Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/10/20
Єдиний унікальний №733/672/19
Рішення

Іменем України

04 вересня 2020 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді: Т.В. Карапиш

при секретарі: В.Ю. Донченко

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

та представника відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Ічнянської міської ради Чернігівської області та ОСОБА_5 про визнання заповіту нікчемним.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до Ічнянської міської ради Чернігівської області та ОСОБА_5 про визнання заповіту нікчемним, мотивуючи тим, що 10 червня 2013 року ОСОБА_7 було складено заповіт на випадок своєї смерті, за яким все своє майно, що належало їй, заповідала своєму племіннику - позивачу по справі ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла. У 2017 році він звернувся до Ічнянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої та в процесі оформлення даної заяви ОСОБА_4 стало відомо, що померлою ОСОБА_7 за життя 17 серпня 2016 року складено інший заповіт, посвідчений секретарем виконкому Заудайської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області Прохою К.М., та із заявою про прийняття спадщини звернулася відповідачка ОСОБА_5 , на ім`я якої був складений вищевказаний заповіт. Позивач вважає, що даний заповіт складений із суттєвими порушеннями закону та посвідчений особою, яка не мала на це права. З даних підстав позивач вважає, що було порушено його право, як спадкоємця за законом, а тому наявний спір, який можливо вирішити лише в судовому порядку, та просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 з викладених в позові підстав, вказуючи на те, що заповіт від 17 серпня 2016 року, складений за життя померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_5 , який посвідчений секретарем виконкому Заудайської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області Прохою К.М., не відповідає чинному законодавству та має бути визнаний судом нікчемним, оскільки при складанні та посвідченні спірного заповіту не дотримано форму заповіту, а саме: маються розбіжності щодо відомостей про місце посвідчення заповіту, так як в тексті самого заповіту зазначено: с. Заудайка Ічнянського району Чернігівської області, а в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування АДРЕСА_1 . До того ж секретар виконкому Заудайської сільської ради Проха К.М. не мало права взагалі складати та посвідчувати заповіт за межами території даної сільської ради, а саме: в м. Ічня Чернігівської області. Крім того, остання не роз`яснила заповідачу ОСОБА_7 зміст ст. 1307 ЦК України та не зазначила про це в самому тексті заповіту, а також не записала спірний заповіт до алфавітної книги обліку заповітів.

Відповідачка ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_9 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи на те, що 17 серпня 2016 року ОСОБА_7 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла відповідачці. Під час вчинення нотаріальних дій секретарем сільської ради ОСОБА_10 присутньою ОСОБА_5 не була. Даний заповіт від 17 серпня 2016 року внесений до Реєстру для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування. Вважає, що неточність у заповіті зазначення місця його складання, не занесення його до алфавітної книги обліку заповітів, яка взагалі вЗаудайській сільській раді Ічнянського району відсутня, а також не роз`яснення ОСОБА_7 змісту ст. 1307 ЦК України не впливає на волевиявлення померлої та не є істотними умовами для визнання заповіту нікчемним. Також повідомили, що відповідно до ч. 2 ст. 41 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, у приміщенні органу місцевого самоврядування, у приміщенні дипломатичного представництва або консульської установи. В окремих випадках, якщо особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також якщо того вимагають особливості вчинюваної нотаріальної дії, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза зазначеними приміщеннями.17 серпня 2016 року нотаріальна дія посвідчення заповіту була вчинена за межами приміщення органу місцевого самоврядування, тому що цього вимагали певні обставини, а саме: стан здоров`я та вік заповідача, бажання останньої скласти заповіт, а також відсутність нотаріуса в населеному пункті за місцем її проживання, оскільки державний і приватний нотаріуси в м. Ічня Чернігівської області перебували в цей час у відпустці. А тому просили суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В судове засідання позивач ОСОБА_6 не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник Ічнянської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність за наявним в матеріалах справи документами.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що саме нею, як секретарем виконкому Заудайської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області,був складений і посвідчений спірний заповіт 17 серпня 2016 року, так як до неї звернулась ОСОБА_7 із даним питанням, оскільки нотаріуси в м. Ічня Чернігівської області перебували у відпустці, а вона бажає скласти заповіт. Зателефонувавши до спеціалістів ГУЮ Чернігівської області з питанням про дозвіл посвідчення заповітів за межами населеного пункту, а саме: с. Заудайка Ічнянського району Чернігівської області, та отримавши позитивну відповідь, вона приїхала до ОСОБА_11 за місцем її проживання, де вони все обговорили з даного питання. Після цього вона повернулась до сільської ради, надрукувала заповіт, взяла Реєстр для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування та знову приїхала до ОСОБА_7 , де остання, прочитавши вголос заповіт, власноруч підписала. Зареєструвавши даний заповіт, вона повернулась на своє робоче місце.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що він на момент посвідчення заповіту був головою Заудайської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, а на даний час в.о. старости Заудайського старостинського округу Ічнянської міської ради Чернігівської області. Йому не відомо чи була в той час алфавітна книга обліку заповітів, чи ні, так як це не входить в його посадові обов`язки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що вона була амбулаторним лікарем ОСОБА_7 та неодноразово приїжджала на виклики останньої, так як ОСОБА_7 мала проблеми із серцево-судинною системою. ОСОБА_7 проживала у своєї сестри ОСОБА_14 . Досить часто вона бачила відповідачку з її чоловіком, які привозили їй ліки та продукти харчування з м. Ніжина Чернігівської області, так як вони там проживають. Позивача ОСОБА_4 вона жодного разу не бачила поряд з ОСОБА_7 . Також вона вказує, що самостійно до с. Заудайка Ічнянського району вона не змогла б приїхати у зв`язку із віком та станом здоров`я.

Заслухавши пояснення сторін та учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 (а.с.10).

За життя 10 червня 2013 року ОСОБА_7 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області, реєстр № 1061, яким заповіла усе належне їй майно ОСОБА_4 (а.с.9).

Крім цього, 17 серпня 2016 року ОСОБА_7 було складено інший заповіт, посвідчений секретарем виконкому Заудайської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області Прохою К.М., реєстр № 25, яким заповіла усе належне їй майно ОСОБА_5 (а.с.8).

Даний заповіт внесено до Реєстру для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування (а.с.5-7).

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту для спірних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222ЦК).

Відповідно до ст. 1223 ЦК, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК).

Право на заповіт, відповідно статті 1234 ЦК України, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

За нормами статті 1236 ЦК, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1247 ЦК, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із нормами статті 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Частиною другою статті 41 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями.

Якщо нотаріальна дія вчинюється поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зазначається місце вчинення нотаріальної дії (удома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи тощо) із зазначенням адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаними приміщеннями (пункт 3 глави 1 Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно зі змістом вказаних норм матеріального права вчинення нотаріальних дій поза межами нотаріальної контори може проводитися в окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди. Про вказані обставини має бути зазначено у посвідчувальному написі заповіту та у реєстрі нотаріальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, що діяла на час посвідчення заповіту) у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування посвідчують заповіти (крім секретних).

Підпунктом 5 пункту «б» ч. 1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакції, що діяла на час посвідчення заповіту) встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.

Відповідно до п. 1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року № 3306/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за № 1298/20036 (у редакції, що діяла на час посвідчення заповіту), нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

У судовому засіданні встановлено, що виконавчий комітет Заудайської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області не приймав рішення про уповноваження секретаря виконкому ОСОБА_10 на вчинення нотаріальних дій, та до відання виконкому цієї сільської ради не віднесено здійснення нотаріальних дій в м. Ічня Чернігівської області, а тому суд вважає, що остання не мала повноважень на посвідчення 17 серпня 2016 року заповіту ОСОБА_7 .

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в період з 01 серпня 2016 року по 01 вересня 2016 року виконання обов`язків по обслуговуванню населення Ічнянського району Чернігівської області по вчиненню нотаріальних дій було покладено на працівників Борзнянської районної державної нотаріальної контори у зв`язку з перебуванням завідувача Ічнянської районної державної нотаріальної контори Варзагера С.В. у відпустці (а.с.153-154), але в матеріалах справи відсутня відмова Борзнянської районної державної нотаріальної контори від вчинення вищевказаної нотаріальної дії.

Також судом встановлено та підтверджено матеріалами справи відсутність у тексті спірного заповіту напису, що він складався та посвідчувався поза приміщенням виконавчого комітету Заудайської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що заповіт ОСОБА_7 вчинений 17 серпня 2016 року був посвідчений особою, яка не мала на це права, тобто секретарем виконкому Заудайської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області Прохою К.М., а також складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, в зв`язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним.

Відповідно п.6 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності заповіту підлягає розгляду судом. Нікчемність заповіту, встановлена в рішенні суду, має наслідком позбавлення права спадкування за заповітом осіб, визначених розпорядженням заповідача в якості спадкоємців за заповітом, незалежно від того, чи пред`являлися позовні вимоги про застосування наслідків нікчемності заповіту.

Згідно ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Таким чином, доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, заявлені позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, а тому суд приходить до висновку про їх задоволення.

З приводу судових витрат суд прийшов до наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Але представник позивача ОСОБА_8 надав суду лише договір про надання правової допомоги (а.с.96-97), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.98), додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 19 березня 2019 року (а.с.163), акт виконаних робіт від 11 червня 2020 року (а.с.164) та розписку від 11 червня 2020 року (а.с.165), а розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу та копія касового чеку або квитанції про оплату послуг відсутні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимоги про стягнення витрат за надання правничої допомоги.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачки ОСОБА_5 підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 768 гривень 40 копійок.

Керуючись ст.ст.4,12,76-84,263-265 ЦПК України, ст.ст. 1233, 1247, 1251, 1257 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування та ЗУ «Про нотаріат», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Ічнянської міської ради Чернігівської області та ОСОБА_5 про визнання заповіту нікчемним задовольнити повністю.

Заповіт, складений 17 серпня 2016 року ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_5 ,що посвідчений секретарем виконкому Заудайської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області та зареєстрований у реєстрі за № 25, визнати нікчемним.

Стягнути із ОСОБА_5 та Ічнянської міської ради Чернігівської області на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят всім) гривень 40 копійок.

В частині стягнення судових витрат за правничу допомогу ОСОБА_4 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1

Відповідачі: Ічнянська міська рада Чернігівської області, місце знаходження: м. Ічня, площа Т.Шевченка, 1 Чернігівської області, . ОСОБА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 14 вересня 2020 року.

Суддя Т. В. Карапиш