н/п 2/490/2767/2018 Справа № 490/4826/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

іменем України

11 вересня 2020 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого судді Черенкової Н.П.,

При секретарі Янкевич В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом П АТ "УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 23 листопада 2007 року, укладеного між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 , договором поруки № 160277 від 23.11.2007 року укладеного між "УкрСиббанком" та ОСОБА_2 , заборгованості, яка станом на 18.04.2016 року становить за кредитом та процентам 20262,46 доларів США, та пені 21043,40 грн.

Ухвалою від 16.05.2016 року відкрито провадження у справі з призначенням судового засідання на 18.08.2016 року.

Розпорядженням № 652 від 06.02.2017 року призначено повторний розгляд справи в зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_3 у відставку.

Протоколом повторного автоматичного розподілу справи від 07.02.2017 року, дана справа передана на розгляд судді Черенковій Н.П.

Ухвалою від 20.02.2017 року дана цивільна справа прийнята суддею до свого провадження з призначенням справи до судового розгляду.

Заочним рішенням від 31.03.2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСибБанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23.11. 20097 року по кредиту та процентам у сумі 20 262,46 доларів США та пені у сумі 21043,40 грн.

Ухвалою від 20.06.2018 року задоволено заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та заочне рішення Центрального суду м. Миколаєва від 31.03.2017 року скасовано, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання на 04.09.2018 року.

Із-за неявки сторін слухання справи відкладено на 25.10.2018 року.

4.10.2018 року відповідачем ОСОБА_1 надано відзив, у якому просив про відмову задоволенні позовних вимог з вказанням наступного.

Складений позивачем розрахунок заборгованості взагалі не є підтвердженням здійснення банківських операцій та їх обліку в розумінні Постанови Правління НБУ № 566 від 30.12.1998 року «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України», Постанови НБУ № 337 від 14.08.2003 року «Про затвердження Інструкції про касові операції в банках України, та ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

У судовому засіданні до матеріалів справи залучено виписку за кредитним договором з 23.11.2007 року по 16.10.2018 року, платіжне доручення про перерахування коштів відповідачу 23.11.2007 року, виписку про рух коштів по рахунку.

За клопотанням сторін слухання справи відкладено.

Ухвалою суду від 10.01.2019 року закрито підготовче провадження, постановлено про витребування оригіналу меморіального ордеру та заяви про видачу готівки за кредитним договором.

На виконання ухвали суду дані документи направлені на адресу суду 27.08.2019 року.

Слухання справи неодноразово відкладалось.

При цьому, представник позивача просив про розгляд справи у його відсутність.

До судового засідання 07.09.2020 року сторони не з`явились.

Представник позивача просив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, просив про відкладення розгляду справи у зв`язку з продовженням карантинних заходів.

Відповідач ОСОБА_2 просив про розгляд справи у його відсутність та просив суд звернути увагу на наступне.

За приписами п.2.1 Договору поруки встановлено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Своєї згоди на збільшення відсоткової ставки він не надавав, однак, банк у порушення вимог п.1.3.1 кредитного договору збільшив ставку процентів з 12,9 до 25,8. За такого, на підставі вимог ст. 559 ЦК України, порука є припиненою. При цьому, відповідач також вказує на висновки Верховного Суду, викладених у постановах від 17.07.2019 року, та 01.08.2019 року.

Ухвалою суду постановлено про розгляд справи у відсутності сторін.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

23.11.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСибБанк», правонаступником якого є ПАТ "УкрСибБанк", та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в іноземній валюті у сумі 27140,00 дол. США. на строк до 22.11.2028 року зі сплатою 12,9% річних за користування кредитом.

За додатковою угодою від 23.11.2007 року, укладеною АТ « УкрСиббанк`та ОСОБА_1 , пункт 5.2 договору доповнений новим абзацом наступного змісту : у випадках настання обставин, передбачених підпунктами а, б пункту 5.2 Договору, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно п.1.3.1 Договору;передбачених підпунктом в- процентна ставка за договором збільшується не більше ніж на 10% для кредитів у національній валюті та не більше ніж на 5% для кредитів в іноземній валюті відповідно до розміру ставки, що діє згідно п.1.3.1договору: передбачених п.п.г- процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на рівні діючих процентних ставок Банку за програмами кредитування.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №160277 від 23.11.2007 року.

Відповідно до п. 1.3 Договору поруки ОСОБА_2 відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і відповідач ОСОБА_1 , за всіма зобов`язаннями останнього за Кредитним договором, включаючи повернення основної суми боргу ( в т.ч. суми кредиту, регресу), сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Кредитного договору.

За п. 1.3.1 договору, плата за користування кредитом протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, становить 12,9% річних; після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору поруки, у випадку невиконання Позичальником його зобов`язань за Кредитним договором, Позивач має право пред*явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя.

Відповідно до п. 4.1 Договору кредиту, за порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного місяця.

За розділом 5 кредитного договору, процентна ставка за цим договором може бути змінена в порядку та на умовах, визначеним договором.

За п. 5.1 кредитного договору, сторони погодили, що згідно умов п.1.3.1 розмір процентної ставки може бути змінений в сторону збільшення в разі порушення позичальником кредитної дисципліни ( неналежного виконання умов цього договору, погіршення фінансового стану, здійснення поточних коливань процентних ставок.

Збільшення процентної ставки відбувається в наступному порядку : банк не пізніше ніж за 14 днів до дати збільшення процентної ставки повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою за адресою боржника відповідного рекомендованого листа; такий розмір починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору.

У разі незгоди позичальника з новим розміром процентної ставки, він має право у строк не пізніше останнього робочого дня, що передує даті початку дії нової ставки, достроково повернути банку всю суму кредитних коштів, отриманих за договором, сплатити йому в повному обсязі суму кредиту зі всіма платежами за Договором.

За даними виписок заборгованості по процентам за вказаним кредитним договором, ОСОБА_1 нараховувались проценти у розмірі 12,9 % у період з 30.11.2007 року по 27.02.2015 року.

Ставка у розмірі 25,8% була застосована банком за 1 день прострочення ( 0,08) за 11.02.2015 року),за один день 11.03.2015 року у розмірі 0,08,за період з 11.04 по 30.04 2015 року у розмірі 1,54, за період з 01.05. по 12.05.2015 року - у розмірі 0,93, з 13.05 по 31.05.2015 року - 2,93, з 01.06 по 10.06.2015 -1,54, з 11.06. по 30.06 - 4,63, з 01.07 по 10.07- 2,32, з 11.07 по 31.07- 6,48, з 01.08 по 10.08 - 3,09, з 11.08 по 31.08- 8,10, з 01.09. по 10.09- 3,86, з 01.09 по 10.09 - 3,86, з 11.09 по 30.09 - 9,26, з 01.10 по 12.10- 5,56, з 13.10 по 31.10- 10,27, з 01.11- по 10.11-5,40, з 11.11 по з 0.11-12.35,з01.12 по 10.12- 6.17, що відповідає умовам договору, підписаними 23.11.2007 року.

15.12.2015 року, банк ( за номерами 31259, 31260 ), направляє вимогу ОСОБА_1 та поручителю ОСОБА_2 вимогу про погашення кредиту на протязі 31 календарного дня з дати отримання повідомлення у розмірі простроченої заборгованості за кредитом 969,30 доларів США, 1780,09 доларів США простроченої заборгованості по процентам.

У разі невиконання даної вимоги, банк змушений вимагати повернення суми кредиту 19 442,49 доларів США 49 центів.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Аналогічні положення були передбачені у відповідних ст. 57 та ч. 3 ст. 60 ЦПК України, в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Згідно ст. 611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Тобто, визначений термін повернення кредиту частинами до 2028 року, був змінений кредитором на повернення всією сумою в термін 31 дня з моменту отримання вимоги.

Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення боржнику вимоги про дострокове погашення всієї суми кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для нарахування та стягнення відсотків після дати направлення вимоги про дострокове припинення кредиту.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.

Таким чином після15грудня 2015 року Банк не мав права нараховувати проценти за користування кредитом.

Отже, розмір заборгованості по процентах за користування кредитними коштами слід визначити на час направлення боржнику вимоги про дострокове повернення кредиту у розмірі 19 442,49 дол. США,тіло кредиту 17 662,40 доларів США, проценти-1780,09 доларів США, а за такого в цій сумі позов і підлягає задоволенню у відношенні боржника - ОСОБА_1 .

При цьому, позивачем розрахований розмір пені за прострочення зобов`язання у строк з 12.05.2015 року по 18.04.2016 року в загальній сумі 21043,40 грн.

Однак, оскільки, зобов`язання в порядку ст.611 ЦК України по погашенню кредиту закінчилось, то пеня підлягає стягненню за період з 12.05.2015 року по 15.12.2015 року, що становить 2 281,80 грн. ( за наданим розрахунком станом на 15.12.2015 року), що відповідає приписам ст.551 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Згідно з частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до частини другої статті 555 ЦК України поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов`язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг.

З огляду на викладене ,поручитель хоч і пов`язаний з боржником певними зобов`язальними відносинами, але є самостійним суб`єктом у відносинах з кредитором.

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення його обсягу відповідальності. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.

Висновок про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України залежить від установлених судом обставин щодо обсягу зобов`язання, на виконання якого надано поруку, та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання. Для цього судам необхідно дослідити відповідні умови кредитного договору та договору поруки щодо порядку погодження поручителем змін до основного зобов`язання.

Такі правові висновки щодо застосування статті 559 ЦК України наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 755/18438/16-ц (провадження № 14-275цс19).

З довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором, укладеним між сторонами, вбачається, що банком застосовувалася процентна ставка за користування кредитом 12,90 % та 25,80 %.

При цьому пунктом 2.1 укладеного між банком та ОСОБА_2 договору поруки передбачено, що банк не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшився б обсяг відповідальності поручителя.

Встановивши дійсні обставини справи на підставі досліджених доказів, суд виходить з того, що додатковою угодою, укладеною між кредитором і боржником, було внесено зміни до кредитного договору, зокрема змінено забезпечене порукою зобов`язання шляхом підвищення розміру процентів за кредитом з 12,90 % до 25,80 %, що збільшило обсяг відповідальності поручителів та потребувало їх згоди на таке збільшення. Оскільки поручитель ОСОБА_2 не надавав згоди на збільшення обсягу відповідальності і відсутні докази укладення з ним додаткових договорів, то суд дійшов висновку про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України , а тому підстав для задоволення вимог до поручителя, за таких обставин не вбачає, і до ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Хоча додаткова угода і укладена в день заключення основного договору, вона не вказана у договорі поруки, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, оскільки при розрахунку заборгованості за кредитним договором банком застосовувалася процентна ставка за користування кредитом як в розмірі 12,90 %, так і збільшена за умовами додаткової угоди № 1 в розмірі подвійної процентної ставки - 25,80 %.

Аргументи позивача про те, що поручитель був зобов`язаний відповідати перед кредитором за невиконання позичальником усіх його існуючих зобов`язань за кредитним договором, а також тих, що можуть виникнути в майбутньому, не спростовують висновку про те, що порука є припиненою на підставі частини першої статті 559 ЦК України.

Окрім того, те, що кредитний договір, додаткова угода до нього та договір поруки були укладені в один день - 23 листопада 2007 року, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджують тих обставин, що укладення додаткової угоди № 1 передувало укладенню договору поруки і поручитель надав свою згоду на підвищення розміру процентів за кредитом з 12,90 % до 25,80 %, що збільшило обсяг його відповідальності, що відповідає правовій позиції ВС КЦС від 01.08.2019 року у справі №686/13942/15-ц.

При цьому, суд не погоджується з доводами ОСОБА_1 , щодо відсутності належних доказів про отримання грошових коштів в іноземній валюті, оскільки спростовується оригіналом заяви на видачу готівки та меморіальним ордером № від 23.11.2007 року. згідно яких отримав 27 140 доларів США, що еквівалентно 137057 грн.

За такого, позов підлягає частковому задоволенню.

У задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь банку слід стягнути сплачений судовий збір у сумі задоволених позовних вимог у розмірі 8058,46 грн.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 23 листопада 2007 року, укладеного між ПАТ "Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», яка складається з заборгованості за кредитом - 19 442,49 доларів США, заборгованості за відсотками - 17662,40 доларів США, процентів - 1780,09 доларів США та пені 2281,80 грн.

Стягнути на користь ПАТ "УкрСиббанк" з ОСОБА_1 8058,46 грн. судового збору.

У стягненні заборгованості з ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 11 вересня 2020 року.

Суддя Черенкова Н.П.