ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року

м.Суми

Справа №583/1446/20

Номер провадження 22-ц/816/1841/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності:

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їх представника - адвоката Кутового Ярослава Адольфовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня 2020 року в складі судді Ярошенко Т.О., ухваленого в м. Охтирка, повне судове рішення складено 14 липня 2020 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Охтирська міська рада Сумської області в особі Служби у справах дітей Охтирської міської ради, про зменшення розміру аліментів, стягнення аліментів, визнання права власності та права самостійно одержувати та розпоряджатися аліментами,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивували тим, що 02 вересня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 - донька ОСОБА_4 . 17 жовтня 2019 року рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу сторони разом не проживають, відповідачка зібрала речі та виїхала з квартири позивача разом із дочкою ОСОБА_4 , а син ОСОБА_2 залишився проживати з ним та знаходиться на повному його утриманні.

16 вересня 2019 року за заявою відповідачки ОСОБА_3 Охтирським міськрайонним судом Сумської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку від доходу боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття на утримання дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

28 січня 2020 року від державного виконавця Костюкевичу І.В. стало відомо, що він має заборгованість зі сплати аліментів на підставі судового наказу від 16 вересня 2019 року. З огляду на ту обставину, що син сторін ОСОБА_2 проживає разом з позивачем та знаходиться на повному його утриманні, 24 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вказаного судового наказу, проте ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 квітня 2020 року в задоволенні його заяви було відмовлено.

Посилаючись на викладені обставини ОСОБА_1 просить зменшити розмір аліментів, визначених на підставі судового наказу виданого 16 вересня 2019 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області по цивільній справі №583/3931/19 з 1/3 частини на 1/4 частину його заробітку (доходу) на користь ОСОБА_3 , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з відповідачки на свою користь аліменти в розмірі ј частини заробітку доходу боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності та право самостійно одержати та розпорядитися аліментами стягнутими на користь ОСОБА_3 на його утримання на підставі судового наказу виданого 16 вересня 2019 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області по цивільній справі №583/3931/19.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 29 квітня 2020 року.

В іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю вимог.

Вирішено питання про розподіл судового збору.

У серпні 2020 року позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення в частині відмови у задоволенні позову та постановити в оскарженій частині нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення суд безпідставно не врахував, що після розірвання шлюбу донька сторін проживає з матір`ю, а син - з батьком. Стягнувши аліменти з ОСОБА_3 на користь позивача на утримання сина, суд першої інстанції не змінив розмір аліментів стягнутий з позивача на обох дітей за наказом від 16 вересня 2019 року. Місцевий суд неправильно застосував положення статті 181 СК України, відповідно до якої кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу на користь того із батьків, з ким проживає дитина. Крім того, судом не враховано, що відповідно до приписів статті 179 СК України аліменти одержані на дитину є власністю дитини. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до вимог ЦК України.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не подала.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника адвоката Кутового Я.А., які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи № 583/3931/19, вивчивши матеріали даної цивільної справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами існування передбачених ст. 192 СК України підстав для зменшення розміру аліментів, а також підстав для задоволення вимоги про визнання за ОСОБА_2 права власності, права самостійно одержувати та розпоряджатися аліментами, стягнутими на його утримання на користь матері.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду в частині відмови у зменшенні розміру аліментів, оскільки він суперечить вимогам закону та фактичним обставинам справи, встановленим судом.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02 вересня 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народився син ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 - донька ОСОБА_4 (а.с. 7-8).

У вересні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

16 вересня 2019 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь заявниці аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку від доходу боржника, але не менше ніж 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11-12).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 жовтня 2019 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 9).

З акту ПП «СІБ» від 25 жовтня 2019 року, вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані:

власник - ОСОБА_1 , 1977 року народження,

дружина - ОСОБА_3 , 1982 року народження,

син - ОСОБА_2 , 2003 року народження,

донька - ОСОБА_4 , 2012 року народження,

але фактично ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у цій квартирі не проживають (а.с. 10).

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (а.с. 11-12).

Матеріалами цивільної справи № 583/3931/19 Охтирського міськрайонного суду Сумської області за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей з ОСОБА_1 , які були досліджені апеляційним судом підтверджується, що на час вирішення питання про стягнення аліментів на дітей у наказному проваджені сторони разом з дітьми спільно проживали у квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог частини 7 статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

З огляду на правову природу наказного провадження, як виду цивільного судочинства, у якому на підставі безспірних вимог та доказів, поданих заявником, без судового засідання і повідомлення заявника і боржника, видається судовий наказ, згідно з яким з боржника стягуються грошові кошти, зокрема і аліменти.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначеннірозміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до частин 2, 3 статті 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З огляду зазначені норми матеріального права, а також встановлені у справі обставини щодо сімейного стану сторін, апеляційний суд не може в повній мірі погодитися з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заявленого позову в частині зміни розміру аліментів стягнутих з ОСОБА_1 за наказом від 19 вересня 2019 року.

Відповідно до ч. 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи підтверджується, що після стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання обох дітей на користь ОСОБА_3 на підставі наказу від 16 вересня 2019 року змінились сімейні обставини сторін.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 разом з донькою ОСОБА_5 виїхали з квартири належної позивачу та проживають окремо. Позивач ОСОБА_1 та син сторін ОСОБА_6 продовжують проживати за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 10).

ОСОБА_7 перебуває на утриманні матері ОСОБА_3 , а ОСОБА_6 - на утриманні батька ОСОБА_1 .

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що місцевий суд вирішивши питання про надання відповідачкою утримання на сина ОСОБА_8 , який проживає з позивачем, безпідставно не змінив судового наказу, яким для позивача встановлено зобов`язання сплачувати відповідачці аліменти на сина.

З урахуванням вимог ст. ст. 181, 182, 183, 192 СК України та встановлених у справі обставин апеляційний суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, стягнутий з ОСОБА_1 на утримання дітей за наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 вересня 2019 року. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі ј частини заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти на сина ОСОБА_2 не підлягають стягненню з позивача, оскільки після розірвання сторонами шлюбу син проживає разом з батьком ОСОБА_1 та перебуває на його утриманні.

Підлягає зміні і рішення місцевого суду в частині вирішення вимоги про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , оскільки вона зобов`язана приймати участь в утриманні сина шляхом сплати аліментів на користь батька дитини з яким остання проживає і на утриманні якого знаходиться, тому колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір аліментів ј частину заробітку (доходу) відповідачки, а не 1/6 частина як зазначено судом першої інстанції.

Щодо вимог ОСОБА_2 про визнання за ним права власності та права самостійно одержувати та розпоряджатися аліментами апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

За змістом статті 32 ЦК України фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами.

Згідно з положеннями статті 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.

У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Звертаючись з вимогою про визнання за ОСОБА_2 права власності на аліменти, права одержувати та розпоряджатися ними, заявник мотивував свої вимоги тим, що відповідачка неналежним чином розпоряджається коштами, сплаченими на утримання сина, витрачає їх на власні потреби.

Проте жодних належних допустимих доказів на підтвердження нецільового використання аліментів позивач не надав, із заявою про інспекційні відвідування одержувача аліментів ОСОБА_1 до органу опіки та піклування не звертався. У матеріалах справи відсутні докази навіть про сплату ОСОБА_1 аліментів на утримання сина на користь ОСОБА_3 відповідно до судового наказу.

За встановлених обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо необґрунтованості заявленої вимоги.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установивши, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмови у задоволення вимог про зменшення розміру аліментів, стягнутих у порядку наказного провадження та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині.

Також колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення місцевого суду в частині визначення розміру аліментів, як підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України ОСОБА_1 необхідно компенсувати за рахунок держави 1261 грн 20 коп. сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги.

Крім того, у зв`язку із задоволенням вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, стягнутих за судовим наказом, відсутні підстави для стягнення з нього на користь держави судового збору у розмірі 840 грн 80 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, п.п., 3, 4 ч. 1 ст. 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня 2020 року скасувати в частині вирішення вимоги про зменшення розміру аліментів стягнутих у порядку наказного провадження.

Зменшити присуджений наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 вересня 2019 року розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня 2020 року змінити в частині вирішення вимоги про стягнення аліментів з ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки села Пологи Охтирського району Сумської області, яка проживає у АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 29 квітня 2020 року.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня 2020 року змінити в частині розміру судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн.80 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України 1261 грн 20 коп. судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 16 вересня 2020 року.

Головуючий - О.І. Собина

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик