ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 680/784/19
Провадження № 22-ц/4820/1339/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), П`єнти І.В., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю представника апелянта, відповідача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у праві власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області в складі судді Яцини О.І. від 12 червня 2020 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

встановив :

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачів, посилався на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.05.2019 року він є власником гаража, розташованого в АДРЕСА_1 . Його право власності на цей гараж зареєстровано 17.05.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 31607026.

Однак він не має можливості ним користуватися за призначенням, оскільки відповідачі розмістили у гаражі свої речі та встановили замки, створюючи йому перешкоди в користуванні. Відповідачі на його звернення звільнити гараж не реагують. Новоушицьким відділенням поліції на його заяву про вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 самоправних дій, 08 липня 2019 року повідомлено про відсутність складу адміністративного або кримінального правопорушення, а вбачаються цивільно-правові відносини між ним та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

З цих підстав просив усунути перешкоди у праві власності на гараж, розташований за адресою АДРЕСА_1 шляхом виселення з нього ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 12 червня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у праві власності - задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 усунути перешкоди у праві власності ОСОБА_2 шляхом звільнення гаража за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. На думку апелянта, судом не враховано, що ОСОБА_3 05 червня 1998 року придбав спірний гараж за 7500 гривень у свого приятеля ОСОБА_4 , який власноручно в присутності свідків склав розписку, засвідчивши факт продажу йому гаража та отримання грошей за нього. Даний правочин був оформлений сторонами у простій письмовій формі у вигляді розписки та розглядався ними як договір купівлі-продажу, що допускалося чинним на момент укладення угоди ЦК УРСР. Цей правочин в судовому порядку не визнаний недійсним. В подальшому ОСОБА_4 передав йому як фактичному володільцю оригінал свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 04 вересня 2003 року та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1404699 від 04 вересня 2003 року. При передачі оригіналів документів ОСОБА_4 повторно склав розписку, в якій підтвердив продаж йому гаража та отримання коштів в сумі 1500 доларів США.

З червня 1998 року по теперішній час він є фактичним власником спірного гаража, весь час ним користується, здійснював ремонт, сплачував комунальні послуги, володіє оригіналами документів на право власності за ОСОБА_4 . А його дружина - ОСОБА_5 рішенням Новоушицької селищної ради №11 від 27 червня 2019 року отримала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, а позивач, завідомо знаючи про продаж спірного гаража, незаконно отримав дублікат свідоцтва про право власності на нього та оформив свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Тому саме апелянт є законним власником гаража, а судом першої інстанції зроблено помилковий висновок, що право власності на спірний гараж набуто позивачем правомірно.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить в задоволенні скарги відмовити, рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 12.06.2020 року залишити без змін. Зазначає, що він є законним власником гаража розташованого в АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину, після смерті батька. Через те, що в гаражі знаходяться речі відповідачів, замінені замки, він обмежений у здійсненні права власності щодо цього гаража. Розписки від 05.06.1998 року та 02.10.2003 року не можуть вважатися відповідними доказами набуття у власність відповідачами спірного гаража.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта та відповідач підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.05.2019 року спадкоємцем майна ОСОБА_4 є його син ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з гаража, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Право власності позивача на цей гараж зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.05.2019, номер запису про право власності: 31607026.

Згідно із розпискою від 05 червня 1998 року ОСОБА_4 отримав у присутності свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 гроші в сумі 7500 грн. за гараж, який знаходиться по АДРЕСА_1 , від ОСОБА_3 , претензій не має, сума сплачена вся (а.с.25).

Відповідно до розписки від 02 жовтня 2003 року ОСОБА_4 в присутності ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 склав дану розписку про те, що він продає гараж ОСОБА_3 , віддає свідоцтво на право власності на гараж та отримав кошти в сумі 1500 доларів (а.с.26).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04 вересня 2003 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_4 належав гараж за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.27).

Рішенням Новоушицької селищної ради №11 від 27 червня 2019 року ОСОБА_5 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів (а.с.29).

Розрахункові книжки за електроенергію на гараж видані на ім`я ОСОБА_3 (а.с.30-38).

25.06.2019 року ОСОБА_2 було подано до Новоушицького ВнП Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області повідомлення про вчинення ОСОБА_11 злочину, передбаченого ст.356 КК України та визнання ОСОБА_2 потерпілим, на що начальником Новоушицького ВнП Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області була надана відповідь, що в даному випадку мають місце цивільно-правові відносини, які підлягають вирішенню судом в порядку цивільного судочинства.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що право власності на спірний гараж зареєстровано за позивачем, відповідачі чинять йому перешкоди у володінні та користуванні цим майном, тому їх слід зобов`язати усунути ці перешкоди шляхом звільнення гаража.

Так, відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №296/4500/16-ц.

За змістом ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Судом першої інстанції правильно взято до уваги те, що право власності на спірний гараж зареєстровано за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.05.2019 року.

Зареєстроване право власності позивача на вказаний гараж не оспорювалося у встановленому у законом порядку відповідачами.

В свою чергу розписки ОСОБА_4 про отримання коштів за продаж гаража від 05.06.1998 року, 02.10.2003 року не відповідають вимогам ст. 44 ЦК України 1963 року, за якою письмові угоди мають бути підписані особами, які їх укладають, а отже, не можуть бути визнані письмовими угодами на підтвердження продажу гаража ОСОБА_3 .

Ці обставини цілком спростовують твердження апелянта про те, що саме він є законним власником гаража та неправомірність набуття позивачем права власності на спірний гараж.

Також судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач позбавлений можливості як законний власник користуватися гаражем, оскільки відповідачами змінено замки та розміщено свої речі, що створює об`єктивні перешкоди ОСОБА_2 у доступі до гаража.

У зв`язку з цим обґрунтованим є висновок суду про наявність підстав для задоволення позову та зобов`язання відповідачів усунути перешкоди у праві власності ОСОБА_2 шляхом звільнення гаража за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 12 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2020 року.

Судді Л.М. Грох

І.В. П`єнта

Т.В. Спірідонова