ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 вересня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/28/20

Головуючий у першій інстанції - Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/765/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Губар В.С., Харечко Л.К.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство "Чернігівобленерго"

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами: ОСОБА_1 , Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Супруна О.П. від 17 березня 2020 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення 25 березня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" про відшкодування матеріальної і моральної шкоди. У вимогах заявленого позову ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на свою користь 71 283 грн. 34 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 33 205 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди. А саме, в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на свою користь:

моральну шкоду в сумі 11 205 грн. 60 коп. за невиконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова по справі №750/1688/15; за незаконні дії ПАТ "Чернігівобленерго" щодо безпідставних припинень постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 ; за невиконання зобов`язання по відновленню електропостачання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з січня 2017 року по квітень 2017 року; за невиконання виконавчого листа №2/750/1082/15, виданого 03.08.2015 року та ВП №48423100, з січня 2017 року по квітень 2017 року;

моральну шкоду в сумі 5 000 грн. за визнання неправомірними дій ПАТ "Чернігівобленерго" рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 12.12.2016 року у справі №750/9757/16-ц;

моральну шкоду в сумі 7 000 грн. за упущену вигоду;

моральну шкоду в сумі 10 000 грн. за невиконання постанови АМК про відновлення електропостачання в десятиденний термін від дня отримання рішення від 20.11.2015 року по справі №02-05/07-2015 та невідновлення протягом з січня 2017 року по квітень 2017 року електропостачання домоволодіння ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; за невиконання постанови від 21.07.2016 року №1297 НКРЕКП по відновленню та ненадання договору на поставку електроенергії з січня 2017 року по квітень 2017 року.

В обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. позивач також посилався на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.11.2016 року у справі №750/9238/16-ц, яким визнано неправомірними дії відповідача щодо невідновлення електропостачання в будинку АДРЕСА_1 у період з 23.07.2015 року по 23.08.2016 року .

Таким чином, ОСОБА_1 просив стягнути на свою користь з Акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 33 205 грн. 60 коп.

В рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди ОСОБА_1 просив суд стягнути на свою користь 71 283 грн. 34 коп., зокрема, понесені ним матеріальні витрати у зв`язку з незаконним відключенням електропостачання та невідновленням електропостачання відповідачем з січня 2017 року по квітень 2017 року домоволодіння позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . А саме: цистерна АЦ 7,5 куб.м (1шт.) - 20 000 грн., автопослуги Чернігів-Корюківка- Чернігів - 5 200 грн., бензиновий генератор "Форте" (1 шт.) - 6 500 грн., бензин (1 854,72 л) - 37 153 грн. 72 коп., мастило моторне (10 л) - 2 400 грн., послуги Укрпошти - 29 грн. 62 коп.

Спричинення позивачу відповідачем матеріальної шкоди ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що у зв`язку з невиконанням відповідачем рішення суду, яким АТ ''Чернігівобленерго'' було зобов`язано відновити електропостачання до будинку позивача АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 був вимушений придбати цистерну АЦ 7,5 куб.м, бензиновий генератор ''Форте'', 1 846 л пального, 10 л моторного масла, оплатити послуги перевізника та поштового зв`язку.

Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 11 205 грн. 60 коп. ОСОБА_1 обґрунтовує невиконанням відповідачем рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 11.06.2015 року по справі № 750/1688/15-ц, незаконністю дій відповідача щодо припинення постачання електричної енергії, невиконанням зобов`язання по відновленню електропостачання до будинку позивача АДРЕСА_1 з січня 2017 року по квітень 2017 року, невиконанням виконавчого листа № 2/750/1082/15 з січня 2017 року по квітень 2017 року. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн. ОСОБА_1 обґрунтовує неправомірністю дій відповідача щодо недопущення ОСОБА_1 та його представника на засідання комісії інформаційно-консультаційного центру 20.01.2016 року. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 7 000 грн. позивач обґрунтовує упущеною вигодою у зв`язку з неможливістю добудувати будинок. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн. ОСОБА_1 обґрунтовує невиконанням рішення адміністративної колегії Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у справі №02-05/07-2015 від 20.11.2015 року з січня 2017 року по квітень 2017 року, постанови НКРЕКП від 21.07.2016 року №1297 з січня 2017 року по квітень 2017 року, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.11.2016 року у справі №750/9238/16-ц. ОСОБА_1 зазначає, що у зв`язку з неправомірними діями та бездіяльністю АТ ''Чернігівобленерго'' він змушений постійно звертатись до суду та інших органів державної влади з відповідними заявами та скаргами, відстоюючи при цьому свої порушені права. Позивач вказує, що з вини відповідача він переносить сильні душевні страждання, при цьому погіршився його стан здоров`я, ОСОБА_1 вимушений витрачати грошові кошти для відновлення своїх прав. Позивач стверджує, що у зв`язку з вказаними обставинами порушилось його звичне життя, з`явилось безсоння, він відчуває приниження та безпорадність.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.03.2020 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задоволено частково. Судом стягнуто з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 41 928 грн. 72 коп. та 7 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього на загальну суму 48 928 грн. 72 коп. У задоволенні решти позовних вимог судом відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь держави 491 грн. 15 коп. судового збору. Стягнуто з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь ОСОБА_1 2 000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Чернігівобленерго" просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 17.03.2020 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 17.03.2020 року є необґрунтованим, ухваленим судом з порушенням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" зазначають, що суду першої інстанції безпідставно стягнув на користь позивача 41 928 грн. 72 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" стверджують, що позивачу на сьогоднішній день на підставі рішень суду було відшкодовано вартість двох бензинових генераторів "Хонда" та "Кіпор". У справі №750/1835/18 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Чернігівобленерго" про стягнення моральної і матеріальної шкоди, ОСОБА_1 в обґрунтування відшкодування матеріальної шкоди зазначав, що бензогенератор "Хонда" погано працював, що стало підставою для придбання відповідачем іншого бензогенератора "Кіпор". У справі №750/13419/18 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Чернігівобленерго" про стягнення моральної і матеріальної шкоди, ОСОБА_1 вказував, що бензогенератор ''Кіпор'' вийшов з ладу, що стало підставою для придбання іншого бензогенератору ''Кіпор''. У доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство ''Чернігівобленерго'' вказує, що на підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 надав довідку технічного огляду товару в ремонті №0853 від 01.03.2017 року. Вказана довідка міститься в матеріалах справи №750/13419/18, і в даній справі №750/28/20, на яку позивач посилається в обґрунтування придбання 4 бензинового генератора, проте, вказана обставина не прийнята до уваги судом першої інстанції. У доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство ''Чернігівобленерго'' зазначає, що даною довідкою позивач обґрунтовує придбання двох бензинових генераторів. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' стверджують, що відповідачем вже відшкодовано вартість 2 бензинових генераторів та вартість сонячних фотомодулів, що разом складає необхідну споживачу потужність 5 кВт. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' вказують, що позивач не надав переліку струмоприймачів та електроустановок, для роботи яких необхідно використати більше, ніж 5 кВт потужності, при цьому відповідач не брав на себе зобов`язань забезпечувати підприємницькі потреби позивача. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' зазначають, що позивач не надав доказів щодо необхідності придбання четвертого бензогенератора. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' стверджують, що позивач не надав економічного обґрунтування доцільності придбання пального в кількості від 4 до 30 літрів на загальну суму 7 828 грн. 72 грн. в м.Біла Церква, м.Києві, м.Козельці та АЗС на Житомирській та Бориспільській трасах. Ціни на пальне в мережі ПАТ ''УКРНАФТА'', АВІАС є тотожними цінам в чеках м.Біла Церква та на трасах, тому позивач не довів необхідності придбання пального за межами м.Чернігова. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' вказують, що є недоцільним і необгрунтованим відшкодування судом вартості цистерни та послуг по її доставці, також суд першої інстанції безпідставно стягнув на користь позивача відшкодування моторного мастила. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" зазначають, що попередніми рішеннями суду у справах №750/1835/18 та №750/8487/17 позивачу було відшкодовано вартість 2 бочок для зберігання пального по 200 л кожна. При цьому, позивачем не надано належних доказів щодо доцільності придбання цистерни об`ємом 7,5 м куб. для зберігання пального. Крім того, приймаючи до уваги об`єми пального, яке придбавалося позивачем, зберігання бензину можливо було здійснювати у вказаних 2 бочках загальним об`ємом 400 л. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" стверджують, що чинні норми законодавства не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов`язання щодо постачання електричної енергії, і за даних обставин, вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дій відповідача по припиненню постачання електричної енергії до домоволодіння позивача, задоволенню не підлягають. Примусове виконання рішення суду регулюється Законом України "Про виконавче провадження", який не передбачає стягнення моральної шкоди за невиконання рішення суду та виконавчих листів. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" вказують, що ОСОБА_1 не надав обґрунтування та належного розрахунку моральної шкоди, а також доказів погіршення стану свого здоров`я та того, що цей факт пов`язано саме з неправомірними діями відповідача. За даних обставин, Акціонерне товариство "Чернігівобленерго" вважає, що стягнення судом першої інстанції на користь ОСОБА_1 3 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди є безпідставним. Акціонерне товариство ''Чернігівобленерго" звертає увагу на те, що договір про користування електричною енергією з ОСОБА_1 було укладено лише 28.12.2017 року. В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство ''Чернігівобленерго'' зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позовну вимогу ОСОБА_1 в частині відшкодування на його користь 4 000 грн. моральної шкоди, оскільки Положенням про ІКЦ не передбачено запрошення на комісію споживачів та інших осіб, отже, це право енергопостачальника, а не його обов`язок. Саме на вимогу Головдерженергонагляду України ОСОБА_1 було запрошено особисто прийняти участь у засіданні Комісії ІКЦ. За результатами засідання Комісії ІКЦ від 20.01.2016 року було прийнято рішення для вирішення питання про відновлення електропостачання позивачу, щодо повторного направлення на адресу ОСОБА_1 підписаного ПАТ "Чернігівобленерго" договору про користування електричною енергією, що і було виконано відповідачем. Акціонерне товариство "Чернігівобленерго" також не погоджується з відшкодуванням ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн., оскільки справа адвокатом не вивчалась, не досліджувались документи, при цьому позовна заява, всі клопотання і пояснення були написані особисто позивачем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить частково скасувати рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.03.2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що рішення суду першої інстанції від 17.03.2020 року є необґрунтованим на не відповідає нормам матеріального права в частині відмови у стягненні на користь позивача матеріальної шкоди за понесені ним витрати на придбання бензину в сумі 29 325 грн. При цьому ОСОБА_1 просить взяти до уваги перше звернення щодо матеріального і морального відшкодування за правопорушення з боку ПАТ ''Чернігівобленерго'' з приводу неправомірного відключення електропостачання споживачу ОСОБА_1 серед зими з 16.02.2015 року по 25.02.2015 року, тобто, 9 діб, при цьому на бензин було витрачено 3 760 грн. Доводи апеляційної скарги зазначають, що з аналогічними позовними вимогами ОСОБА_1 звертався до суду першої інстанції, і спори було вирішено на його користь. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджують, що суду необхідно прийняти до уваги друге правопорушення з боку ПАТ ''Чернігівобленерго'' з приводу неправомірного відключення електропостачання споживачу ОСОБА_1 з 30.03.2015 року та невідновлення електропостачання позивачу, при цьому за 53 доби було витрачено на бензин суму 23 648 грн. З посиланням на відповідні розрахунки, наведені у позовній заяві, ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги вказує, що використаний ним за 92 дні об`єм бензину є цілком обґрунтованим, що дає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування спричинених у зимній період року збитків, оскільки сонячні батареї взимку без електрогенераторів майже не працюють. У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 просить суд прийняти до уваги третє звернення позивача про стягнення з відповідача матеріальних збитків, понесених у зв`язку з незаконним відключенням електропостачання та його невідновленням з 23.05.2015 року по 31.10.2015 року у домоволодінні позивача протягом 160 діб, при цьому було витрачено на бензин суму 27 828 грн. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначають, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав вважати квитанцію Корюківського ТОВ ''ЄКО" до прибуткового касового ордера №53 від 12.01.2017 року належним та допустимим доказом факту придбання позивачем 1 500 л бензину А-92 на суму 29 325 грн., оскільки, як вбачається з відповіді Головного управління ДПС у Чернігівській області, станом на 12.01.2017 року підприємство Корюківське ТОВ "ЄКО" на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Чернігівській області не перебувало. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджують, що він надав суду першої інстанції належний доказ придбання ним бензину на суму 29 325 грн., при цьому він, як споживач, не повинен був перевіряти документи Корюківського ТОВ ''ЄКО'', а також він не міг знати, чи перебуває товариство, у якого він придбавав бензин, на податковому обліку. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , з посиланням на Закон України ''Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг'', вказують, що позивач надав суду належні докази придбання бензину та витрат по його транспортуванню, і за даних обставин, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні вимог заявленого позову у вказаній частині. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначають, що суд першої інстанції при вирішенні вимог спору в частині відшкодування моральної шкоди та визначення її розміру, в порушення норм права, які регулюють спірні правовідносини, не дослідив тих обставин, що позивач відчував душевний біль, витрачав час на оскарження неправомірних дій (бездіяльності) відповідача, які встановлені рішеннями суду, та відчував при цьому приниження і безпорадність. За даних обставин, ОСОБА_1 вважає, що вимоги заявленого ним позову підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' ОСОБА_1 просить залишити дану апеляційну скаргу без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, при цьому рішення суду першої інстанції від 17.03.2020 року скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 Акціонерне товариство ''Чернігівобленерго'' просить скасувати повністю оскаржуване рішення суду першої інстанції від 17.03.2020 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. При цьому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 Акціонерне товариство ''Чернігівобленерго'' вважає необґрунтованою.

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, справа за апеляційними скаргами: ОСОБА_1, Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Супруна О.П. від 17.03.2020 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення 25.03.2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.155,156, том 3), сторони отримали копії ухвали апеляційного суду від 29.05.2020 року про відкриття апеляційного провадження у справі та про розгляд даної справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.03.2020 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задоволено частково. Судом стягнуто з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 41 928 грн. 72 коп. та 7 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього на загальну суму 48 928 грн. 72 коп. У задоволенні решти позовних вимог судом відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь держави 491 грн. 15 коп. судового збору. Стягнуто з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь ОСОБА_1 2 000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' відносно того, що висновки рішення суду першої інстанції від 17.03.2020 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 17.03.2020 року у вказаній частині, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що рішення суду першої інстанції від 17.03.2020 року є необґрунтованим в частині відмови у задоволенні вимог заявленого ним позову, знайшли своє часткове підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 11.06.2015 року у справі №750/1688/15-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 23.07.2015 року, визнано незаконними дії Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" з приводу безпідставного припинення постачання електричної енергії ОСОБА_1 16.02.2014 року за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано незаконними дії Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" з приводу безпідставного припинення постачання електричної енергії ОСОБА_1 30.03.2015 року за зазначеною адресою. Зобов`язано ПАТ "Чернігівобленерго" відновити ОСОБА_1 електропостачання. Даним рішенням встановлено, що відключення від електромережі будинку ОСОБА_1 було здійснено з порушенням вимог діючого законодавства та за неіснуючий борг (а.с.42-49,том 1).

Постановою заступника начальника Центрального відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції від 25.09.2015 року виконавче провадження закінчено у зв`язку з направленням державним виконавцем подання до ЧМВ УМВС України у Чернігівській області про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності згідно статті 382 КК України, за невиконання судового рішення (а.с.61,зворот, том 1).

Не дивлячись на вказані обставини, АТ "Чернігівобленерго" не відновило електропостачання в будинку ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позивач був вимушений: 1) придбати цистерну АЦ 7,5 куб.м за 20 000 грн. (квитанція до прибуткового касового ордера №3 від 12.01.2017 року (а.с.98, том 1)); 2) придбати бензиновий генератор "Форте" за 6 500 грн. (товарний чек №17 від 23.02.2017 року (а.с.99, том 1)); 3) придбати бензин на загальну суму 37 153 грн. 72 коп. в кількості 1 846 л (фіскальні чеки (а.с.100-103, том 1)); 4) придбати моторне мастило на загальну суму 2 400 грн. в кількості 10 л (товарні чеки №210 від 10.02.2017 року, №70 від 04.01.2017 року (а.с.103, том 1)); 5) оплатити послуги перевізника цистерни в сумі 5 200 грн. (а.с.98, том 1); 6) оплатити послуги поштового зв`язку в сумі 29 грн. 62 коп. (а.с.104, том 1), а всього на загальну суму 71 283 грн. 34 коп.

Згідно Статуту АТ "Чернігівобленерго", рішенням Загальних зборів від 16.04.2019 року змінено найменування Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на Акціонерне товариство "Чернігівобленерго", а також змінено тип акціонерного товариства з публічного на приватне. Скорочене найменування - АТ "Чернігівобленерго".

Суд першої інстанції, приймаючи до уваги приписи норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та фактичні обставини справи, які підтверджують факт незаконного відключення будинку ОСОБА_1 від електропостачання, що призвело до порушення його прав, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі, який підтверджено належними доказами, а саме, щодо: придбання цистерни АЦ 7,5 куб.м на суму 20 000 грн. (квитанція до прибуткового касового ордера №3 від 12.01.2017 року (а.с.98, том 1)), бензинового генератора ''Форте'' FG 3500 на суму 6 500 грн. (товарний чек № 17 від 23.02.2017 року (а.с.99, том 1)), бензину на суму 7 828 грн. 72 коп. (фіскальні чеки (а.с.100-102, том 1)); моторного мастила на суму 2 400 грн. (товарні чеки №210 від 10.02.2017 року, №70 від 04.01.2017 року (а.с.103, том 1)), оплати послуг перевізника цистерни в сумі 5 200 грн. (а.с.98, том 1), а всього на загальну суму 41 928 грн. 72 коп.

Суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні від 17.03.2020 року, що потреба у купівлі бензинового генератора ''Форте'' FG3500 підтверджується довідкою технічного огляду товару в ремонті №0853 від 01.03.2017 року, згідно з якою бензогенератор ''Кіпор'' відновленню не підлягає (а.с.29, том 2).

При цьому судом першої інстанції обґрунтовано прийнято до уваги, що згідно технічних умов №ЧН-683/2000 на підключення побутового споживача, потрібна потужність (по рокам) приватного будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , яка складає 5 кВт (а.с.71,том 2).

Суд першої інстанції зазначив, що на підтвердження необхідних об`ємів придбаного бензину та мастила позивач у позовній заяві навів розрахунки, які не спростовані відповідачем. При цьому заперечення відповідача щодо необхідності таких витрат позивача не підтверджені будь-якими доказами та розрахунками, і ґрунтуються на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' відносно того, що висновки суду першої інстанції у вказаній частині не відповідають фактичним обставинам справи та нормам права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 17.03.2020 року у вказаній частині, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Відповідачем не надано належних та достатніх у розумінні положень статей 77,80 ЦПК України доказів на спростування вищезазначених висновків суду першої інстанції. Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" стверджують, що чинні норми законодавства не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов`язання щодо постачання електричної енергії, і за даних обставин, вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дій відповідача по припиненню постачання електричної енергії до домоволодіння позивача, задоволенню не підлягають. Примусове виконання рішення суду регулюється Законом України "Про виконавче провадження", який не передбачає стягнення моральної шкоди за невиконання рішення суду та виконавчих листів. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" вказують, що ОСОБА_1 не надав обґрунтування та належного розрахунку моральної шкоди, а також доказів погіршення стану свого здоров`я та того, що цей факт пов`язано саме з неправомірними діями відповідача. За даних обставин, Акціонерне товариство "Чернігівобленерго" вважає, що стягнення судом першої інстанції на користь ОСОБА_1 3 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди є безпідставним. Акціонерне товариство ''Чернігівобленерго" звертає увагу на те, що договір про користування електричною енергією з ОСОБА_1 було укладено лише 28.12.2017 року. В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство ''Чернігівобленерго'' зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позовну вимогу ОСОБА_1 в частині відшкодування на його користь 4 000 грн. моральної шкоди, оскільки Положенням про ІКЦ не передбачено запрошення на комісію споживачів та інших осіб, отже, це право енергопостачальника, а не його обов`язок. Саме на вимогу Головдерженергонагляду України ОСОБА_1 було запрошено особисто прийняти участь у засіданні Комісії ІКЦ. За результатами засідання Комісії ІКЦ від 20.01.2016 року було прийнято рішення для вирішення питання про відновлення електропостачання позивачу, щодо повторного направлення на адресу ОСОБА_1 підписаного ПАТ "Чернігівобленерго" договору про користування електричною енергією, що і було виконано відповідачем.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 17.03.2020 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 7 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди, виходячи із наступного.

Як вбачається з рішення суду першої інстанції від 17.03.2020 року, вирішуючи вимоги заявленого позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із фактичних обставин справи та норм права, які регламентують спірні правовідносини, враховуючи при цьому вимоги розумності і справедливості.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 11.06.2015 року у справі №750/1688/15-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 23.07.2015 року, визнано незаконними дії Публічного акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' з приводу безпідставного припинення постачання електричної енергії ОСОБА_1 16.02.2014 року за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано незаконними дії Публічного акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' з приводу безпідставного припинення постачання електричної енергії ОСОБА_1 30.03.2015 року за зазначеною адресою. Зобов`язано ПАТ ''Чернігівобленерго'' відновити ОСОБА_1 електропостачання. Даним рішенням встановлено, що відключення від електромережі будинку позивача було здійснено з порушенням вимог діючого законодавства та за неіснуючий борг (а.с.42-49, том 1).

Постановою заступника начальника Центрального відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції від 25.09.2015 року виконавче провадження закінчено у зв`язку з направленням державним виконавцем подання до ЧМВ УМВС України у Чернігівській області про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності згідно статті 382 КК України, за невиконання судового рішення (а.с.61,зворот, том 1).

При цьому суд першої інстанції зазначив, що встановлене судовим рішенням зобов`язання відновити електропостачання ОСОБА_1 АТ ''Чернігівобленерго'' не виконано по даний час.

За даних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку відносно того, що протиправні дії АТ ''Чернігівобленерго'', які виразились в порушенні прав споживача, призвели до необхідності застосування додаткових зусиль для організації свого побуту та діяльності в період відсутності електропостачання, тобто, позивачу була завдана моральна шкода у вигляді душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього, що дає право позивачу на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень.

Згідно статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.

За приписами статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Положення статті 1167 ЦК України регламентують підстави відповідальності за завдану моральну шкоду.

Право на справедливий суд, гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. Право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін; виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатись як невід`ємна частина ''процесу'' в розумінні статті 6 Конвенції (''Іммобільяре Саффі'' проти Італії'', заява 22774/93, 28.07.1999, § 63; ''Горнсбі проти Греції'' від 19.03.1997, § 40).

За даних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що розмір морального відшкодування, яке підлягає стягненню з АТ ''Чернігівобленерго'' на користь споживача ОСОБА_1 , з врахуванням всіх обставин справи, а саме неправомірності бездіяльності відповідача в частині невиконання вищевказаного рішення суду щодо зобов`язання підключити електроенергію у будинок позивача у період з січня 2017 року по квітень 2017 року, а також з врахуванням вимог розумності, добросовісності, справедливості, становить 3 000 грн.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що заперечення відповідача про наявність рішення суду про відшкодування позивачу моральної шкоди за невиконання рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 11.06.2015 року у справі №750/1688/15-ц є необґрунтованим, оскільки постановою Чернігівського апеляційного суду від 06.06.2019 року у справі №750/2323/19 вирішено вимогу ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди за інший період невиконання судового рішення, а саме, з 23.07.2015 року по 21.11.2016 року.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 12.12.2016 року у справі №750/9757/16-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 18.01.2017 року, визнано неправомірними дії Публічного акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' щодо недопущення ОСОБА_2 , як представника ОСОБА_1 за довіреністю, на засідання комісії інформаційно-консультаційного центру 20.01.2016 року, яке відбувалось за адресою: АДРЕСА_2 , де розглядались скарги ОСОБА_1 , адресовані Президенту України та Міністру енергетики та вугільної промисловості України щодо невиконання судових рішень енергопостачальником, ухвалених на користь споживача (а.с.73-76, том 1).

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.11.2016 року у справі №750/9238/16-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 25.01.2017 року, визнано неправомірними дії Публічного акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' щодо невідновлення електропостачання в будинку АДРЕСА_1 у період з 23.07.2015 року по 23.08.2016 року, тобто, після встановлення відсутності заборгованості у ОСОБА_1 за електроенергію перед Публічним акціонерним товариством ''Чернігівобленерго'' (а.с. 80-85, том 1).

При цьому суд першої інстанції зазначив, що враховуючи те, що факт порушень відповідачем прав позивача, як споживача послуг електропостачання, встановлено вказаними рішеннями суду від 12.12.2016 року та від 22.11.2016 року, за приписами ч.4 статті 82 ЦПК України, вказані обставини звільняють позивача від обов`язку доказування вказаних обставин у межах даної справи.

Приймаючи до уваги положення ч.1, п.2 ч.2 статті 23, ч.1 статті 1167 ЦК України та фактичні обставини справи, суд першої інстанції вважав обґрунтованими доводи позивача відносно того, що внаслідок порушення його прав відповідачем ОСОБА_1 відчував душевні страждання, був змушений витрачати час на звернення до суду з позовом з метою захисту своїх прав, що призвело до порушення його звичайного способу життя, чим в сукупності підтверджується завдання позивачу моральної шкоди.

Вирішуючи питання щодо розміру грошового відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано врахував характер правопорушення, глибину і тривалість завданих відповідачем своїми протиправними діями і бездіяльністю душевних страждань, і виходячи при цьому із засад розумності та виваженості, вважав достатньою сатисфакцією стягнення на користь позивача в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 4 000 грн.

В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство ''Чернігівобленерго'' зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позовну вимогу ОСОБА_1 в частині відшкодування на його користь 4 000 грн. моральної шкоди, оскільки Положенням про ІКЦ не передбачено запрошення на комісію споживачів та інших осіб, отже, це право енергопостачальника, а не його обов`язок.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 17.03.2020 року у вказаній частині, оскільки рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 12.12.2016 року у справі №750/9757/16-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 18.01.2017 року, визнано неправомірними дії Публічного акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' щодо недопущення ОСОБА_2 , як представника ОСОБА_1 за довіреністю, на засідання комісії інформаційно-консультаційного центру 20.01.2016 року, яке відбувалось за адресою: АДРЕСА_2 , де розглядались скарги ОСОБА_1 , адресовані Президенту України та Міністру енергетики та вугільної промисловості України щодо невиконання судових рішень енергопостачальником, ухвалених на користь споживача (а.с.73-76, том 1).

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' не спростовують обгрунтованості висновку рішення суду першої інстанції від 17.03.2020 року про стягнення з відповідача на користь позивача 41 928 грн. 72 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 7 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Акціонерне товариство "Чернігівобленерго" в доводах апеляційної скарги не погоджується з відшкодуванням ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн., оскільки справа адвокатом не вивчалась, не досліджувались документи, при цьому позовна заява, всі клопотання і пояснення були написані особисто позивачем.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Оскільки при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги приписи статей 137, 141 ЦПК України, статті 30 Закону України ''Про адвокатуру та адвокатську діяльність'', статті 28 Правил адвокатської етики, практику Європейського Суду з прав людини щодо відшкодування вказаних судових витрат.

Представник відповідача в ході судового розгляду даної справи в суді першої інстанції заперечувала проти відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу, мотивуючи це неспівмірністю заявленого їх розміру зі складністю справи та виконаною роботою адвоката.

Правничу допомогу позивачу надавала адвокат Роговець В.Д. на підставі договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 29.12.2019 року (а.с.22, том 3). Згідно розрахунку та квитанції до прибуткового касового ордера №б/н від 29.12.2019 року, ОСОБА_1 сплатив адвокату 5 000 грн. за професійну правничу допомогу (а.с.23, 24, том 3).

При цьому суд першої інстанції погодився з доводами представника відповідача про неспівмірність розміру витрат позивача на оплату послуг адвоката Роговець В.Д. з обсягом наданої адвокатом професійної правничої допомоги, і за даних обставин дійшов обґрунтованого висновку, що відшкодування даних витрат у розмірі 2 000 грн. буде адекватною компенсацією витрат позивача на професійну правничу допомогу у даній справі.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' підлягає залишенню без задоволення, оскільки її доводи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати позивача на оплату поштового зв`язку в сумі 29 грн. 62 коп. у зв`язку із зверненнями ОСОБА_1 до НАБУ, не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача через їх недоведеність, а саме, позивачем не доведено необхідності витрачання даних коштів саме внаслідок незаконних дій відповідача.

Також суд першої інстанції зазначив про відсутність підстав для задоволення вимог заявленого позову в частині відшкодування моральної шкоди, завданої припиненням електропостачання до будинку позивача, що спричинило ОСОБА_1 збитки у вигляді упущеної вигоди, право на відшкодування яких передбачено пунктом другим частини другої статті 22 Цивільного кодексу України. Оскільки, як вказав суд першої інстанції у рішенні від 17.03.2020 року, ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів тих обставин, скільки б він міг реально одержати за звичайних обставин коштів у разі добудови будинку, якби його право не було порушено, а також, в чому саме полягала б ця вигода.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновку суду першої інстанції про необхідність відмови у вказаній частині вимог заявленого позову у зв`язку з їх недоведеністю. Позивачем не надано належних та достатніх у розумінні положень статей 77,80 ЦПК України доказів на спростування вищезазначених висновків суду першої інстанції. Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 також не спростовують обґрунтованості розміру морального відшкодування, стягнутого судом першої інстанції з відповідача на користь позивача, оскільки даний розмір визначено судом, виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості.

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь з відповідача 29 325 грн. в рахунок відшкодування витрат позивача на придбання 1 500 л бензину А-92, що підтверджується оригіналами накладної від 12.01.2017 року та квитанції до прибуткового касового ордера №53 від 12.01.2017 року (а.с.102,103,зворот, том 1). Як вбачається з рішення суду першої інстанції від 17.03.2020 року, відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову у вказаній частині, суд першої інстанції зазначив, що він не знаходить підстав вважати квитанцію Корюківського ТОВ ''ЄКО'' до прибуткового касового ордера №53 від 12.01.2017 року (а.с.102, том 1) належним та допустимим доказом факту придбання позивачем 1 500 л бензину А-92 на суму 29 325 грн., оскільки, як вбачається з відповіді Головного управління ДПС у Чернігівській області № 889/9/25-01-08-11 від 05.03.2020 року, підприємство Корюківське ТОВ ''ЄКО'' на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Чернігівській області станом на 12.01.2017 року не перебувало.

Матеріали даної справи містять в собі оригінал накладної Корюківського товариства з обмеженою відповідальністю "ЄКО" №53 від 12.01.2017 року (а.с.103,зворот, том 1), відповідно до якої ОСОБА_1 одержав і оплатив придбання бензину А-92 в кількості 1 500 л за ціною 19,55 на суму 29 325 грн. Згідно оригіналу квитанції до прибуткового касового ордера №53 від 12.01.2017 року Корюківського товариства з обмеженою відповідальністю "ЄКО" (а.с.102, том 1), від ОСОБА_1 прийнято 29 325 грн. в якості оплати за бензин А-92 в кількості 1 500 л, згідно накладної №53 від 12.01.2017 року. За даних обставин, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що оригіналами вказаних документів підтверджено факт придбання ОСОБА_1 бензину А-92 в кількості 1 500 л на суму 29 325 грн. В ході судового розгляду даної справи встановлено, що придбання позивачем бензину було обумовлено невідновленням відповідачем електропостачання в будинку позивача, відповідно до рішення суду. Апеляційний суд вважає обґрунтованими твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що оригінал розрахункового документа, який він надав суду на підтвердження вимог заявленого позову у вказаній частині, не суперечить визначенню ''розрахункового документа'', регламентованого статтею 2 Закону України ''Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг''. Крім того, положення Закону України ''Про захист прав споживачів'' не приписують споживачу обов`язку при придбанні ним товару перевіряти, чи перебуває підприємство - продавець товару на податковому обліку в ДПС.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 у вказаній частині, і відповідно, про необхідність скасування рішення суду першої інстанції від 17.03.2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" про стягнення 29 325 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на придбання бензину А-92 в кількості 1 500 л. При цьому апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у вказаній частині. За даних обставин, стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди підлягає 71 253 грн. 72 коп. (41 928 грн. 72 коп. + 29 325 грн. = 71 253 грн.72 коп.).

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" необхідно залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково. При цьому рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.03.2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" про стягнення 29 325 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на придбання бензину А-92 в кількості 1 500 л, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1 у вказаній частині. У зв`язку з чим, другий абзац резолютивної частини рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 17 березня 2020 року викласти у наступній редакції:

''Стягнути з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 71 253 грн. 72 коп. та 7 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього: 78 253(сімдесят вісім тисяч двісті п`ятдесят три) грн.72 коп.''.

Також апеляційний суд вважає за необхідне, відповідно до приписів ч.1, ч.6, ч.13 статті 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до Закону України ''Про захист прав споживачів'', рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.03.2020 року змінити в частині визначення розміру судового збору, який підлягає стягненню з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь держави, виклавши четвертий абзац його резолютивної частини у наступній редакції:

''Стягнути з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь держави судовий збір у розмірі 782 (сімсот вісімдесят дві) грн. 53 коп.''.

Розрахунок наступний: 78 253 грн. 72 коп. х 1% = 782 грн. 53 коп.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.03.2020 року необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 369, 374; п.4 ч.1,ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 17 березня 2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" про стягнення 29 325 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на придбання бензину А-92 в кількості 1 500 л, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1 у вказаній частині. У зв`язку з чим, другий абзац резолютивної частини рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 17 березня 2020 року викласти у наступній редакції:

''Стягнути з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 71 253 грн. 72 коп. та 7 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього: 78 253(сімдесят вісім тисяч двісті п`ятдесят три) грн.72 коп.''.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 17 березня 2020 року змінити в частині визначення розміру судового збору, який підлягає стягненню з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь держави, виклавши четвертий абзац його резолютивної частини у наступній редакції:

''Стягнути з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь держави судовий збір у розмірі 782 (сімсот вісімдесят дві) грн. 53 коп.''.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 17 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 04.09.2020 року.

Головуючий: Судді: