповідно до законодавства, яке діяло на момент придбання цього майна.

Таким чином, виникла ситуація при якій, через бездіяльність спадкодавця щодо реєстрації нерухомого майна, у зв`язку з відсутністю обов`язку щодо його реєстрації на час володіння спадкодавцем цім майном, спадкоємець не може набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору.

За таких обставин, виходячи з приписів статті 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач перебував з померлою у родинних відносинах, а саме був її рідною сином, про, що зазначено в свідоцтві про право на спадщину за заповітом (спадкова справа № 68/2013р., згідно з яким померла ОСОБА_4 заповіла своєму синові ОСОБА_1 та дочці ОСОБА_3 кожному по Ѕ належного їй майна.

Відповідно до рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 28.05.2019 року справа № 650/345/19 при вирішенні аналогічних правовівдносин постановлено рішення за яким визнано за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частину житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Те, що за життя ОСОБА_4 була власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується витягом з погосподарської книги за № 02-22/114 від 06.03.2019 року де власником будинку зазначено ОСОБА_4 . Позивач не має змоги вирішити питання прийняття спадщини, в поза судовому порядку так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, що вказано в листі Великоолександрівської державної нотаріальної контори від 16.01.2020 року № 34/02-14.

Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.

Отже, із зазначених положень цивільного законодавства вбачається, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після померлої, якій на момент смерті належало майно у виді вказаної частини будинку, а отже він має право ставити на вирішення суду питання про перехід прав належних спадкодавцю до нього у порядку спадкування.

Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який прийняв спадщину у виді частини житлового будинку, що належав його матері, так і відповідачки, яка прийняла та вже оформила право власності на іншу його частину.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідачки, вирішення вимоги позову не віднесено до компетенції відповідачки та участь останньої обумовлена особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 12, 13, 141, 209, 259, 263 - 265, 280 - 289 ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) в інтересах якого звернувся представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частину:житлового будинку літ. «А» загальною площею 58,7 м2, з них: житлової площі - 37,1 м2; підсобної - 16,5 м2; літніх, неопалювальних приміщень - 5,1 м2;кухні літ. «Б» загальною площею - 22,9 м2;прибудови літ. «б» загальною площею - 11,8 м2;сараю літ. «В» загальною площею - 32,4 м2;сараю літ. «Г» загальною площею - 9,5 м2; літнього душу літ. «Д» загальною площею -1,6 м2; туалету літ «Е» загальною площею - 1,0 м2;входу до погребу літ. «Ж» загальною площею - 3,3 м2; погребу літ. «пг» загальною площею - 8,6 м2;№ 1 хвіртки;№ 2 огорожі;№ 3 воріт;№ 4 водопроводу, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати покласти на позивача.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку передбаченого для подання позивачем апеляційної скарги з дня його проголошення, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після розгляду справи апеляційним судом за апеляційною скаргою, якщо його не скасовано.

Апеляційне оскарження заочного рішення суду здійснюється шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області.

При цьому заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене у загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: О.О. Сікора