Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8319/17 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 21 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.,

суддів Галацевич О.М., Борисюка Р.М.,

секретаря судового засідання Бірюченка Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі виділені матеріали з цивільної справи № 296/8319/17 за позовом ОСОБА_1 до Житомирської районної ради, Житомирської районної державної адміністрації, Житомирської обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 , третя особа - Обслуговуючий кооператив «Садівницьке товариство «Зарево», про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 11 червня 2020 року, постановлену суддею Дубовік О.М. у м. Житомирі,

встановив:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 з вернулась до суду з позовною заявою, в якій просила визнати недійсним з моменту укладення договір оренди земельної ділянки площею 1,1800 га, кадастровий номер :05:000:1310, що знаходиться в межах Василівської сільської ради Житомирського району, строком на 49 років для сінокосіння, укладений 11 травня 2016 року між Житомирською районною державною адміністрацією Житомирської області та ОСОБА_2 .

В ході розгляду справи у червні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про забезпечення доказів шляхом їх витребування у Обслуговуючого кооперативу Садівницьке товариство «Зарево» оригіналу графічного матеріалу «Генеральний план СТ «Зарево», безпосередньо з якого було виготовлене викопіювання, засвідчене підписом голови правління СТ «Зарево» Сича О. П. і скріплене відбитком печатки СТ «Зарево», копії якого містяться у матеріалах справи для огляду в судовому засіданні; а також витребувати належним чином завірену (у повній відповідності до вимог Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Держспоживстандарту від 07.04.2003 № 55) повномасштабну копію вищезазначеного графічного матеріалу «Генеральний план СТ «Зарево», для долучення її до матеріалів справи.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 11 червня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення доказів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення доказів.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції на надав належної оцінки необхідності витребуванню вказаних матеріалів, оскільки наявні в матеріалах справи копії документів містять суттєві розбіжності у Генеральному плані СТ «Зарево» та викопіюванні, що ставить під сумнів належність та допустимість доказів у справі. Також, суд першої інстанції не врахував, що закон не дає можливості їй чи її представнику отримати оригінал вказаного документу у інший спосіб, крім як за запитом суду, а її запити, як відповідача по справі, про надання документу СТ «Зарево» ігнорує. Тому, районний суд, мотивуючи відмову у задоволенні клопотання про забезпечення доказів лише відсутністю обставин втрати або знищення доказів, не врахував приписи ч. 1 ст. 116 ЦПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, представник ОКСТ «Зарево» просив у задоволенні скарги відмовити з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представників Житомирської облдержадміністрації та Житомирської райдержадміністрації надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутності. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явились до суду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні поданої заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не обґрунтовано необхідність застосування заходів забезпечення доказів та не доведена та обставина, що існують підстави вважати, що засіб доказування у даній справі може бути втрачений, а вказані нею в обґрунтування заяви обставини не дають підстав для висновку про наявність ризику втрати цих документів.

Такий висновок суду є правильним, відповідає вимогам процесуального закону, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до норм ст. 116 ЦПК України (ч.ч. 1-3) суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно вимог п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Розглядаючи заяву про забезпечення доказів, суд має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкодженні, витратити свою доказову цінність тощо).

Цивільним процесуальним кодексом України передбачені, як підстави та порядок витребування доказів (ст. 84 ЦПК України), так і забезпечення доказів, зокрема шляхом витребування доказів (ст.ст. 116 - 119 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Системний аналіз норм статей 116 та 117 ЦПК України дає підстави вважати, що необхідність забезпечення доказів виникає, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній 26.11.2019 у справі № 401/1824/17.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неможливості подання до суду оригіналу затребуваного генерального плану та викопіювання з нього на правильність висновків суду не впливають, оскільки законодавцем передбачено право суду забезпечити докази у разі, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Водночас, таких підстав заявником не доведено, а пояснення заявника ґрунтуються лише на припущеннях.

Проаналізувавши надані суду апеляційної інстанції докази, колегія суддів доходить висновку, що в матеріалах справи відсутні дані, які б вказували на існування реальної загрози неможливості чи утруднення збирання чи подання доказів, відсутнє обґрунтування необхідності забезпечення оригіналів затребуваних документів.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до постановлення помилкової ухвали.

Ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 11 червня 2020 року - без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст виготовлено 16 вересня 2020 року.