Справа № 369/9048/19
Провадження №2/369/2060/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Житар А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

До суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти в розмірі 923 685 грн. 29 коп., які розміщені на рахунках в АТ «Комерційний банк «Приватбанк», що відкриті на ім`я ОСОБА_2 .

Вивчивши заяву та перевіривши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, згідно з роз`ясненнями, викладеними у вказаній постанові, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2020 року позивач ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь Ѕ частину грошових коштів від суми 923 685,29 грн., а саме у розмірі 461 842 грн. 85 коп., що розміщені на рахунках в АТ «КБ «Приватбанк».

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача посилалась на те, що грошові кошти, на які необхідно накласти арешт знаходяться на рахунках, відкритих на ім`я відповідача ОСОБА_2 .. Відповідач може вільно розпоряджатися вказаним майном та відчужити його, у зв`язку з чим необхідно вжити заходів забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

У поданій до суду заяві представник позивача зазначила рахунку, які належать відповідачу ОСОБА_2 , а саме: депозитний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий 22.01.2020 року на підставі договору № SAMDNWFD901; картковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий 03.04.2019 року; картковий рахунок № НОМЕР_3 , відритий 03.04.2019 року; депозитний рахунок № НОМЕР_4 , відкритий 18.10.2012 року; депозитний рахунок № НОМЕР_5 , відкритий 12.02.2013 року; депозитний рахунок № НОМЕР_6 , відкритий 02.02.2012 року; депозитний рахунок № НОМЕР_7 , відкритий 25.12.2013 року; депозитний рахунок № НОМЕР_8 , відкритий 17.02.2014 року; депозитний рахунок № НОМЕР_9 , відкритий 30.06.2015 року; депозитний рахунок № НОМЕР_10 , відкритий 22.10.2015 року; депозитний рахунок № НОМЕР_11 , відкритий 31.12.2015 року.

Однак, заявляючи вимогу про накладення арешту на грошові кошти, представником позивача вказано лише номери рахунків відповідача та банківську установу, в якій знаходяться кошти, однак представник позивача не вказала, в якому розмірі та на якому з рахунків знаходяться грошові кошти на які необхідно накласти арешт.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти відповідача ОСОБА_2 у розмірі 923 685,29 грн. може призвести до обмеження прав відповідача.

З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 15-денний строк з дня винесення ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук