Ухвала

02 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 161/8087/18

провадження № 61-5266св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Тітова М. Ю.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зупинення виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Торчинської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року і за касаційною скаргою ОСОБА_4 , поданою в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , на ухвалу Волинського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті його батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно після смерті батьків - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

10 січня 2020 року особи, які не брали участі у справі, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою осіб, які не брали участі у справі, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року.

13 березня 2020 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 подали засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Волинського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просили скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

30 березня 2020 року особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_4 подала в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 апеляційну скаргу на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_4 , поданою в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року.

29 квітня 2020 року ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Волинського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 травня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року та витребувано матеріали справи з Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 травня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 , поданою в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , на ухвалу Волинського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року.

12 серпня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали засобами поштового зв`язку заяву про зупинення виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року, посилаючись на те, що у квітні 2018 року їх матір ОСОБА_4 подала до правоохоронних органів заяву про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого статтею 358 Кримінального кодексу України. Однак до завершення досудового розслідування на підставі фіктивних документів ОСОБА_3 вдалося досягнути постановлення заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року. Відчуваючи безкарність, місцеві та державні органи продовжують сприяти ОСОБА_3 у їх виселенню з будинку, придбаного їх матір`ю ще в 1995 році.

Заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

За змістом наведених правових норм суд касаційної інстанції може зупинити виконання лише того судового рішення, яке оскаржене в касаційному порядку. Разом з тим заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року не є предметом касаційного оскарження в межах цього касаційного провадження. Враховуючи наведене, в задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Керуючись статтею 260, абзацом 2 частини восьмої статті 394, частиною першою статті 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зупинення виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. О. Кузнєцов

М. Ю. Тітов