Справа № 459/2085/20
Провадження № 2/459/1022/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2020 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі головуючого - судді Отчак Н.Я.

з участю секретаря судових засідань Савіцької Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Червонограді цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про стягнення безпідставно набутих коштів, моральної шкоди та виконавчого збору,-

ВСТАНОВИВ :

30.07.2020 року представник позивачки звернувся до суду з даною позовною заявою, у якій просить: 1) стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» безпідставно набуті кошти у розмірі 2 901,36 грн. та 10 000,00 грн. моральної шкоди; 2) стягнути з Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку для здійснення казначейського обслуговування 313,22 грн. виконавчого збору.

В обґрунтування позову послався на те, що 01.02.2016 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис №778, про стягнення грошових коштів з позивача у розмірі 20 190,30 грн., який рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.09.2018 р. (справа №459/840/18), залишеного без змін постановою Львівського апеляційного суду від 04.03.2019 р., визнано таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що державним виконавцем було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого напису та із пенсії позивача було стягнуто 2 901,36 грн.. В подальшому виконавче провадження було закрито постановою про закінчення виконавчого провадження від 21.03.2019 р.. Вказані кошти банк відмовився повернути позивачу пославшись на існування заборгованості. За вказаних обставин вважає, що дані кошти є безпідставно набутими, а тому мають бути повернутими. Окрім цього зазначає, що фактично з квітня 2019 р. банк не повертає позивачу вказаних коштів, а тому хоч і дана сума для банку є незначною, проте є необхідною для позивачки, як особи із інвалідністю І-ої групи, яка перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищі, отримує пенсію в мінімальному розмірі, і коштів не зовсім вистачає для лікування та проживання. Також зазначив, що позивач потребує стороннього догляду та лікування в невропатолога та сімейного лікаря. За таких обставин позивач оцінює розмір спричиненої йому моральної шкоди в 10 000,00 грн.. Окрім цього наголошує на тому, що Червоноградським МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) не повернув позивачу виконавчий збір в сумі 313,22 грн., в той час коли виконавчий напис нотаріуса рішенням суду був визнаним таким, що не підлягає виконанню, і відповідне виконавче провадження було закінченим.

Ухвалою від 04.08.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 31.08.2020 року з повідомленням сторін.

31.08.2020 р. будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи у судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивачки подав письмові пояснення згідно яких просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» про причини неявки не повідомив, 31.08.2020 р. подав письмові пояснення у справі, згідно яких просив у задоволенні позову відмовити пославшись на те, що в позовній заяві відсутні будь-які обґрунтування щодо порушення права та охоронюваних законом інтересів позивача саме банком. При цьому зазначив, що позивачем не було представлено в розпорядження суду жодного доказу тому, що договірні відносини сторін припинені з підстав визначених договором, або законом, що б виключало необхідність погашення боргу перед кредитором.

Представник відповідача Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) про причини неявки не повідомив, 26.08.2020 р. подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в частині позову щодо стягнення з відділу ДВС коштів в сумі 313,22 грн. та судових витрат. В обґрунтування відзиву зазначив, що про повернення коштів в сумі 313,22 грн. позивачу неодноразово в усній та письмовій формі було роз`яснено про необхідність звернення із заявою та поданням про повернення помилково або надмірно зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів до Управління ДКСУ м. Червонограді Львівської області, відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

У відповідності положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

На виконанні у Червоноградському МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) перебувало виконавче провадження №54889256 щодо примусового виконання виконавчого напису №778 вчиненого 01.02.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення грошових коштів в сумі 21 890, 30 грн. з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується копією постанови головного державного виконавця Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) від 21.03.2019 р. про закінчення виконавчого провадження.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.09.2018 р. (справа №459/840/18), залишеного без змін постановою Львівського апеляційного суду від 04.03.2019 р., визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 01.02.2016 року №778 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитом в сумі 20 190,30 грн.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Листом начальника Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) №5/54889256/5831 від 11.04.2019 р., роз`яснено ПАТ КБ «Приватбанк» обов`язок повернення ОСОБА_1 2 952, 36 грн., які були перерахованими на його рахунок в ході примусового виконання вказаного вище виконавчого напису. У відповідь банк зазначив, що вказані кошти поверненню не підлягають, так як були зарахованими у погашення заборгованості клієнта перед банком (лист №20.1.0.0.0/7-200123/1858 від 03.02.2020 р.).

Окрім цього, листом начальника Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) №5/54889256/4552 від 22.03.2019 р., роз`яснено позивачу право звернення до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про повернення коштів у сумі 2 952,36 грн., які були перерахованими на рахунок стягувача в ході примусового виконання вказаного вище виконавчого напису. Також роз`яснено, що для повернення коштів в сумі 313,22 грн., позивачу необхідно звернутися із заявою та поданням до Управління ДКСУ м. Червонограді Львівської області про повернення помилково або надмірно зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Таким чином, аналізуючи вказані вище норми законодавства, слід дійти до висновку, що правові підстави набуття АТ КБ «ПриватБанк» 2 952,36 грн. на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України.

При цьому, питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду.

Вище викладені висновки й міркування відповідають позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 06.03.2019 р. по справі № 910/1531/18.

За таких обставин, з урахуванням того, що зазначений вище виконавчий напис №778 визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач АТ КБ «ПриватБанк», стягнув з позивача 2 952,36 грн. відсутня, в той же час, враховуючи зміст та межі позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути у користь позивача безпідставно набуті кошти в сумі 2 901,36 грн., що відповідатиме вимогам диспозитивності цивільного судочинства згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України.

Щодо стягнення з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» моральної шкоди слід зазначити наступне.

Положеннями ст.ст. 23, 1167 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Представник позивачки у позовній заяві вказує про те, що фактично з квітня 2019 р. банк не повертає позивачці безпідставно набуті кошти, які є для останньої є вкрай необхідні, оскільки вона перебуває у скрутному матеріальному становищі будучи особою з інвалідністю І-ої групи, потребуючої стороннього догляду та отримуючи пенсію у мінімальному розмірі.

Беручи до уваги те, що позивачкою не доведено належними та допустимими засобами доказування обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, зокрема нею не надано обґрунтованих доказів, які б підтверджували факт заподіяння їй моральної шкоди, понесення моральних страждань, суд дійшов висновку, що в стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» моральної шкоди слід відмовити.

Щодо стягнення з відповідача Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) виконавчого збору слід зазначити наступне.

Повернення помилково та надмірно зарахованого до бюджету виконавчого збору, відбувається в позасудовому порядку відповідно до положень «Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів» затвердженого наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013 р..

Пунктом 2 цього Порядку визначено, що вказаний Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі).

Відповідно до п.5 Порядку, у разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

Таким чином позивачка не позбавлена права звернутися до Управління ДКСУ м. Червонограді Львівської області із заявою та поданням про повернення помилково або надмірно зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету, а тому в позовній вимозі до Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) про стягнення коштів (виконавчого збору) слід відмовити.

За наведених обставин позов підлягає частковому задоволенню.

В силу приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача АТ КБ «ПриватБанк»підлягає стягненню у користь держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 840,80 грн. від якого була звільнена позивачка при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д), Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (, Львівська обл., м. Червоноград, вул. Мазепи, 16), про стягнення безпідставно набутих коштів, моральної шкоди та виконавчого збору - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 2 901 (дві тисячі дев`ятсот одну) грн. 36 коп..

У решті вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.09.2020 р.

Суддя: Н. Я. Отчак