Постанова

Іменем України

02 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 752/3012/15-ц

провадження № 61-14042св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Головного управління юстиції в м. Києві Скляр Оксана Станіславівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Головного управління юстиції в м. Києві Найда Ольга Іванівна,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року у складі судді Чередніченко Н. П. та постанову Київського апеляційного суду від 30 травня 2019 року у складі колегії суддів: Андрієнко А. М., Соколової В. В., Поліщук Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовної заяви

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Позов мотивований тим, що батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті залишилось спадкове майно - квартира АДРЕСА_1 . 06 травня 2005 року батьком було складено заповіт, відповідно до якого він заповів все належне йому майно своєму сину ОСОБА_1 . Звернувшись до нотаріальної контори для прийняття спадщини, позивачу стало відомо, що дружина батька ОСОБА_2 також звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини за заповітом, надавши нотаріусу заповіт, посвідчений 16 жовтня 2013 року. Позивач вважає складений заповіт на ім`я відповідача недійсним, оскільки батько за два-три роки до смерті довгий час хворів, постійно перебував дома, не орієнтувався в часі, часто вів себе неадекватно, постійно потребував медичної допомоги.

З урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати недійсним заповіт з моменту укладення та реєстрації, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 16 жовтня 2013 року від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_2 .

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 30 травня 2019 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Головного управління юстиції в м. Києві Скляр О. С., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Головного управління юстиції в м. Києві Найда О. І. про визнання заповіту недійсним, задоволено повністю.

Визнано недійсним заповіт, який 16 жовтня 2013 року посвідчено та зареєстровано за № 2125 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Найдою О. І. від імені ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 .

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Задовольняючи заявлені вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що на момент вчинення заповіту від 16 жовтня 2013 року спадкодавець ОСОБА_4 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, тому спірний правочин підлягає визнанню недійсним на підставі статті 225 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2019 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_3 , у якій, з урахуванням нової редакції касаційної скарги, просить рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 травня 2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд за підсудністю до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що 30 травня 2019 року апеляційним судом була розглянута справа за апеляційною скаргою ОСОБА_3 без участі ОСОБА_2 та її адвоката Кравченка А. П., які не були належним чином повідомлені про дату розгляду справи. Апеляційний суд позбавив сторони права на укладення мирової угоди. Також судом першої інстанції 15 січня 2019 року було ухвалено рішення без участі відповідача та без її належного повідомлення.

Позиція інших учасників справи

У жовтні 2019 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому він просить касаційну скаргу відхилити, оскаржені судові рішення залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що оскаржені судові рішення є обґрунтованими та законними, порушень норм матеріального та процесуального права допущено не було. В касаційній скарзі викладені видумані обставини, оскільки зустрічі з ОСОБА_1 не було, згоди на укладення мирової угоди він не надавав, заяву про укладення мирової угоди до апеляційного суду не направляв.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано цивільну справу № 752/3012/15-цц з суду першої інстанції.

У жовтні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2020 року продовжено ОСОБА_1 строк на подання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 .

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів приймає доводи касаційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини шостої статті 223 ЦПК України про відкладення розгляду справи постановляється ухвала.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до статті 372 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що ухвалою Київського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження у цій справі (т. 3 арк. спр. 120).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 квітня 2019 року призначено справу до розгляду на 30 травня 2019 року о 10 год 15 хв. (т.3 арк. спр. 122).

Апеляційним судом за вихідним № 22-ц/824/6267/2019 від 19 квітня 2019 року були направлені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові повістки-повідомлення (т. 3 арк. спр. 123). Однак відомості про отримання відповідачем та її представником судових повісток-повідомлень в матеріалах справи відсутні.

Крім того, ухвалою Голосіївського районного суду від 23 березня 2015 року відкрито провадження у справі № 752/3012/15-ц та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засідання на 24 квітня 2015 року на 12 годин 30 хвилин (т. 1 арк. спр. 20).

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Зокрема, 06 серпня 2018 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 31 жовтня 2018 року 11 год. 00 хв., про що відповідач ОСОБА_2 була повідомлена (т. 3 арк. спр. 29).

31 жовтня 2018 року представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 була подана заява про перенесення судового засідання, призначеного на 11 год. 00 хв. 31 жовтня 2018 року на іншу дату (т. 3 арк. спр. 34-35).

Розгляд справи було відкладено на 12 грудня 2018 року на 15 год.00 хв.

12 грудня 2018 року у судовому засіданні була оголошена перерва до 04 січня 2019 року 11 год.00 хв., про що під розписку були повідомлені відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 (т. 3 арк. спр. 36).

03 січня 2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав заяву про перенесення судового засідання, призначеного на 11 год. 00 хв. 04 січня 2019 року в зв`язку з хворобою неповнолітньої доньки, ОСОБА_5 , 2008 року народження та необхідністю догляду за нею в період зимових канікул до 14 січня 2019 року.

04 січня 2019 року судове засідання було перенесено на 15 січня 2019 року. У судовому засідання ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 присутні не були.

14 січня 2019 року ОСОБА_2 подала до суду клопотання/заяву, у якій повідомила про свою хворобу та неповідомлення її про час розгляду справи, просила проводити повідомлення про судові засідання своєчасно у порядку, визначеному ЦПК України, шляхом направлення відповідних повісток на її адресу та на адресу її представника ОСОБА_3 .

Відомості про отримання повістки на ім`я ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 про розгляд справи 15 січня 2019 року в матеріалах справи відсутні.

Тобто, ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 не були належним чином повідомлені про розгляд справи судом першої інстанції 15 січня 2019 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Відповідно до пункту 5 частини першої, частини четвертої статті 411 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що судові рішення суду постановлені без додержання норм процесуального права, а тому підлягають скасуванню.

Керуючись статтями 400, 411 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 409, 416 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 травня 2019 року скасувати.

Справу № 2752/3012/15-ц передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук