Дата документу 10.09.2020 Справа № 328/783/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 328/783/20
Провадження №22-ц/807/2801/20
Головуючий в 1-й інстанції - Андрущенко О.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Бєлки В.Ю., Онищенко Е.А.,
секретарКниш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кірічок Віталія Вікторовича на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 28 травня 2020 року, ухвалене у м. Токмак (повний текст рішення складено 01 червня 2020 року) у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Токмацька міська рада Запорізької області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Токмацька міська рада Запорізької області звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме: просив встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з її матір`ю ОСОБА_3 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , у віці 90 років, яка на час своєї смерті проживала по АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина на житлову квартиру АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.04.1993 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.05.2019 року серії ННЕ 385284, зареєстрованого в реєстрі за № 798. Єдиним спадкоємцем за заповітом від 08.06.2019 року, посвідченим державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори Зиріною О.Ю. - є ОСОБА_1 . Будь-яких інших спадкоємців, а ні за законом, а ні за заповітом не має. Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкривалась. Протягом тривалого часу мати заявниці, зважаючи на вік, тяжко хворіла та потребувала стороннього догляду. З метою догляду за матір`ю, заявниця готувала їжу, сплачувала комунальні послуги, а згодом взяла на себе витрати з організації її поховання. У січні 2020 року заявниця звернулася до Токмацької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропуском заявницею строку, встановленого ст. 1270 ЦК України на прийняття спадщини, відповідно до постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17.01.2020 року № 41/02-31, в зв`язку з чим заявниця змушена була звернутися до суду з даною заявою за захистом своїх прав.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 28 травня 2020 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Токмацька міська рада Запорізької області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кірічок Віталія Вікторовича подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, заявником підтверджено належними та допустимими доказами факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на момент його смерті, а тому суд першої станції безпідставно відмовив у задоволенні заяви.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 377 ЦПК України - судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст. 255 та 257 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , у віці 90 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 08 липня 2019 року, актовий запис № 551.

Після її смерті відкрилась спадщина на житлову квартиру АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.04.1993 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.05.2019 року серії ННЕ 385284, зареєстрованого в реєстрі за № 798.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 належала спадкодавці ОСОБА_3 , відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.05.2019 року.

Єдиним спадкоємцем за заповітом від 08.06.2019 року, посвідченим державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори Зиріною О.Ю. - є ОСОБА_1 .

Померла ОСОБА_3 є матір`ю заявниці, відповідно до свідоцтва про народження від 16 березня 1950 року, актовий запис № 90, яка змінила своє прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 20 березня 1971 року. актовий запис № 556.

Відповідно до довідок Голови ОСББ «Діамант-51» від 10.03.2020 року № 36, довідки від 22 квітня 2020 року та КП «Управляюча компанія «Контакт» від 28.02.2020 року, померла ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 24.03.1966 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з нею мешкала з 2008 року та постійно вела спільне господарство її донька ОСОБА_1 без реєстрації місця проживання.

Заявниця була зареєстрована, але не проживала за адресою: АДРЕСА_2 та заборгованості по членським внескам на 01.02.2020 року перед ОСББ не має, згідно довідки від 26.02.2020 року голови правління «Маршала Малиновського-36».

У січні 2020 року заявниця звернулася до Токмацької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропуском заявницею строку, встановленого ст. 1270 ЦК України на прийняття спадщини, відповідно до постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17.01.2020 року № 41/02-31.

Згідно інформації Токмацької державної нотаріальної контори Запорізької області спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 не відкривалась.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що заявниця не просила встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а просила встановити факт проживання однією сією, що за своєю суттю є відмінним, із застосуванням окремих вимоги, які підлягають доказуванню належними та допустимими доказами. Заявницею, яка є повнолітньою особою, не надано доказів на підтвердження проживання зі своєю покійною матір`ю однією сім`єю, зокрема, ведення спільного господарства, проведення спільних витрат та інше. Виконання повнолітньою донькою свого обов`язку щодо догляду за матір`ю похилого віку само по собі не свідчить про усталення між ними саме сімейних відносин. Заявницею обрано неналежний спосіб захисту свого права на отримання спадщини після смерті своєї матері.

Однак колегія суддів із висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Аналогічні норми закріплені у ч. 6 ст. 235 ЦПК України.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Згідно п. 3 вказаного Пленуму, у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно заявнику для оформлення спадкових прав.

Розглядаючи заяву, суд першої інстанції на вищевказані вимоги закону, роз`яснення Пленуму та обставини справи уваги не звернув, належним чином не встановив, чи не вбачається із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, спір про право, не визначив коло осіб, права та інтереси яких може порушити ухвалене у справі рішення та помилково розглянув справу по суті в порядку окремого провадження.

За таких обставин, колегія вбачає наявним на теперішній час спір про право на спадкування після померлої ОСОБА_3 який належить розглядати в порядку загального позовного провадження, а не у окремому провадженні.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку, що у даній справі наявний спір про право, це виключає можливість розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку окремого провадження.

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи.

Оскільки допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із залишенням заяви без розгляду з підстав, передбачених ч. 1 ст. 377 ЦПК України.

При цьому колегія суддів роз`яснює заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 377, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кірічок Віталія Вікторовича задовольнити частково.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 28 травня 2020 року у цій справі скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Токмацька міська рада Запорізької області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 11 вересня 2020 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

судді: В. Ю. Бєлка

Е. А. Онищенко