ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року

м.Суми

Справа №592/7729/18

Номер провадження 22-ц/816/1948/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника Колективного торгівельно-виробничого підприємства «СУМИРИБА» Щербак Світлани Володимирівни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 серпня 2020 року в складі судді Князєва В.Б., постановленої у м. Суми, повний текст якої складений 10 серпня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Колективного торгівельно-виробничого підприємства «СУМИРИБА» про стягнення грошових коштів у розмірі 3 573 610, 53 грн, як вартості частки майна у статутному капіталі КТВП «СУМИРИБА».

Крім того, 20 серпня 2020 представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне Колективному торгівельно-виробничому підприємству «СУМИРИБА» нерухоме майно, а саме: комплекс нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборонити їх відчуження, передачу в заставу, внесення в статутний капітал, оскільки невжиття таких заходів унеможливить виконання рішення суду та поновлення порушених прав ОСОБА_1 .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 серпня 2020 року в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції від 10 серпня 2020 року, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржену ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

При цьому, заявник апеляційної скарги зазначив про те, що суд першої інстанції, розглядаючи заявлене питання про забезпечення позову, не звернув увагу на ту обставину, що за час тривалого розгляду цієї справи із власності КТВП «СУМИРИБА» вибули приміщення супермаркету з прибудованою рампою та приміщення охорони загальною площею 2902,16 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , а також приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », площею 1715,2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . У той же час, як вказав представник позивача, єдиним майном, що перебуває у власності відповідача та за рахунок якого може бути виконане судове рішення у разі задоволення позову є комплекс нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 , оскільки останній не надав інформації про наявність у нього іншого майна та/або грошових коштів. Крім того, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції не зазначив, які права та/або інтереси і яких саме осіб можуть бути порушені у випадку застосування відповідних заходів забезпечення позову. Також в апеляційній скарзі йдеться і про те, що суд не взяв до уваги тих обставин, що вартість майна КТВП «СУМИРИБА» на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 становила 79 644 500 грн, тому вартість частки в майні підприємства, належної позивачці розміром 17,87658 %, становить 14 237 713, 72 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про задоволення апеляційної скарги та представника відповідача КТВП «СУМИРИБА» Щербак С.В. про залишення оскарженої ухвали суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та КТВП «СУМИРИБА» існує спір з приводу виплати частки у майні підприємства. Зокрема, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 3 573 610, 53 грн, як вартість частки у майні КТВП «СУМИРИБА», належної їй у статутному капіталі підприємства після смерті батька ОСОБА_3 (а.с. 1 4).

Згідно з даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10 серпня 2020 року відповідач КТВП «СУМИРИБА» є власником комплексу нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 590775,67 грн (зворот а.с. 6 14).

Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на які заявник просив накласти арешт, а також вчинити інші дії щодо забезпечення позову, не належать до предмету спору, тому накладення арешту та вчинення інших дій стосовно вказаного нерухомого майна не можна забезпечити виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову у цій справі. Ураховуючи викладене, суд вважав, що правові підстави для задоволення вимог про забезпечення позову у обрані заявником способи відсутні.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У статті 150 ЦПК України йдеться про те, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно із частинами другою, третьою статті 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції в повній мірі не з`ясував обставин справи. Зокрема, суд не взяв до уваги тієї обставини, що предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача на користь позивачки грошових коштів у розмірі 3 573 610, 53 грн, які, як вказано у позовній заяві, відповідають вартості частки майна у КТВП «СУМИРИБА», належної заявниці в порядку спадкування у статутному капіталі підприємства після смерті батька ОСОБА_3 (а.с. 1 4).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про необхідність обрання заходів забезпечення позову, колегія суддів вважає, що застосування такого заходу забезпечення позову у цій справі як заборона відчуження належного відповідачу нерухомого майна, заборона передавати його в заставу, вносити в статутний капітал випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, ураховуючи, що між сторонами дійсно виник спір, який розглядається судом тривалий час і за цей період відповідач відчужив декілька об`єктів нерухомого майна.

При цьому, колегія суддів враховує майновий характер спору (3573610,53 грн), тому заходи забезпечення позову у вигляді заборони відчуження нерухомого майна, передачі в заставу та внесення в статутний капітал, які мають тимчасовий характер на період вирішення спору по суті, є співмірними до позовних вимог та гарантують забезпечення виконання судового рішення в разі можливого задоволення позову.

Крім того, такий вид забезпечення позову, як заборона відчуження нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заборона передавати його в заставу та внесення в статутний капітал, на думку колегії суддів, не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача та не перешкоджатиме його господарській діяльності, оскільки спірне майно фактично перебуватиме у володінні власника, який матиме певні обмеження щодо розпорядження ним.

Що стосується обрання такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно відповідача, то колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність для цього підстав, так як позивач не довів належними та допустимими доказами наявність правових підстав для застосування вказаного виду забезпечення позову, враховуючи, що його застосування може призвести до невиправданого обмеження майнових прав відповідача.

Приймаючи до уваги викладене, заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги відповідача про необґрунтованість висновків суду щодо відсутності правових підстав для забезпечення позову у цій справі у вигляді заборони відчуження, передачу в заставу та внесення в статутний капітал.

За таких обставин, коли суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та порушив норми процесуального права, тому оскаржену ухвалу необхідно скасувати і ухвалити нову про задоволення заяви частково, тобто про забезпечення позову у вигляді заборони відчуження, передачу в заставу та внесення в статутний капітал.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374; ч. 1 п.п. 3, 4 ст. 376; ст.ст. 381. 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 серпня 2020 року скасувати.

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити відчуження, передачу в заставу та внесення в статутний капітал нерухомого майна Колективного торгівельно-виробничого підприємства «СУМИРИБА», а саме: комплексу нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2020 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя доповідач)

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук