Провадження №4-с/369/2/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді -Дубас Т.В.,

за участю секретаря - Мазурик Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Белан Ігор Васильович, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною скаргою, в якій просила суд з урахуванням заяви з уточненням вимог від 26.05.2020: визнати протиправними дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Белана Ігоря Васильовича, що полягають у відновленні виконавчого провадження шляхом винесення 26.11.2019 постанов про накладення арешту на майно та кошти боржника, та зобов`язати державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Белана Ігоря Васильовича скасувати постанови від 26.11.2019 про накладення арешту на майно та кошти боржника ОСОБА_1 .

Свої вимоги скаржник обґрунтувала тим, що постановою державного виконавця від 26.11.2019 було повернуто виконавчий документ стягувачу, проте в подальшому, іншими постановами державного виконавця від 26.11.2019 було винесено постанови про арешт коштів та майна боржника, хоча постанова про відновлення виконавчого провадження відсутня.

Ухвалою суду від 16.12.2019 було відкрито провадження у справі та призначено розгляд скарги у судовому засіданні.

26.05.2020 скаржник подала до суду копії матеріалів виконавчого провадження № 50666086, надані Києво-Святошинський РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Мін`юсту (м. Київ).

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належим чином, причини такої неявки суду не повідомили.

З огляду на ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

29.10.2015 Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 369/11400/15-ц було видано судовий наказ про стягнення зі скаржника на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» в особі Києво-Святошинської філії по експлуатації газового господарства борг в сумі 23 263,91 грн. та судовий збір в сумі 609,00 грн.

У провадженні державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Белана Ігоря Васильовича перебувало виконавче провадження № 50666086 з виконання вказаного судового наказу.

Постановою державного виконавця від 30.03.2016 було відкрито виконавче провадження за заявою стягувача, поданою 25.03.2016.

26.11.2019 державним виконавцем було винесено постанови про арешт майна боржника та арешт коштів боржника.

У той же ж день, державним виконавцем було з`ясовано, що боржник не перебуває на обліку Пенсійного фонду України, пенсію не отримує, інформація про джерела отримання доходів боржника відсутня, боржник на обліку ДФС не перебуває та відкритих рахунків не має, майна на яке можливо звернути стягнення не розшукано, і здійснені державним виконавцем заходи, щодо розшуку такого майна виявилися без результативними, у зв`язку з чим державним виконавцем було прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», що був чинний на час видачі судового наказу від 29.10.2015, строк подачі судового наказу до виконання 1 рік.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», що був чинний на час відкриття виконавчого провадження 30.03.2016, державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частинами 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», що був чинним на час прийняття державним виконавцем постанов про накладення арешту на майно та кошти боржника 26.11.2019, передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

В силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», що був чинним на час прийняття державним виконавцем постанові про повернення виконавчого документу стягувачу 26.11.2019, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З огляду на викладені обставини та норми законодавства, вбачається, що доводи скаржника не відповідають матеріалам виконавчого провадження та є надуманими, оскільки виконавчий документ був прийнятий до виконання державним виконавцем в строк, встановлений для його пред`явлення до виконання, постанови державного виконавця від 26.11.2019 про арешт майна та коштів боржника були прийняті раніше ніж постанова про повернення виконавчого документа стягувачу та відповідно до вимог законодавства, у зв`язку з чим, права скаржника не є порушеними, а тому і вимоги скаржника щодо визнання неправомірними дій державного виконавця та зобов`язання скасувати постанови не підлягають задоволенню.

При цьому, з огляду на низку тверджень скаржника, що не стали предметом аналізу в даній ухвалі, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 22, 25 Закону України «Про виконавче провадження», чинного до 02.06.2016, ст.ст. 3, 12, 37, 56, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 81, 259-261, 268, 447-451 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Белан Ігор Васильович, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.В.Дубас