КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/305/20
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Петренка В.С.
за участю секретаря Ратовської А.С.,
представник позивача адвокат Селезньова Т.В., діюча на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом
про застосування наслідків недійсності паровичну,
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10.11.2015 року, частково були задоволені її позовні вимоги, а також позовні вимоги ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Визнано незаконним та скасовано розпорядження Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради від 26.12.2006 року № 202079 про передачу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 у спільну часткову власність в порядку приватизації. Визнано недійсним свідоцтво від 26.12.2006 року про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу ОМР на ім`я ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на підставі розпорядження Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу ОМР від 26.12.2006 року № 202079. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 29 вересня 2007 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 16 серпня 2013 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_7 .
Позивач вказує, що з метою скасування права власності ОСОБА_7 , у 2017 році вона звернулася до Реєстраційної служби з заявою про скасування запису про право власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_7 , яке було зареєстроване за ОСОБА_7 в Державному реєстрі речових прав 16.08.2013 року; номер запису про право власності:2138055 на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2013 року.
02.02.2017 року, як зазначає позивач, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про скасування державної реєстрації прав ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2015 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 10.11.2015 року.
З урахуванням викладеного, з метою застосування судом наслідків недійсності правочину, що, на думку позивача, є похідною вимогою від визнання вищевказаного договору купівлі-продажу квартири недійсним, яка не була заявлена і розглянута одночасно при визнанні договору купівлі-продажу недійсним, ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 22.11.2019року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності паровичну. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.Призначено підготовче засідання.
У підготовчому засіданні 22.04.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні 08.09.2020 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач - ОСОБА_2 про час та місце підготовчих та судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи, у підготовчі та судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 29 вересня 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Пачевою І.І. 29.09.2007 року, а 02.10.2007 року право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру зареєстроване в КП ОМБТІ та РОН (а.с. 7).
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10.11.2015 року, яке набрало законної сили 31.08.2016 року, було частково задоволено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Визнано незаконним та скасовано розпорядження Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради від 26.12.2006 року №202079 про передачу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 у спільну часткову власність в порядку приватизації. Визнано недійсним свідоцтво від 26.12.2006 року про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради на ім`я ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на підставі розпорядження Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради від 26.12.2006 року №202079. Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 29 червня 2007 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 16 серпня 2013 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_7 . ОСОБА_1 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні іншої частини позову. ОСОБА_7 у задоволенні позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на квартиру, усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою та вселення відмовлено (а.с. 8-13).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.04.2018 року в судове рішення від 20 квітня 2015 року в резолютивну частину по справі 520/8027/13-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Департаменту міського господарства Одеського міської ради, Комунального підприємства Міська агенці з приватизації житла Одеської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 про визнання незаконним розпорядження про приватизацію житла, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири, про витребування майна від добросовісного набувача та повернення у первісний стан, за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на квартиру, усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою та вселення, було внесено виправлення та зазначено дату договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 : «29.09.2007 року».

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.10.2019 року вбачається, що 02.02.2017 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про скасування державної реєстрації прав ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2015 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 10.11.2015 року (а.с. 14-15).

З метою скасування запису про право власності ОСОБА_2 №2136665 від 16.08.2013 року розділу Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу, р. 12099 від 29.09.2007 року), відкритого перед укладенням договору купівлі-продажу 16.08.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 - квартиру АДРЕСА_1 , 30.01.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Реєстраційної служби з відповідною заявою.

Однак, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Шерстюк В.Д. про відмову у скасуванні за №45280128 від 30 січня 2019 року, ОСОБА_1 було відмовлено у скасуванні запису про право власності за номером 2136665 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, оскільки відповідно до поданого рішення Київського районного суду від 20.04.2015 року по справі 520/8027/13-ц та ухвали Київського районного суду м. Одеси від 12.04.2018 року по справі 520/8027/13-ц, судом визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 29.09.2007 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 без застосування наслідків недійсності правочину (а.с. 29).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.п. 5, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 29 вересня 2007 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , на підставі якого за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності,рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10.11.2015 року, було визнано недійсним, проте, не застосовані наслідки недійсності правочину, суд вважає за необхідне застосувати наслідки недійсності правочину шляхом скасування запис про право власності ОСОБА_2 №2136665, дата державної реєстрації 16.08.2013 рік, розділу Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 на квартиру АДРЕСА_1 , підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу від 29.09.2007 рік, р.№ 12099.

З урахуванням викладеного, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності паровичну є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивач підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності паровичну задовольнити.

Застосувати наслідки недійсності правочину - договору купівлі-продажу від 29.09.2007року, р.№12099, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., а саме: скасувати запис про право власності ОСОБА_2 №2136665, дата державної реєстрації 16.08.2013 рік, розділу Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, на квартиру АДРЕСА_1 , підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу від 29.09.2007 рік, р.№ 12099.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 10.09.2020 року.

Суддя Петренко В. С.