ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1114/17Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М.
Провадження № 22-ц/817/718/20 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 351000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Костів О. З., Сташків Б. І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2020 року, постановлену суддею Сташків Н.М. у цивільній справі № 607/1114/17 за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В., в обґрунтування якої зазначив, що при примусовому виконанні рішення про встановлення побачень з дитиною та усунення перешкод у побаченнях з дитиною державний виконавець не була присутня під час його побачення з сином, чим порушила вимоги ч. 2 ст. 64-1 ЗУ Про виконавче провадження, згідно якої зобов`язана здійснювати перевірку виконання боржником рішення суду. Також, всупереч вимогам ч. 2 ст. 63 ЗУ Про виконавче провадження державним виконавцем не було винесено постанови про накладення штрафу на боржника через невиконання судового рішення та не повідомлено про кримінальну відповідальність.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2020 року скаргу повернуто заявнику без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її незаконною, прийнятою з неправильним застосуванням норм матеріального права і з порушенням норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що з урахуванням наявності у відповідній підсистемі ЄСІТС, доступ до якої є у суду, відомостей про представництво адвокатом Моленем Р.Б. інтересів боржника ОСОБА_2 в справі № 607/1114/17, висновки суду про необхідність надання ним доказів, що між ОСОБА_2 та адвокатом Моленем Р.Б. укладено договір на представництво є безпідставними.

Такими, що суперечать вимогам ст. 183 ЦПК України вважає й висновки суду в частині не направлення ним боржнику копії скарги, оскільки копія останньої була надіслана преставнику боржника адвокату Моленю Р.Б., а дана стаття закону вимагає надати докази надсилання (надання) копій скарги без надання доказів представництва при розгляді конкретної скарги у цій справі.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходив.

Перевіривши законність оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що зветаючись 25 червня 2020 року до суду зі скаргою на дії державного виконавця, ОСОБА_1 долучив повідомлення від 24 червня 2020 року, з якого вбачається, що він направив матеріали скарги засобами електронного зв`язку Тернопільському міському відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) та адвокату Моленю Р.Б.

Як вбачається з матеріалів справи, учасниками скарги в даній справі є стягувач ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 та головний державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В.

Право на звернення зі скаргою до суду, подання скарги та строки для звернення зі скаргою, порядок розгляду скарги визначені статтями 447-450 ЦПК України розділу VII ЦПК України, який має назву «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Обов`язкових вимог щодо форми та змісту скарги, поданої в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, розділом VII ЦПК України не визначено. Разом з тим, загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення визначає ст. 183 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

У пояснювальній записці до проекту Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо удосконалення перегляду судових рішень в апеляційному та касаційному порядку", який був прийнятий 15 січня 2020 року (про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ; нормативно-правовий акт № 460-IX від 15.01.2020 року Закон України № 460-ІХ), зазначено, що законом запроваджується обов`язковість долучення до заяви, скарги та клопотання, що подаються на стадії виконання судового рішення, доказів їх надіслання (надання) іншим учасникам справи для оптимізації процедури розгляду справ.

Отже, приєднання до скарги доказів її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження) є обов`язковим.

У відповідності до ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Повертаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не додано доказів її надсилання всім учасникам справи, а саме - боржнику ОСОБА_2 , чим порушено вимоги ч. 2 ст. 183 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції, як таким, що відповідає матеріалам справи та вимогам процесуального права.

Встановивши, що скаржник ОСОБА_1 направив матеріали скарги засобами електронного зв`язку Тернопільському міському відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) та адвокату Моленю Р.Б., жодних відомостей про представництво інтересів боржника яким, не надано й при цьому не надав доказів надіслання копії скарги боржнику ОСОБА_2 , суд першої інстанції, на думку колегії суддів з урахуванням вимог п. 2 ч. 2 та ч. 4 ст. 183 ЦПК України прийшов до вірного висновку про повернення ОСОБА_1 скарги без розгляду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з посиланням на ненадання належної правової оцінки наявним у підсистемі ЄСІТС відомостей про участь адвоката Моленя Р.Б., як представника інтересів боржника при розгляді справи № 607/1114/17, доступ до якої був у суду, та якому ним була надіслана копія скарги та з посиланням на те, що ст. 183 ЦПК України не передбачає надання скаржником до доказів представництва інтересів божника, а лише передбачає надіслання копії скарги боржнику, колегія суддів відхиляє, оскільки вимоги вищевказаної норми закону в частині направлення скаржником ОСОБА_1 матеріалів скарги поряд з державним виконавцем, дії якого він оскаржує, також і заінтересованій особі божнику ОСОБА_2 , не дотримані, в той час як ч. 2 ст. 183 ЦПК України чітко передбачає вимогу щодо приєднання до скарги доказів її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження), одним з яких є саме ОСОБА_2 . Факт надіслання копій матеріалів такої скарги адвокату Моленю Р.Б., відомості про представництво інтересів боржника яким додатки до скарги не містять, не може вважатися підтвердженням надіслання такої скарги самому божнику. При цьому, посилання апелянта на наявність у суду доступу до підсистеми ЄСІТС, в якій є відомості про участь адвоката Моленя Р.Б., як представника інтересів боржника у розгляді справи № 607/1114/17, як підстави для звільнення його від надання суду доказів представництва інтересів боржника при зверненні з даною скаргою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки представництво інтересів будь-яким з адвокатів у вищевказаній справі, розгляд по суті якої завершено, не є беззаперечним доказом здійснення такого представництва в подальшому, зокрема, на момент звернення ОСОБА_1 з даною скаргою, що розгляд якої проводиться в окремому провадженні № 22-ц/817/718/20.

У відповідності до ч. 1 ст. 374 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Враховуючи категорію даної справи, яка є малозначною, постанова апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги, касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 35 ч.ч. 1, 3; 259 ч.ч. 1, 2, 8; 374 ч. 1 п. 1; 375 ч. 1; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 3 п. 2 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2020 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття й касаційному оскарженню не підлягає.

Дата складання повного судового рішення 07 вересня 2020 року.

Головуючий

Судді