П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/18891/19

Номер провадження 22-ц/804/2264/20

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Пономарьової О.М., Попової С.А.,

секретар - Галстян Г.Г.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради

- Ліквідаційна комісія управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 квітня 2020 року, у складі судді Федоренко Т.І.,

у справі за позовом ОСОБА_1

до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, Ліквідаційної комісії управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради

про стягнення коштів,

В с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

26 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (далі - ДСЗН), Ліквідаційної комісії управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради (далі - Ліквідаційна комісія УСЗН Центрального району ММР), в якому, уточнив вимоги просила стягнути солідарно з ДСЗН та ліквідаційної комісії УСЗН Центрального району ММР на її користь 8000 грн у відшкодування матеріальної шкоди та судовий збір.

Позов мотивовано тим, що 08 квітня 2019 року заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області за позовом ДСЗН з неї було стягнуто надмірно виплачені кошти щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату ЖКП у розмірі 14 542 грн та судовий збір 1726 грн, яке було скасовано на підставі ухвали Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 жовтня 2019 року. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2019 року у задоволені позову ДСЗН до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату ЖКП відмовлено. Відповідно до вказаного рішення суду - загальна сума сплачених позивачу грошових коштів адресної допомоги становило 22 542,00 грн. 28 березня 2017 року управлінням соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради було прийняте рішення по особовій справі № 609102 про зняття позивача з обліку з 23 січня 2015 року та стягнення надмірно сплачених коштів за період з 23 січня 2015 року по 31 січня 2017 року в загальній сумі 22542,00 грн. За пропозицією ДСЗН позивач частково почала сплачувати грошові кошти. Пізніше, дізналась, що з неї заочним рішенням було стягнуто надміру сплачених грошових коштів адресної допомоги у розмірі 14542,00 грн, оскільки раніше частка коштів у сумі 8000 грн нею була повернута. Вважає, що дії відповідача ввели її в оману і вона повернула їм кошти, які були призначені їй на підставі «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житло комунальних послуг», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, тому вона вимушена звернутись з позовом про стягнення повернутих нею коштів до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 квітня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, Ліквідаційної комісії управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради про стягнення коштів відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що по особовій справі ОСОБА_1 утворилась переплата адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам у розмірі 22542,00 грн, та на рахунок управління нею добровільно були повернуті надмірно сплачені кошти у червні 2017 року у розмірі 3000 грн, та у жовтні 2017 року у розмірі 5000 грн, а всього 8000 грн, які підтверджують визнання ОСОБА_1 заборгованості.

Позивачем не доведено, що грошові кошти в сумі 8000 грн без достатньої правової підстави отримані відповідачами, до якої нею заявлені позовні вимоги в солідарному порядку.

Посилання позивача на судове рішення, яким було відмовлено у задоволенні позову ДСЗН до неї про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату ЖКП, у розмірі 14542 грн, як на доказ неправомірності отримання грошових коштів у сумі 8000 грн, є безпідставним, оскільки вказаним судовим рішенням не вирішувалося питання щодо правомірності повернення позивачем 8000 грн.

Суд також дійшов висновку, що оскільки ДСЗН ММР є правонаступником УСЗН Центрального району ММР у зв`язку з його припиненням, то саме ДСЗН ММР є належним відповідачем за даним позовом. Тому ліквідаційна комісія управління соціального захисту населення Центрального району ММР не є належним відповідачем за вказаними позовними вимогами.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про відмову в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача, застосував правовий висновок, викладений у пункті 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

15 червня 2020 року ОСОБА_1 подала до Донецького апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 22 червня 2020 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 24 червня 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до ДСЗН ММР, Ліквідаційної комісії управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради про стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 квітня 2020 року призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що посилання суду першої інстанції на те, що позивачка визнавала заборгованість, оскільки на рахунок УСЗН у червні та жовтні 2017 року повернула надмірно сплачені кошти у розмірі 8000 грн, не відповідає дійсності, оскільки оплата почалась після неодноразових направлень їй листів з повідомленням про відшкодування коштів (останній був 02 жовтня 2017 року), чим УСЗН ввели її в оману. У разі визнання нею боргу, вона б не зверталась до суду про скасування заочного рішення суду.

Суд дійшов необґрунтованого висновку, що позивачем не доведено, що грошові кошти в сумі 8000 грн без достатньої правової підстави отримані відповідачами, оскільки неправомірність дій ДСЗН було встановлено рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області, яким у задоволенні позову ДСЗН до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання у розмірі 14542 грн відмовлено. Та вона б добровільно не вносила коштів на рахунки відповідача, якби вони на цьому не наполягали.

Суд дійшов неправильного висновку, що належним відповідачем у даній справі є ДСЗН ММР, та останній у відзиві вказував, що він є неналежним відповідачем.

Відзив позивача на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ДСЗН просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення та зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Департаментом обліковувалась дебіторська заборгованість ОСОБА_1 у розмірі 14542,00 грн, відповідно до чого департамент і звернувся до суду метою стягнення заборгованості у вказаному розмірі.

Твердження позивачки про те, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2019 року у справі № 263/13643/18, яким було відмовлено ДСЗН у позову до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам у розмірі 14542,00 грн, встановлено неправомірність дій департаменту, є помилковим, оскільки департаментом не стягувалось жодних коштів з ОСОБА_1 та вищезазначеним рішенням була визначена неправомірною дебіторська заборгованість ОСОБА_1 у розмірі 14542,00 грн. Питання щодо правомірності добровільного повернення позивачем 8000 грн вказаним рішенням не вирішувалось.

Щодо належного відповідача у справі ДСЗН зазначило, що станом на час розгляду справи, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не проведено в установленому порядку державну реєстрацію припинення юридичної особи управління соціального захисту населення Центрального району ММР. Оскільки останнє перебуває в стані припинення, але не припинено, департамент вважає, що вказана позивачем сума в розмірі 8000 грн, якщо суд вирішить неправомірність її отримання, необхідно стягувати з УСЗН Центрального району.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради як уповноважений представник родини одержувача щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 23 січня 2015 року.

Згідно відповіді ліквідаційної комісії управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради від 12 березня 2020 року № 2264/2020 за період з 23 січня 2015 року по 31 січня 2017 року по особовій справі ОСОБА_1 утворилась переплата адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам у розмірі 22542, 00 грн, та на рахунок управління були повернуті надмірно сплачені кошти у червні 2017 року у розмірі 3000 грн та у жовтні 2017 року у розмірі 5000 грн.

Дебіторська заборгованість ОСОБА_1 була передана УСЗН Центрального району на баланс ДСЗН у розмірі 14542 грн.

У зв`язку з ліквідацією УСЗН Центрального району та зміною банківських реквізитів ОСОБА_1 було проведено департаментом досудове врегулювання спору та направлено повідомлення про залишок заборгованості у розмірі 14542,00 грн на нові банківські реквізити, на які необхідно здійснити процедуру повернення надмірно сплачених коштів.

08 квітня 2019 року заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області за позовом Департаменту соціального захисту населення з ОСОБА_1 було стягнуто надмірно виплачені кошти щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату ЖКП у розмірі 14542 грн та судовий збір 1726 грн, а всього 16268 грн.

02 жовтня 2019 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області вказане заочне рішення скасовано.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2019 року у задоволенні позову Департаменту соціального захисту населення до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату ЖКП, ту розмірі 14 542 грн відмовлено.

Рішенням Маріупольської міської ради від 25 липня 2017 року № 7/20-1724 «Про оптимізацію штатної чисельності виконавчих органів міської ради» вирішено, в тому числі: здійснити процедуру ліквідації виконавчих органів міської ради, а саме припинити шляхом ліквідації з 01 січня 2018 року, зокрема, управління соціального захисту населення Центрального району; визначити, що після ліквідації управління соціального захисту населення, функції щодо соціального захисту населення м. Маріуполя здійснює Департамент соціального захисту населення міської ради, який є правонаступником управлінь.

Положенням про департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради встановлено, що Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради є виконавчим органом Маріупольської міської ради, який утворюється, реорганізується, ліквідується на підставі рішення Маріупольської міської ради, входить до її структури. Департамент є правонаступником виконавчого комітету Маріупольської міської ради та управлінь соціального захисту населення Кальміуського, Лівобережного, Приморського та Центрального районів Маріупольської міської ради у зв`язку з їх припиненням.

6 травня 2017 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради ().

2. Мотивувальна частина

Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ДСЗН ММР та ліквідаційна комісія управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради просили розглянути справу без їх участі (а.с.88- 90, 123-127). Позивачка направила заяву про розгляд справи без її участі (а.с.110).

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, умови, підстави її надання передбачено Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (далі - Порядок № 505).

Так п. п. 2, 5, 6, 11 Порядку № 505, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку.

У заяві, крім іншого, зазначаються відомості про наявність у будь-кого з членів сім`ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу.

У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Аналіз зазначеного положення призводить до висновку, що однією з умов надання ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги на 23 січня 2015 року (дата звернення відповідача до УСЗН про надання відповідної допомоги) та на 31 січня 2017 року (дата прийняття УСЗН Центрального району ММР) є відсутність у будь-кого з членів сім`ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має у власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.140).

Згідно зі статтями 10, 11 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» антитерористична операція проводиться лише за наявності реальної загрози життю і безпеці громадян, інтересам суспільства або держави у разі, якщо усунення цієї загрози іншими способами є неможливим.

Рішення щодо проведення антитерористичної операції приймається залежно від ступеня суспільної небезпеки терористичного акту керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України за письмовим дозволом Голови Служби безпеки України або керівником координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України за письмовим дозволом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим з Головою Служби безпеки України. Про рішення щодо проведення антитерористичної операції негайно інформується Президент України.

15 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в преамбулі якого зазначено, що цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

30 жовтня 2014 року розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р, затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого, м. Маріуполь включено до вказаного переліку.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», місто Маріуполь також відноситься до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Крім того, статтею 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" встановлено, що районом проведення антитерористичної операції є визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

З викладеного вище випливає, що місто Маріуполь відноситься до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно рішення УСЗН Центрального району ММР від 28 березня 2017 року, у зв`язку з володінням ОСОБА_1 нерухомого майна у м.Маріуполі, вирішено зняти останню з обліку на отримання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та стягнути надмірно сплачені кошти за період з 23 січня 2015 року по 31 січня 2017 року, розмір яких становить 22542,00 грн (а.с.141).

На вимогу УСЗН Центрального району ММР щодо повернення переплати вказаної вище адресної допомоги, ОСОБА_1 на рахунок УСЗН Центрального району ММР () № НОМЕР_1 повернула у червні та жовтні 2017 року адресну допомогу у розмірі 8000 грн (а.с.96, 143, 144,146, 147).

Разом з тим, оскільки місто Маріуполь, на території якого розташована належна ОСОБА_1 квартира, не було виключено з переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а відповідно до пункту 6 Порядку № 505, у редакції, що діяла до 03 червня 2017 року, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, УСЗН Центрального району ММР безпідставно зняло позивачку з обліку на отримання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та неправомірно вимагало від ОСОБА_1 повернути сплачені кошти за період з 23 січня 2015 року по 31 січня 2017 року у розмірі 22542,00 грн.

Неправомірність вимог УСЗН Центрального району ММР щодо повернення позивачкою сплачених їй коштів адресної допомоги підтверджується також рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2019 року у справі № 263/13643/18, яким було відмовлено Департаменту соціального захисту населення ММР у стягненні з ОСОБА_1 надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 14542,00 грн, що становило різницю між розміром виплаченої позивачці адресної допомоги 22542,00 грн та внесеними нею на вимогу управління 8000 грн (а.с.9-10).

Згідно статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає, що УСЗН Центрального району ММР набула майно у вигляді 8000 грн за рахунок ОСОБА_1 за відсутності правової підстави.

Висновок суду першої інстанції про те, що по особовій справі утворилась переплата адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам у розмірі 22542,00 грн та ОСОБА_1 на рахунок управління добровільно повернула надмірно сплачені кошти у розмірі 8000 грн та позивачкою не доведено, що грошові кошти у зазначеному розмірі отримані відповідачами без достатньої правової підстави є помилковим та спростовується матеріалами справи.

З зазначено вище, УСЗН Центрального району ММР прийняла необґрунтоване рішення, що виплачена ОСОБА_1 адресна допомога за період з 23 січня 2015 року по 31 січня 2017 року у розмірі 22542,00 грн є надмірно сплаченими коштами та неправомірно вимагало від ОСОБА_1 повернути вказані кошти. І саме на неправомірну вимогу УСЗН Центрального району ММР позивачка внесла на рахунок управління грошові кошти у розмірі 8000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Маріупольської міської ради від 25 липня 2017 року № 7/20-1724 «Про оптимізацію штатної чисельності виконавчих органів» визначено припинення, шляхом ліквідації з 01 січня 2018 року УСЗН Центрального району ММР та після ліквідації управління, функції щодо соціального захисту населення м.Маріуполя здійснює департамент соціального захисту населення міської ради, який є його правонаступником.

Зазначені обставини не оспорювались сторонами.

Згідно частини 5 статті 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань УСЗН Центрального району ММР () перебуває в процесі припинення, дані про державну реєстрацію припинення юридичної особи відсутні (а.с.95).

Оскільки грошові кошти у розмірі 8000 грн внесені позивачкою на рахунок УСЗН Центрального району ММР, яке не ліквідоване, знаходиться в стані припинення, та на баланс правонаступника ДСЗН ММР вказані кошти не передавались, обов`язок з повернення ОСОБА_1 безпідставно набутого майна у вигляді грошових у розмірі 8000 грн викає у УСЗН Центрального району ММР, які підлягають стягненню з останнього, в особі ліквідаційної комісії цього управління, солідарного обов`язку з повернення зазначених коштів у відповідачів не виникає.

Щодо судового збору

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 768,40 грн (а.с.1) та при подачі апеляційної скарги нею сплачено 1261,21 грн (а.с.72).

Згідно підпункту 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менш 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом 26 грудня 2019 року.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений на 01 січня 2019 року, становить 1921 грн (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік»).

Тому позивачка при поданні апеляційної скарги повинна була сплатити судовий збір у розмірі 1152,60 грн (1921 грн х 0,4 х 150%).

Враховуючи ті обставини, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню та задоволення позовних вимог у повному обсязі до УСЗН Центрального району ММР, в особі ліквідаційної комісії, з останнього на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, понесений у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції 768 гривень 40 копійок та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції 1152 гривні 60 копійок.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має касувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню повністю, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 квітня 2020 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, Ліквідаційної комісії управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради, в особі ліквідаційної комісії управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради, () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання : АДРЕСА_2 ) 8000 (вісім тисяч) гривень та у відшкодування судового збору, понесеного у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції 768 гривень 40 копійок та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції 1152 гривні 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 31 липня 2020 року.

Судді Т.Б.Ткаченко

О.М.Пономарьова

С.А.Попова