Справа № 496/3157/19
Провадження № 2/496/435/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Буран В.М.,

за участю: секретаря Мединської К.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Біляївка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та визнання права власності в рівних частках, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом (а.с. 1-25).

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 08 жовтня 2019 року провадження по вказаній цивільній справі було відкрито в загальному позовному провадженні та призначено до підготовчого судового засідання.

У підготовче судове засідання призначене на 14.01.2020 року сторони по справі не з`явились, однак на електрону адресу суду 13.01.2020 року за Вх. 616/20 від сторони позивача надійшла заява про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю предмета спору (п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Ознайомившись із змістом заяви, суд прийшов до висновку про перенесення дати підготовчого судового засідання та запропонував ОСОБА_1 звернутись до суду із заявою способом, який не суперечить обставинам справи. Оскільки, заява надійшла електронним листом, при цьому позивач зазначив, що електронна адреса у нього відсутня, що викликало у суду сумніви щодо ідентификації особи яка таку заяву надіслала (а.с. 2, 33, 35).

У зв`язку з неявкою сторін по справі в судове засідання 04 березня 2020 року, розгляд справи було перенесено на 14 травня 2020 року, однак в дане судове засідання позивач також не з`явився, будь-яких заяв на адресу суду не надходило, про причини неявки суд не повідомлено, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся шляхом надіслання судових повсток на адресу, визначену матеріалами справи та з якої надійшла позовна заява відповідно.

У судове засідання призначене на 08 вересня 2020 року ОСОБА_1 також не з`явився, хоча був повідомлений про дату та час слухання справи належним чином про, що свідчить почтове повідомлення, яке повернулось на адресу суду з відміткою про вручення почтового відправлення дружині адресата, що відповідає положенням ч. 3 ст. 130 ЦПК України, яка зазначає, що, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії (а.с. 64).

В матеріалах справи відсутня заява від позивача про розгляд справи без його участі, жодним чином не підтверджено поважність неявок до судових засідань, та не надано заяв про перенесення слухання справи, абонент за номером мобильного зв`язку, зазначений позивачем у позові не відповідає, з огляду на вищевикладене та з матеріалів справи вбачається, що суд виконав свій обов`язок щодо вчасного повідомлення особи про слухання справи.

Таким чином, в силу ч. 3 ст. 131 ЦПК України суд визнає, що позивач не з`явилась до суду повторно без поважних причин.

Вказані дії позивача свідчать про втрату ним юридичної заінтересованості в розгляді справи.

Згідно ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначено в ст. 10 цього Кодексу, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Між тим статтями 223, 257 ЦПК врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Так, згідно ч. 5 ст. 223, п. 3 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, чинний Цивільний процесуальний кодекс України імперативно встановлює, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду. При цьому, закон жодним чином не пов`язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об`єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов`язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (не залежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом. (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 13, п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та визнання права власності в рівних частках - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі через Біляївський районний суд Одеської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Буран В.М.