КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2732/16-ц
Провадження № 4-с/552/46/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2020 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Павленко Л.М.

за участю особи , що подала скаргу ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника ВДВС Черненко І.В., стягувача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державних виконавців Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), а саме визнати протиправними дії державних виконавців із включенням доходу від продажу Ѕ частини до розрахунку його заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 51895541, зобов`язати виконати розрахунок заборгованості без включення зазначеного доходу. Скаргу обґрунтовує тим, що грошові кошти від продажу частки квартири не є доходом у розумінні ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки договір купівлі-продажу квартири не мав відношення до підприємницької діяльності скаржника, є разовою операцією та при цьому не відбулося збагачення за рахунок приросту майна, а тому аліменти на користь стягувача не можуть бути стягнуті із грошових коштів отриманих від продажу частки квартири. Крім того, кошти від реалізації нерухомого майна ним не були отримані в повній сумі, у послідуючому він уклав договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості.

У судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представник скаржника ОСОБА_2 підтримав скаргу з підстав зазначених у скарзі та пояснив, що грошові кошти від продажу квартири не можуть бути враховані при визначені розміру аліментів. ОСОБА_1 у день укладення договору купівлі-продажу не в повній мірі отримав кошти від реалізації частини нерухомого майна, що також не було враховано державним виконавцем. Належним чином засвідчену заяву про повний розрахунок надати не може, у зв`язку з відсутність у ОСОБА_1 зазначеного документу. Просив скаргу задовольнити у повному обсязі.

Представник Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Черненко І.В. заперечує щодо задоволення скарги, підтримала відзив на скаргу , яку вважає безпідставною та такою, що не ґрунтується на вимогах закону. Просила відмовити в її задоволенні.

Стягувач ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні скарги.

Суд, заслухавши пояснення осіб,що з`явились в судове засідання, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом установлено, що на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться виконавче провадження ВП №51895541 з виконання виконавчого листа № 552/2732/16 виданого 07.07.2016 року Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.05.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Постановою від 10.08.2016 року відкрито виконавче провадження.

Як установлено судом, рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 23 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину за кожним на квартиру АДРЕСА_1 . Рішення суду набрало законної сили.

10 лютого 2020 року до Київського ВДВС у м. Полтаві звернулась стягувач ОСОБА_3 з заявою в якій просила включити в перерахунок заборгованості зі сплати аліментів як прибуток за жовтень 2018 року грошові кошти у сумі 392 000 грн. отримані боржником від продажу квартири .

Державним виконавцем проведений розрахунок відповідно до отриманого доходу за жовтень 2018 року.

Посилання боржника на неотримання в жовтні 2019 року повного розрахунку за відчужену частину нерухомого майна судом не може бути прийнято до уваги, оскільки останній не надав належних доказів на підтвердження зазначеного факту та не повідмив з посиланням на відповідні докази про вказані обставини державного виконавця.

Згідно довідки-розрахунку загальна сума заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_3 станом на 01.02.2020 року становить 139 968,68 грн.

Боржник отримавши розрахунок від 10.02.2020 року не погодився з ним про що надав заяву до Київського ВДВС у місті Полтаві.

04 серпня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до Київського ВДВС у місті Полтаві з заявою про зарахування грошових коштів у розмірі 54 581, 18 грн. в рахунок погашення заборгованості та проведення розрахунку заборгованості з врахування даної суми.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця (частина друга, п`ята, шоста стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

Разом з тим, з урахуванням системного способу тлумачення вищевказаний Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому тлумачення його положень має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий (розширювальне тлумачення норм права).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року по справі № 760/4569/18-ц (провадження № 61-45100сво18), відступаючи від висновку, викладеному у постанові від 07 травня 2018 року у справі № 640/537/14-ц (провадження № 61-15685св18), ухваленої Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зробив висновок про те, що «Положення статті 81 СК України та частини третьої статті 181 СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку. Звуження ж змісту норм закону за допомогою положень підзаконних нормативно-правових актів є неприпустимим. При цьому зміст положень Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб включає до поняття «заробітку» також і виплати, які заробітною платою не є, зокрема доходи від підприємницької діяльності, кооперативів, тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття «заробіток», ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин. Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним. З урахуванням системного способу тлумачення вищевказаний Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому тлумачення його положень має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий.».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 липня 2020 року по справі № 234/15413/17, провадження № 61-1685св20.

На підставі належних доказів встановлено, що дохід від продажу нерухомого майна підпадає під дію переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб та на який, згідно вказаного переліку може бути здійснено стягнення в межах виконавчого провадження, тому дії державного виконавця, вчинені відповідно до закону, підстави для задоволення скарги відсутні.

За таких обставин, не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 258, 260 ЦПК України суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу у 15-денний термін з дня її проголошення.

Головуючий Ж.В.Кузіна

Повний текст ухвали виготовлений 08 серпня 2020 року