ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1234/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/1905/20 Категорія: 304090000 Кондрацька Н. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на заочне рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 30 квітня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (далі АТ "КБ "ПриватБанк", банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, яка виникла у зв`язку з порушенням останнім умов кредитного договору № б/н від 10 травня 2018 року, на підставі якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Своїм підписом відповідач підтвердив, що в повному об`ємі приєднується до «Умов та Правилами надання банківських послуг» ПАТ КБ «ПриватБанк», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, і які разом з пам`яткою клієнта і тарифами складають договір банківського обслуговування. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Відповідач власним підписом у анкеті-заяві зобов`язався отримати екземпляр договору шляхом самостійного роздрукування, погодився зі збільшенням строку позовної давності, зазначеним в Умовах та правилах і з тим, що зміни в Умови та правила вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку. Продовження користування послугами банку після дати публікування на сайті банку змін Умов і правил підтверджує згоду і повне безумовне прийняття змін редакцій Умов і правил. Зі змінами Умов і правил надання банківських послуг зобов`язався ознайомитися самостійно на сайті www.privatbank.ua.

Також укладання договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів.

Встановлення та зміну кредитного ліміту за рішенням банку, а також зміни відсоткової ставки позивач обґрунтовував положеннями договору, що викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг.

Відповідальність позичальника у разі прострочення зобов`язання (нарахування процентів в підвищеному розмірі, порядок нарахування пені та штрафу) позивач також обґрунтовував умовами договору, що викладені на банківському сайті.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах кредитного ліміту.

Відповідач своєчасно кредит не погашав, що призвело до утворення простроченої заборгованості за кредитом, розмір якого за розрахунком банку станом на 21 грудня 2020 становила всього 12 414, 18 грн. з яких:

-8 478,87 грн. - заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 8 478,87 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту);

-604,81 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

-2 263,16 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;

а також штрафи:

-500,00 грн. - штраф (фіксована частина).

-567,34 грн. - штраф (процентна складова).

Викладені у позовній заяві обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, копією заяви позичальника, паспортом споживчого кредиту, копією витягу з «Тарифів», копією витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» у новій редакції, що відображає внесені зміни та знаходяться на сайті www.privatbank.ua.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 квітня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 травня 2018 у розмірі 8 478,87 грн. та 1 435,66 грн. судового збору.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору.

Посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 03 липня 2019 року № 342/180/17, суд дійшов висновку про доведеність позову лише в частині стягнення тіла кредиту. В задоволенні решти вимог відмовлено у зв`язку з тим, що банк не надав доказів про узгодження з позичальником умов договору щодо відсотків та штрафів.

Заочне рішення в частині відмовлених позовних вимог оскаржено банком в апеляційному порядку, з посиланням на те, що суд в цій частині ухвалив рішення без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Апелянт наголошує, з посиланням на постанову ВС від 23 грудня 2018 року (справа № 375/250/18), що суд повинен дотримуватися норм процесуального права та не виходити за межі вимог апеляційної скарги.

Банк вказує, що відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, також не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутності заборгованості.

До того ж, позивачем надана до суду копія анкети-заяви, в якій власним підписом боржник підтвердив, що в повному об`ємі приєднується до Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, і які разом з пам`яткою клієнта та тарифами складають договір банківського обслуговування, екземпляр якого зобов`язався отримати шляхом самостійного роздрукування, погодився зі збільшенням строку позовної давності, зазначеним в Умовах та правилах і з тим, що зміни в Умови та правила вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку. Продовження користування послугами банку після дати публікування на сайті банку змін Умов і правил підтверджує згоду і повне безумовне прийняття змін редакцій Умов і правил. Зі змінами Умов і правил надання банківських послуг зобов`язався ознайомитися самостійно на сайті www.privatbank.ua, екземпляр договору отримати шляхом самостійного роздрукування.

Саме по собі посилання на неознайомлення з умовами та правилами не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин. Дії позичальника з користування кредитними коштами свідчать про визнання заборгованості за кредитом та згоду з умовами кредитування. Відповідач має можливість самостійно знайомитися з балансом свого рахунку шляхом отримання інформації через Інтернет, оскільки є зареєстрованим в системі Приват24 і постійно користувався вказаним програмним комплексом.

Крім того, апелянт обгрунтовує надання споживачу необхідної інформації за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту).

Розрахунок заборгованості відповідачем не оскаржувався, доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем не надано. Основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування. Суд безпідставно відмовив у вимозі банку про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України.

Посилаючись на такі аргументи, апелянт просить оскаржуване рішення в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.

На апеляційну скаргу відзив не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

За правилами частини першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення вказаної норми процесуального права дає підстави дійти висновку про те, що апеляційним судом справа переглядається лише в межах доводів апеляційної скарги за наявними в ній і додатково поданими доказами.

Аналіз аргументів скарги, свідчить про те, що оскаржуючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, скаржник не згоден з рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 квітня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів, пені та штрафів.

З матеріалів справи встановлено, що 10 травня 2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанк, у якій зазначив особисту інформацію про себе: паспортні дані, ідентифікаційний податковий номер, місце проживання, реєстрації та контактний телефон (а.с. 12-13).

Відомостей про розмір встановленого кредитного ліміту, тип картки, розмір процентів за користування кредитом, розмір пені та штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту, тощо в анкеті-заяві не зазначено.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті банку, які не містять підпису відповідача.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданої банком, станом на 25 грудня 2019 сума боргу становила всього 12 414, 18 грн. та складалась з:

8 478,87 грн. - заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 8 478,87 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту);

604,81 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

2 263,16 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;

а також судові штрафи:

500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

567,34 грн. - штраф (процентна складова).

Інших доказів, які б підтверджували розмір заборгованості, позивачем не надано.

Не спростовано даний розрахунок належними та допустимими доказами і відповідачем.

Крім того, боржником ОСОБА_1 10 травня 2018 року підписано Паспорт споживчого кредиту (а.с. 13 зв. - 15), в якому вказана інформація з приводу основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача (розділ 3) залежно від типу карти («Універсальна» «Універсальна Голд»), інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (розділ 4), порядок повернення кредиту(розділ 5) та наслідки прострочення виконання (невиконання) зобов`язань за договором про споживчий кредит: розмір штрафу за прострочення більш ніж н а 30 днів та процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту (розділ 6).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Заявляючи вимоги про стягнення заявлених сум, банк надав підписану позичальником копію анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 10 травня 2018 року, копію Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», копію витягу з умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості та паспорт споживчого кредитування.

У вказаній анкеті-заяві відповідач погодився, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими на сайті позивача, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, екземпляр якого відповідач зобов`язався отримати шляхом самостійного роздрукування, погодився зі збільшенням строку позовної давності, зазначеним в Умовах та правилах і з тим, що зміни в Умови та правила вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку. Продовження користування послугами банку після дати публікування на сайті банку змін Умов і правил підтверджує згоду і повне безумовне прийняття змін редакцій Умов і правил. Зі змінами Умов і правил надання банківських послуг зобов`язався ознайомитися самостійно на сайті www.privatbank.ua, екземпляр договору отримати шляхом самостійного роздрукування.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (простроченого тіла кредиту), стягнути заборгованість за простроченими відсотками та відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України, а також штрафи (фіксована частина та процентна складова).

Розраховуючи суму заборгованості в частині прострочених відсотків, позивач не звернув увагу на те, що в заяві позичальника від 10 травня 2018 року процентну ставку не зазначено. Також, в ній відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Публічному акціонерному товаристві «ПриватБанк», як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Тарифами та Умовами ознайомився відповідач і з ними погодився, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати штрафів у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірі і порядку нарахування.

Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за простроченими відсотками та штрафів (фіксована частина та процентна складова) у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині.

Вказана правова позиція Верховного Суду вірно врахована місцевим судом при ухваленні оскаржуваного рішення.

Перевіряючи доводи апелянта в частині стягнення з боржника відсотків на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, колегія суддів виходить з наступного.

Вказаною статтею передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

В розрахунку заборгованості банк нарахував відсотки за статтею 625 ЦК України з 01 вересня 2019 за ставкою 84% у розмірі 2 263, 16 грн, не підтвердивши при цьому, що така умова нарахування відсотків за ст. 625 ЦК України була узгоджена з позичальником під час укладення з ним договору.

Відтак, банк має право на стягнення за ст. 625 ЦК України у встановленому законом розмірі (3% річних), а не в заявленому розмірі (84% річних), однак позивачем не надано до суду розрахунку нарахування трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості.

Враховуючи, що стягнута судом першої інстанції прострочена сума заборгованості постійно збільшувалася, починаючи з січня по грудень 2019 року, тому апеляційний суд самостійно не може провести розрахунок 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, а позивач таких розрахунків не надав.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник подав до суду нові докази, які не були надані суду першої інстанції. Зокрема, апеляційному суду надано виписку по банківському рахунку, довідку про зміну умов кредитування.

Нові докази, додані до апеляційної скарги, та які не були надані суду першої інстанції, суд не приймає з огляду на таке.

За вимогами ч. ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Надаючи в суд апеляційної інстанції нові докази на підтвердження своїх вимог, апелянт не обґрунтував причини неможливості їх подання до суду першої інстанції. За таких обставин, колегія суддів не може прийняти додані до апеляційної скарги нові докази і які не були надані в суд першої інстанції.

Посилання апелянта на підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту як на документ, в якому викладені основні умови кредитування, не обгрунтовують законності нарахування банком відсотків та штрафних санкцій, оскільки зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (пункт 7).

Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг висновку суду першої інстанції не спростовує.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що в частині, яка оскаржується апелянтом, місцевий суд ухвалив законне та обґрунтоване рішення, всебічно розглянувши надані позивачем докази, надавши їм відповідну оцінку.

Аргументи апеляційної скарги не спростували висновки суду першої інстанції в оскаржуваній позивачем частині, тому у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 30 квітня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді