РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/73/18

13.01.20

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі головуючого судді Сєчка В.Л.

з участю секретаря Паращенко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Козятині цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини і повернення її тому з ким вона проживала, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну місця проживання малолітньої дитини, -

Встановив :

Позивачка за первісним позовом відповідачка за зустрічним звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про відібрання дитини і повернення її тому з ким вона проживала . В подальшому подала уточнену позовну заяву в якій просить негайно відібрати малолітнього сина - ОСОБА_3 , у особи, яка його незаконно утримує відповідача ОСОБА_2 та передати його їй, просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальної шкоди у розмірі 15 000 грн., моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 2094 грн. Допустити негайне виконання рішення суду в частині відібрання сина, ОСОБА_3 та повернення його їй .

Свої вимоги позивачка за первісним позовом мотивувала тим, що з 09.09.2009 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають сина , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17.08.2016, яке набрало законної сили, шлюб, між ОСОБА_2 та нею розірвано. Малолітнього сина ОСОБА_3 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 . Відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком .

На підставі зазначеного рішення суду відділ опіки та піклування Козятинської міської ради Вінницької області за заявою ОСОБА_2 встановив регламент його побачень з сином, ОСОБА_3 , який з часу вступу рішення у законну силу виконувався ОСОБА_2 з незначними порушеннями, пов`язаними з самоуправним забиранням дитини поза регламентом.

16.12.2017 ОСОБА_2 , не пояснюючи своїх дій, без будь якого попередження про свої наміри, викрав зі школи їх сина та до теперішнього часу безпідставно утримує у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина тривалий час знаходиться без догляду, так як відповідач працює повний робочий день. Крім того, відповідач говорить дитині неправду про неї , як матір, не водить до школи, незаконно позбавив його вільного спілкування з нею, його бабусею та рідною сестрою, психологічно накручує його проти неї, його матері, з якою суд визначив його проживання, силоміць нав`язує йому бажання жити з батьком, приваблює його подарунками, змушує брехати стосовно того, що вона та бабуся його б`ють, залякує сина, при тому , що дитині виповнилось лише сім років та він повинен бути з матір`ю, як це вирішив суд своїм рішенням від 17.08.2016 .

У зв`язку з відсутністю уваги до дитини та безвідповідальною поведінкою з боку ОСОБА_2 їх син без поважних причин почав пропускати заняття в школі.

В обґрунтування моральної шкоди вказала, що незаконні дії відповідача призвели до моральних страждань , втрати нормальних життєвих зв`язків, вимаганні від неї додаткових зусиль для організації її життя .

Матеріальна шкода полягає в тому, що в зв`язку з необхідністю захисту своїх прав вона консультувалась у юристів, здійснювала переписку з ціллю отримання неналежної поведінки відповідача, понесла витрати на правову допомогу, написання позовної заяви та інших документів, представлення її інтересів у суді , зверталась до правоохоронних органів з заявою про викрадення дитини .

Відповідачем за первісним позовом по справі ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про зміну місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з ним у належному йому на праві особистої приватної власності будинку, що розташований в АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що проживав з позивачкою за первісним позовом та дитиною однією сім`єю до вересня 2014, у власному будинку. В 2015 році ОСОБА_2 з сином переїхала проживати від нього до матері. Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17.08.2016, шлюб, між ним та ОСОБА_1 було розірвано, малолітнього сина залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 . Відмовлено в задоволенні його позовних вимог про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.

З грудня 2015 і до вересня 2017 він фактично не бачився з сином, оскільки позивачка всіляко перешкоджала зустрічам.

11.12.2017 донька позивачки передала сина йому і з того часу останній почав проживати в нього. Він бачив на тілі дитини синці та гематоми, дитина скаржилась, що над нею мати, баба та сестра вчиняли психологічне та фізичне насильство.

Він, як батько, вимушений був вжити заходів для захисту сина від насильства з боку його матері та членів її родини. На даний час син проживає в нього.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним подав суду відзив в якому виклав вимоги та обставини зазначені в зустрічній позовній заяві.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, підтвердили обставини та вимоги на які посилається в заяві про уточнення позовних вимог, зустрічний позов ОСОБА_2 не визнала.

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним- ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає. Підтримав обставини та вимоги викладені в зустрічному позові та просить їх задовільнити. Також вказав, що син відмовляється повертатись до матері, він його силоміць не тримає . Мати не цікавиться справами сина.

Представник органу опіки і піклування Козятинської міської рад в судовому засіданні пояснив, що в дані конфліктні ситуації винні самі батьки і саме між ними має бути досягнута згода, що до участі у вихованні дитини.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, експерта, малолітнього, вивчивши матеріали справи і дослідивши докази приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити у повному обсязі

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що працює практичним психологом КНЗ «Козятинська загальноосвітня школа I-III ступеня №2» та те, що коли неповнолітній ОСОБА_3 прийшов до них в перший клас то хлопчик мав підвищену тривожність, оскільки батьки не могли знайти спільної мови в питаннях виховання та місця проживання дитини, постійно в школі виникали конфліктні ситуації. Коли дитина погодилась проживати з батьком конфліктних ситуацій не спостерігалось. У хлопчика зменшилась тривожність, стан дитини покращився, він став життєрадісний та має друзів. У батька створені всі умови для належного проживання дитини. Мати приходить до школи та цікавиться успішністю сина .

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що являється племінницею ОСОБА_2 . Також вказала , що дитина вже два роки проживає з батьком . В період після розлучення ОСОБА_2 і до того коли дитина пішла в перший клас мати не давала сина батькові , а якщо давала то вчиняла скандали . Хлопчик розповідав батькові, що його в будинку матері ображають і повідомив, що не бажає повертатись до матері . Хлопчик проживає та бажає проживати з батьком, ходить до школи , доглянутий.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила , що являється рідною сестрою ОСОБА_2 та вказала, що дитина на протязі двох років проживає з батьком та бажає з ним проживати. Після школи хлопчик знаходиться з нею.

Судом також встановлено, що 09.09.2009, що сторони по справі уклали шлюб. Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , який на час розгляду справи у суді проживає з батьком .

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17.08.2016, яке набрало законної сили, шлюб, зареєстрований 09 вересня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 96, між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , розірвано. Малолітнього сина ОСОБА_3 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 . У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини з її батьком відмовлено у повному обсязі. Малолітній ОСОБА_3 почав проживати з матір`ю

Рішенням №357 від 21.09.2016 виконавчого комітету Козятинської міської ради «Про встановлення регламенту побачень ОСОБА_2 зі своїм малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », встановлено регламент побачень ОСОБА_2 зі свом малолітнім сином ОСОБА_3 ( а.с.36) .

З 12.12.2017 року малолітній ОСОБА_3 почав проживати з батьком на підставі заяви, яку ОСОБА_2 12.12.2017 надав директору школи №2, про те, що на час вирішення спору з його колишньою дружиною, за бажанням сина, забирає останнього проживати до себе (а.с.38) .

За ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 18 Конвенції встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням суду від 17.08.2016 встановлено, що рішенням Козятинської міської ради, як органу опіки та піклування від 14.07.2016 р. № 278 затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Козятинської міської ради про доцільність проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , одночасно визначивши регламент побачень дитини з батьком ОСОБА_2 , проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , у вихідні дні (субота, неділя), врахувавши дні відсутності матері в зв`язку з її позмінною роботою за межами м. Козятина. З висновку органу опіки та піклування № 11 від 23.06.2016 вбачається, що було комісійно обстежено умови проживання ОСОБА_2 , де у будинку для дитини відведено окрему кімнату, яка забезпечена усіма необхідними меблями та речами. Умови проживання дитини у ОСОБА_1 менш комфортні, так як окремого спального місця хлопчик не має, проживає у кімнаті разом з матір`ю та старшою сестрою, однак у кімнаті є всі необхідні меблі для дитини, іграшки та книги.

Висновком експерта від 29.01.2019 №5557/18-21 щодо спроможності малолітньої дитини ОСОБА_3 з урахуванням його вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища надавати оцінку відношенню кожного з батьків до нього, виявляти прихильність до когось з батьків встановлено, що ОСОБА_3 , - з урахуванням його вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічпих особливостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища виявляє себе як абсолютно адаптивним (відповідно його вікових норм) та емоційно-зрілим для того, щоб надавати оцінку відношенню кожного з батьків до неї, виявляти прихильність до когось з батьків;

щодо доцільності в інтересах дитини- ОСОБА_3 , зменшення контактів з матір`ю (або змінами проживання дитини), з урахуванням її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку встановлено, що зменшення контактів з матір`ю (або змінами місця проживання дитини), з урахуванням її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей, рівня розумового розвитку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не буде доцільним, оскільки саме у цей період для дитини батьки - єдиний базовий фундамент, на який вона може опиратися протягом свого життя; дитина проходить складний адаптаційний період початкової школи; саме у 6 - 7 років формуються мозкові механізми, що дозволяють дитині бути успішною у навчанні, а на їх формування впливає взаємодія дитини як з мамою, так і з татом. У цьому віці утверджуються базові емоції дитини, формується довіра до оточуючих, здатність до будування довірливих контактів у соціумі, налагодження дружніх контактів, створення сім`ї. Одностороннє спілкування (лише з батьком, чи лише з матір`ю) спричинятиме розвиток емоційної кризи у дитини та не здатність жити повноцінно. Тим більше, що за результатами психологічного обстежння ОСОБА_3 виявив бажання контактувати зі своєю мамою ОСОБА_1 ;

щодо впливу на психологічний стан дитини її батька/матері встановлено , що ситуація, що склалася між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є психотравмуючою для їх малолітньої дитини - ОСОБА_3 . У дитини амбівалентний стан -одного боку - любов і потреба в обох з батьків, а з іншого- непереборний страх і невпевненість у кожному з них. Дитина підсвідомо протестує проти ситуації, в якій опинився. І батько, і мати є важливими для нього, але не у стані конфлікту, в якому вони зараз перебувають. Тому, і батько ОСОБА_2 , і мати ОСОБА_7 безумовно матимуть позитивний вплив на розвиток та формування психологічного здоров`я ОСОБА_3 . Найважливіше для дитини у цьому віці - це любов та підтримка її збоку обох батьків. І, кожний з батьків може дати своїй дитині ОСОБА_8 , ніжність розуміння і підтримку. Але тільки - не у стані конфлікту;

щодо думки дитини з ким з батьків вона бажає проживати встановлено , що за даними проведеної психологічної експертизи, дитина ОСОБА_3 виявляє бажання проживати з батьком ОСОБА_2 , проте не заявляє про свою відмову від зустрічей та контакту із мамою ОСОБА_1 , виявляє потребу у спілкуванні з нею;

щодо характеристики індивідуально- психологічних властивостей особистості батька/матері ОСОБА_3 встановлено, що індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_2 визначаються як такі, що сприяють створенню належної соціальної ситуації для всебічного розвитку його сина ОСОБА_3 . Виховна поведінка ОСОБА_2 , у цілому, є такою, що здатна забезпечити належні умови психічного розвитку його неповнолітнього ОСОБА_9 .

Індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_1 визначаються як такі, що сприяють створенню належної соціальної ситуації для всебічного розвитку її сина ОСОБА_3 . Виховна поведінка ОСОБА_10 , у цілому, є такою, що здатна забезпечити належні умови психічного розвитку її неповнолітнього ОСОБА_9 ;

щодо психологічного впливу який виявляє (може виявляти ) поведінка батька/матері на психічний стан і розвиток малолітньої дитини ОСОБА_3 встановлено, що за даними психологічного обстеження батько малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_1 виявили риси особистості, індивідуально-психологічні особливості та стереотипи соціальної поведінки, які є прийнятними задля того щоб здійснювали позитивний психологічний вилив на психічний стан та розвиток їх малолітньої дитини - ОСОБА_3 ;

щодо впливу, а якщо «так», то яким чином, зміна умов проживання виховання та оточення малолітньої дитини - ОСОБА_3 , 2011 року народження, на її психологічний стан у випадку передачі дитини від матері до батька встановлено , що оскільки дитина останніх більше року проживає з батьком, і, за словами самої дитини, він почуває там себе комфортно та захищено, зміна умов проживання, виховання та оточення малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у випадку передачі дитини від матері (до батька на її психологічний стан не матиме особливого психотравмуючого впливу. Проте, вік, у якому перебуває ОСОБА_3 є сенситивним періодом для розвитку моральних якостей та цінностей дитини, тому категорично не можна обмежувати взаємодію дитини з мамою ОСОБА_1 , а навпаки, потрібно створювати усі необхідні умови для повноцінного розвитку дитини, де він буде мати можливість контактувати і з батьком, і зі своєю мамою .

Опитаний малолітній ОСОБА_3 в судовому засіданні суду вказав , що він почав проживати з батьком , оскільки мати його била і не відпускала до батька. В нього була шишка на голові і декілька синяків. Хоче проживати з батьком, оскільки в батька йому добре, його ніхто не б`є, до нього відносяться добре. Мати знущалась над ним. В батька в нього є своя кімната , комп`ютер, телефон, планшет. Коли проживав у матері в нього не було комп`ютера, планшет був один на двох з сестрою, був телефон.

Вказав, що телефон був куплений матір`ю, але за батькові гроші , оскільки мати краде аліменти у батька. Комп`ютер мати йому не хотіла купувати. На запитання хто йому повідомив дані відомості , дитина повідомила, що батько .

Також вказав, що коли проживав з матір`ю був одягнутий, ходив до школи, мати остерігалась , що батько його вкраде.

Опитана в судовому засіданні експерт Шпортун О.М., яка була присутня при з`ясуванні думки дитини, суду пояснила, щодо опитування малолітнього то спостерігається великий вплив батька на виховання дитини. У висловах хлопчика не дитячі фрази, що не притаманні дитині його віку. Також спостерігається авторитет батька. Можна гіпотезувати, що є інформаційний вплив на дитину дорослої людини.

Щодо ймовірності проживання дитини з матір`ю вказала , що дитина перебуває в такій віковій категорії, якій потрібно і батьківський і материнський вплив, тому що проходження початкової школи для дитини є травматичним періодом .

Дитина на обстеженні сказала, що йому комфортніше проживати з батьком, але маму він теж любить, що визначено за методикою спостереження. Дитина потребує материнської уваги, любові і йому неприємні ситуації, які склались між батьками. Хоча дитина хоче проживати з батьком, але контакт з мамою не можна йому забороняти.

Щодо агресії дитини, яка виникла по відношенню до матері то на поведінку дитини впливають дорослі. В дитини є образа на матір. Дитина проживаю дану ситуацію разом з батьками.

Щодо авторитету батька вказала, що батько , як чоловік , вкладає в сина архетип чоловіка, але дитині потрібно давати свободу висловлювати свою думку, дитина боїться розчарувати батька.

Щодо зміни місця проживання вказала, що будь яка зміна місця проживання для дитини буде травматична, не комфортна, оскільки період проходження початкової школи для дитини буде не зовсім сприятливий .

Для дитини будь які конфліктні ситуації між батьками є конфліктними .

Щодо шляхів вирішення даної ситуації вказала , що потрібно припинити ворожнечу між батьками, спілкуватись з дитиною, дозволити контакт дитини з обома батьками.

В судовому засіданні оглянуто відеозапис, наданий ОСОБА_2 , в якому зафільмовано звернення малолітнього ОСОБА_11 до матері, запис знімав батько- ОСОБА_2 .

В відеозаписі відображено, що малолітній ОСОБА_11 звертається до матері і просить її не судитись з ним та папою, залишити їх у спокої, папа добро, а вона (мати) -зло і він не хоче жити з нею, вона заставляє його брехати, він їй не вірить, вона сама тільки бреше, боїться правди, просить віддати документи в першу школу, каже, що не буде жити з нею, запитує у матері чому не бере слухавки та робить висновки, що мама з «дядями» від яких вимагає гроші. На кожному відеозаписі малолітній каже, що папа нічого йому не говорив, що потрібно казати . При цьому, батько, не перешкоджає дитині висловлюватись на адресу матері в формі неповаги, а лише заохочує неповнолітнього до даних висловлювань, знімаючи дані звернення, що ставить під сумнів правомірність методів виховання батька і підтверджує великий вплив батька на думку і висловлювання дитини.

Як вбачається з висновку експерта та пояснень, які надала експерт в судовому засіданні батько для дитини є авторитетом та дитина боїться його розчарувати, дитині необхідне спілкування з матір`ю, в якому батько перешкоджає. ОСОБА_2 самовільно змінив місце проживання спільної із ОСОБА_1 малолітньої дитини й фактично з 12.12.2017 позбавив матір спілкування з дитиною.

Суд вважає, що покази неповнолітнього в судовому засіданні про бажання проживати тільки з батьком, надані під впливом батька, про що свідчить і думка експерта. Разом із тим в судовому засіданні батько намагався контролювати відповіді дитини. Давати підскази, що до його відповідей.

Як на підставу зміну місця проживання малолітнього сина позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 посилається на те , що в родині матері дитину били, однак дані твердження не знайшли свого підтвердження, оскільки постановою слідчого Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області про закриття кримінального провадження від 23.01.2018 кримінальне провадження , внесене до ЄРДР за №0001233 від 13.12.2017 , по факту звернення ОСОБА_2 про побиття його малолітнього сина ОСОБА_3 , закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Матеріалами справи не доведено переваги батька перед матір`ю щодо проживання дитини та безспірно доведено, що ОСОБА_2 самочинно, без згоди другого з батьків, з яким проживала малолітня дитина, змінив її місце проживання, виключивши спілкування матері з дитиною.

Виходячи із обставин цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо місця проживання дитини та забезпечити доброзичливе спілкування дитини з обома батьками, за відсутності доказів на підтвердження того, що повернення дитини за визначеним судом місцем проживання з матір`ю поставить дитину під загрозу заподіяння фізичної або психічної шкоди або іншим шляхом створить для дитини нетерпиму обстановку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову про зміну місця проживання малолітнього з батьком.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Для повернення дитини немає необхідності надавати докази створення для неї нормальних умов для її виховання та розвитку, оскільки стаття 162 СК базується на юридичній презумпції правомірності поведінки того з батьків, з ким вона проживала.

Тобто, положеннями вищевказаної статті встановлені правові наслідки протиправної поведінки одного з батьків або іншої особи при визначенні місця проживання малолітньої дитини, якими є відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Відповідно, при застосуванні вимог ст. 162 СК України доказуванню підлягає факт визначення місця проживання дитини та протиправність дій одного з батьків.

Статтею 163 СК України передбачено переважне право батьків перед іншими особами на те, щоб дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Реалізуючи це право, батьки можуть вимагати повернення її до себе.

Таким чином, системний аналіз правових норм глави 13 «Особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей» та ч.1 ст.162 СК України, свідчить про те, що право одного із батьків на відібрання малолітньої дитини та повернення її за попереднім місцем проживання виникає лише у випадку протиправної поведінки другого із батьків при зміні місця проживання малолітньої дитини без згоди іншого з батьків, з яким проживала дитина.

Рішення суду, яке набрало законної сили, є правовою підставою для вимагання позивачкою для повернення сина за попереднім місцем проживання.

Так як даним рішенням малолітнього ОСОБА_3 залишено проживати з матір`ю, та відмовлено в задоволенні позовних вимог про зміну місця проживання, батько дитини ОСОБА_2 , без згоди матері, що не заперечується і самим ОСОБА_2 , лише написавши заяву на ім`я директора школи від 17.08.2016, самовільно відібрав малолітнього сина у матері, без її згоди, підтверджує протиправну поведінку відповідача за первісним позовом , спрямовану на зміну місця проживання дитини, без згоди особи, з якою було визначено місце її постійного проживання.

Так , ч.2 ст.162 СК передбачено, що особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала.

Відповідно дост.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У п. 5, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак позивач за первісним позовом не навела обґрунтування позовних вимог в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди та не надала суду жодних належних і переконливих доказів, які б підтверджували факт заподіяння їй моральної та матеріальної шкоди, завданої самочинною зміною відповідачем місця проживання дитини, а посилання в позовні заяві на загальні підстави, не являється підставою для задоволення позову в ці частині.

Судові витрати підлягають розподілу , відповідно до частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України в якій зазначено , що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.161,162,163,171 СК України, ст..ст 1167,1166 ЦК України, ст.ст. 81,259,263-265, ЦПК України, суд -

Вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Відібрати малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого по АДРЕСА_1 та передати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 проживаючої АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 гривень за сплату судового збору.

В решті позовних відмовити.

Відмовити в задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну місця проживання малолітньої дитини

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач : ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 проживаючої АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач : ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа особи: Відділ опіки і піклування Козятинської міської ради, адреса: вул. Героїв Майдану, 20 м. Козятин, ЄДРПОУ невідомий.

Повний текст рішення виготовлений 23.01.2020.

Суддя - підпис В.Л. Сєчко

З оригіналом вірно.

Суддя В.Л. Сєчко Секретар Л.І. Паращенко

Дата документу 13.01.20