Провадження № 2/760/8870/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Ступак М.С.

розглянувши в м. Києві в залі суду № 27 за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа - Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів та просив суд стягнути ОСОБА_1 сплачене страхове відшкодування у розмірі 4 840,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн. та судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 15.05.2018 ОСОБА_1 було подано до ТДВ СК «Альфа-Гарант» заяву про виплату страхового відшкодування у якій було зазначено, що 14.05.2020 о 16:00 хв. трапилося ДТП в якій було пошкоджено автомобіль ОСОБА_1 .

Окрім даної заяви відповідачем до страхової компанії було подано повідомлення про ДТП в якому зазначено, що ДТП сталася із вини водія «Мерседес» НОМЕР_1 цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу № АМ/2368959.

Представник позивача у позовній заяві вказує, що останнім на виконання вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ СК «Альфа-Гарант» 08.08.2018 було складено страховий акт та сплачено на користь ОСОБА_1 , на рахунок зазначений у заяві про страхове відшкодування, страхове відшкодування в розмірі 4 840,00 грн.

Зазначає, що 22.04.2019 ТДВ СК «Альфа-Гарант» було отримання постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 01.07.2018 року, відповідно до якої провадження у справі у відносно ОСОБА_2 , цивільно-правову відповідальність якої застраховано у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу № АМ/2368959, було закрито у зв`язку із відсутністю у діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Таким чином ОСОБА_1 зобов`язується повернути безпідставно отриманні грошові кошти у розмірі 4 840,00 грн., які були виплачені в якості страхового відшкодування за полісом № АМ/2368959.

З огляду на викладене, представник позивача просив задовольнити позов.

26.12.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

08.01.2020 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача.

Ухвалою суду від 14.01.2020 в справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви із додатками.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву із додатками відповідачем отримано 05.06.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення яке знаходиться у матеріалах справи (а.с. 41).

Відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 15.05.2018 до з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа - Гарант» від ОСОБА_1 надійшло повідомлення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заява про страхове відшкодування (а.с.а.с. 8-9, 15).

Із поданих документів вбачається, що 14.05.2018 о 16: 15 год. за адресою: м. Київ, вул. Донецька, 3 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Mercedes E-210, д.н.з. НОМЕР_2 та Mercedes Vito д.н.з. НОМЕР_1 із вини водія Mercedes Vito д.н.з. НОМЕР_1 .

Встановлено, що транспортний засіб Mercedes E-210, д.н.з. НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 12).

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка буда заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третьої особи.

Згідно із полісом № АМ/2368959 страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за полісом. Забезпеченим транспортним засобом відповідно до даного полісу є транспортний засіб Mercedes Vito д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 (а.с. 7).

08.08.2018 позивачем було складено страховий акт, розрахунок страхового відшкодування, відповідно до яких розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну страхувальником ОСОБА_2 майну яке належить ОСОБА_1 , складає 4 840,00 грн.

08.08.2018 позивачем сплачено відповідачу страхове відшкодування у розмірі 4 840,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення (а.с. 18).

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 31.07.2018 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за стст. 122-4, 124 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення (а.с. 19).

Таким чином вбачається, що страхове відшкодування ТДВ СК «Альфа-Гарант» було сплачено на користь ОСОБА_1 безпідставно, оскільки страховий випадок, у результаті якого було пошкоджено автомобіль останнього, відбувся не із вини ОСОБА_2 , та як наслідок у останньої не настає цивільно-правової відповідальності, а тому у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відсутні обов`язки щодо відшкодування даного страхового відшкодування.

За змістом ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

До таких висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13.

Згідно ст.1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Тобто, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Обов`язковими умовами для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення є: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин в майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим ма1йном без достатньої правової підстави. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, суд приходить до висновку, що грошові кошти в сумі 4 840,00 грн. були отримані відповідачем без достатньої правової підстави (безпідставно набуті кошти), добровільно ним не повернуті, а тому підлягають стягненню на користь позивача.

Позивач також просив стягнути з відповідача витрати, пов`язані із оплатою позивачем професійної правничої допомоги в розмірі 2 000,00 грн., на що слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем на підтвердження надання йому правничої допомоги на суму 2 000,00 грн., надано копію витягу з договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019, копію завдання-доручення № 2 до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019, копію платіжного доручення № 8046 від 21.05.2019, копію акту прийому-передачі наданої правничої допомоги згідно завдання-доручення № 2 до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019, копією детального розрахунку та опису робіт (наданих послуг), виконаних за договором про надання правничої допомоги від 14.05.2019.

Згідно детального розрахунку та опису робіт (наданих послуг), виконаних за договором про надання правничої допомоги від 14.05.2019 позивачу ТДВ СК «Альфа-Гарант» надані наступні послуги: консультація Клієнта щодо порядку та строків надання правничої допомоги Адвокатом по стягненню грошових коштів з Відповідача відповідно до погодженого завдання-доручення (1 год.) на суму 500,00 грн.; підготовчі дії (з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує Клієнт та якими доказами вони підтверджуються; з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази їх підтвердження; визначення правовідносин сторін, які випливають із вказаних обставин; визначення правових норм, які підлягають до застосування до спірних правовідносин; збір необхідних доказів на підтвердження позовних вимог; аналіз та вивчення судової практики (2 год.) на суму 1 000,00 грн.; підготовка та подання позовної заяви в суд (визначення підсудності; визначення складу учасників судового процесу; розрахунок ціни позову та розміру судових витрат; написання позовної заяви; копіювання, завірення, зшивання додатків до позовної заяви; надсилання позовної заяви з додатками в суд (1 год.) на суму 500,00 грн.

Відповідно до квитанції завдання-доручення № 2 до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 та копії платіжного доручення № 8046 від 21.05.2019 позивачем сплачено Адвокатському Бюро 2 000,00 грн. за надані послуги.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врег улювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд вважає, що заявлені, так і понесені витрати є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, зазначена справа є малозначною, у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Крім того, суд вважає, що надані послуги у формі підготовчих дій (з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує Клієнт та якими доказами вони підтверджуються, з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази їх підтвердження, визначення правовідносин сторін, які випливають із вказаних обставин, визначення правових норм, які підлягають до застосування до спірних правовідносин, збір необхідних доказів на підтвердження позовних вимог, аналіз та вивчення судової практики охоплюються наданою адвокатом послугою підготовка та подання позовної заяви.

За вказаних вище обставин, суд вважає виправданими та такими, що відповідають критерію реальності, розумності та співмірності наступні послуги: консультація, підготовка і подання позовної заяви в суд (1 год.), що становить 1000,00 грн.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 1000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1 921,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позов ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягає задоволенню.

Керуючись ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 993, 1191,1212-1214 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа - Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа - Гарант» (, адреса: 01133 м. Київ, бульв. Л. Українки, 26) безпідставно сплачене страхове відшкодування в розмірі 4 840,00 грн., судові витрати пов`язані із оплатою професійної правничої допомоги у розмірі 1000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.М. Букіна