ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/245/20 Номер провадження 22-ц/814/2004/20Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
16 вересня 2020 року м. Полтава
Суддіколегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду Дорош А.І.
у справісправи за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
У порядку, визначеному ст. 35 ч. 3 ЦПК України, висловлюю окрему думку й прошу її додати до постанови колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 травня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено за недоведеністю, стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1261,20 грн.
Однак, з висновками колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду не погоджуюсь з наступних підстав.
Вбачаю, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню лише у частині задоволення позовних вимог судом першої інстанції про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, у розмірі 2 179,44 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 1308,42 грн.
В іншій частині рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23 988,94 грн. слід залишити без змін.
Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23 988,94 грн., колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду виходила з того, що 16.12.2010 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приват Банку (а.с. 13), у якій зазначено вид платіжної картки, що видається, «Універсальна», розмір кредитних коштів, що надаються позичальнику - 3 000 грн., проте, в анкеті-заяві відсутні дані щодо строку, на який видано кредит, розмір процентів за користування кредитними коштами, наслідки прострочення зобов`язань тощо, також колегія суддів виходила з того, що позивач не надав суду першої інстанції належних та допустимих доказів видачі кредитних коштів відповідачу, що після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі банк 18 червня 2020 року надіслав клопотання про долучення додаткових письмових доказів.
Проте, з матеріалів справи вбачається, що позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором від 16.12.2010 року, з якого вбачається, що заборгованість за тілом кредиту складає 23 988,94 грн. (а.с. 5-11).
У клопотанні банку від 20.05.2020 року, яке зареєстроване судом першої інстанції 18.06.2020 р., банк просить долучити до матеріалів справи виписку по картковому рахунку, довідку про видані картки клієнту (а.с. 68-148).
Вважаю, що вказані докази не є новими по справі, оскільки вони не є протилежними чи такими, що протилежно впливають на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини, навпаки, ці докази конкретизують вимоги позивача, підтверджують встановлені судом першої інстанції фактичні обставини у справі та висновки суду в частині задоволення судом першої інстанції вимоги про стягнення тіла кредиту.
Зокрема, із виписки по картковому рахунку вбачається, що починаючи з 15.12.2010 р. по 03.02.2019 р. відповідач активно користувався кредитними картками, які йому видавалися згідно довідки банку (а.с. 77), а саме проводилися розрахунки за придбання продуктів харчування, поповнення мобільних телефонів, зняття готівки в банкоматах, переказ зі своєї картки, поповнення готівкою в терміналі самообслуговування, сплата страхових платежів за договором страхування «страхування кредитного ліміту, розрахунки на АЗС, щомісячний платежі за послугою «Миттєва розстрочка, погашення заборгованості з рахунку тощо. Відомості про укладення інших кредитних договорів між банком та відповідачем та про видачу у зв`язку з цим кредитних карток у справі відсутні. Термін дії останньої кредитної картки значиться - 10/20.
З урахуванням викладеного, вважаю, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23 988,94 грн. слід залишити без змін.
Суддя Полтавського апеляційного суду А. І. Дорош