Справа №628/2784/19
Провадження №2/628/60/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/повне/

22 липня 2020 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Барабанової В.В.

за участю секретаря судового засідання Буткової В.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Демянюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Куп`янську, Харківської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь на відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, кошти у сумі 21481 грн. та грошові кошти на відшкодування завданої йому моральної шкоди у сумі 50000 грн., а усього стягнути грошових коштів на загальну суму 71481 грн..

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 07.09.2018 близько 20:30, перебуваючи в середині продовольчого магазину «ПП ОСОБА_3 », розташованому біля будинку АДРЕСА_1 , в ході сварки з потерпілим ОСОБА_1 , яка виникла на грунті особистих неприязних відносин щодо суперечок за спільним місцем роботи, діючи з умислом, направленим на спричинення останньому тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в область носу, від якого потерпілий ОСОБА_1 впав на підлогу.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , потерпілому ОСОБА_1 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, підшкірних крововиливів повік обох очей, закритого перелому кісток носу зі зміщенням, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/293-КП/18 від 12.11.2018.

ОСОБА_1 вказує, що після нанесених травм проходив лікування у закладах охорони здоров`я: з 12 по 21 вересня 2018 року проходив лікування у Харківській обласній лікарні (отолярингології) - проведено операцію, з 21 вересня по 10 листопада 2018 року перебував на лікуванні в Шевченківській ЦРЛ Харківської області та з 29 січня по 08 лютого 2019 року проходив лікування у Харківській обласній лікарні (отолярингології), проведено повторну операцію. Всього на лікування було витрачено 21481 гривень 00 копійок - на придбання ліків та лікувальних засобів (шприці, бинти, сплинти, інше), що підтверджує товарними чеками аптек. При цьому, завдану моральну шкоду потерпілий ОСОБА_1 оцінює в 50000 гривень. Наявність цієї шкоди пояснює фізичним болем та тривалими фізичними стражданнями, які переніс та продовжує відчувати до цього часу внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, психологічною травмою за рахунок спотворення носу та втраті органом носу природньої форми, а також втратою в тривалий період часу можливості дихати носом, що в повній мірі відновити до цього часу не надалось можливим, тобто до сих пір не може жити повноцінним життям.

За вказаним вище фактом слідчим органом в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження за №0001915 відносно ОСОБА_2 , а його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. В подальшому, дане кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 з обвинувальним висновком направлено до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області для вирішення справи по суті.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиросердечно розкаявся. У зв`язку з чим захисник заявив клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею на поруки трудовому колективу.

Прокурор у судовому засіданні керуючись ст. 47 КК України не заперечував проти задоволення клопотання.

При цьому ОСОБА_1 , як потерпілий, подав позовну заяву від 26.03.2019 року (до суду надійшло 19.04.2019 року) та заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись те, що в разі закриття кримінального провадження, йому не буде відшкодовано шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням.

Однак, суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання про передачу ОСОБА_2 на поруки, встановив наступне: ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення невеликої тяжкості, щиро покаявся у вчиненні кримінального правопорушення, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, поведінка ОСОБА_2 під час досудового розслідування та судового розгляду, його ставлення до свого протиправного діяння, свідчать про наявність у нього щирого каяття у вчиненому. Також обвинувачений сплатив потерпілому частину спричиненої шкоди в сумі 800 грн., що підтверджується розпискою, у зв`язку з чим такі дії обвинуваченого суд розцінив, як бажання спокутувати свою провину перед потерпілим та намагання виправити свою поведінку. У зв`язку з чим, суд вважав, що ОСОБА_2 , який в силу ст. 89 КК України раніше не судився, є особою, на яку поширює свою дію ст. 47 КК України.

Крім того, до суду було надано протокол № 9 загальних зборів трудового колективу ТОВ ВКФ «Старк» від 04.04.2019 р., в якому трудовий колектив клопоче про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_2 з подальшою передачею його на поруки трудовому колективу та зобов`язується здійснювати заходи виховного характеру, спрямовані на недопущення вчинення обвинуваченим ОСОБА_2 нових злочинів, його перевиховання й виправлення.

На підставі викладеного, з огляду на положення ст. 47 КК України, на наявність усіх підстав для застосування ст. 47 КК України щодо ОСОБА_2 , з урахуванням відсутності вимог кримінального чи матеріального закону щодо конкретизації видів та заходів виховного впливу, які здійснюватиме трудовий колектив, а також щодо конкретизації методів їх контролю та реагування на порушення цих заходів, суд визнав, що виправлення ОСОБА_2 можливе без застосування до нього кримінального покарання, а перебування його в колективі, який звернувся про передачу на поруки, сприятиме його виправленню, у зв`язку з чим клопотання захисника підлягає задоволенню у повному обсязі.

26 квітня 2019 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області винесено ухвалу по справі №628/637/19 (провадження №1-кп/628/170/19), за якою клопотання було задоволено, а ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку з передачею на поруки трудовому колективу ТОВ ВКФ «СТАРК» за умови, що він протягом року з дня передачі його на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. Кримінальне провадження за №0001915 відносно ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - закрито.

Крім того, позов ОСОБА_1 у кримінальному провадженні про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я - залишено без розгляду та роз`яснено право звернення до суду за вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.

Вищезазначену ухвалу суду ОСОБА_1 не оскаржував, так як обвинуваченийОСОБА_2 обіцяв відшкодувати в повному обсязі завдану кримінальним проступком матеріальну та моральну шкоду, у зв`язку з чим ухвала набрала законної сили 26.04.2019 року.

Однак, незважаючи на це, станом на 01.09.2019 року пройшло 4 (чотири) місяці, врегулювати спір не вдалося, відшкодувати завдану позивачу майнову і моральну шкоду ОСОБА_2 відмовляється, тобто досудовий порядок врегулювання спору вичерпаний.

Реалізовуючи право на відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 24.09.2019 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

11.11.2019 року від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якої останній позовні вимоги визнає частково, посилаючись на те, що позивач не повідомив суд і не надав суду інформацію про свій стан здоров`я до 07.09.2018 року, в тому числі про те, що у нього вже були травми носа і йому вже раніше рекомендовано було робити операцію носа, при тому, що у виписці із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 №4.511 Харківської обласної лікарні, де він знаходився на лікуванні з 29.012019 р по 08.02.2019р. вказано: « вважає себе хворим протягом декількох місяців, коли після кількох травм носа /перелом кісток носа зі зміщенням/ зазначив порушення носового дихання, зміна форми носа»; - позивач надав до позову фіскальні чеки /не іменні/ на купівлю ліків та різних препаратів, але жодного підтвердження про лікарські призначення цих препаратів саме позивачу, їх кількості не додано; - позивач, вказуючи розмір моральної шкоди, не зазначив, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується, тому відповідач вважає, що ці докази та обставини важливі для врахування їх судом при розгляді справи по суті.

Крім того, в позовній заяві позивач посилається на вимоги ст.1188 ЦК України щодо відшкодування шкоди, але відповідач вважає, що ця норма Цивільного кодексу не може бути застосована, у зв`язку з тим, що ст.1188 ЦК України регулює порядок відшкодування шкоди «завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки», що не відноситься до предмету спору.

Оскільки докази, надані позивачем, не в повному обсязі відповідають дійсності на момент пред`явлення позову до суду, то відповідач вважає, що не має підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

В ході досудового розслідування кримінального провадження №0001915 було встановлено, що ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, зайшов до магазину, де ОСОБА_2 і інші покупці робили покупки, почав ображати відповідача, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував йому, а коли намагався ударити ОСОБА_2 , то він ухилився від удару і наніс йому 1 удар захищаючись. Відповідач вказує, що не бажав того та не затівав сварку з потерпілим, він був тверезий, в цей день відпрацював більше 12 годин, їхав додому, робив покупки в магазині, а своєю неправомірною поведінкою ОСОБА_1 явно хотів вчинити бійку. Ці обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження, показаннями ОСОБА_2 , свідків та самого потерпілого. У відповідності до ст. 1193 ЦК України враховується вина потерпілого при визначенні порядку відшкодування йому шкоди, так на розмір відшкодування завданої шкоди впливає груба необережність потерпілого /знаходження в нетверезому стані, нехтування правилами та нормами поведінки в суспільних місцях тощо/. Тому ОСОБА_2 вважає, що розмір моральної шкоди, заявленої в позові, не відповідає доказам і вказаним обставинам справи і не підлягає стягненню.

18.11.2019 року до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягає на задоволенні цивільного позову в повному обсязі та просить відомості, вказані у відзиві відповідача ОСОБА_2 визнати безпідставними, а сам відзив відхилити та звернути увагу суду на той факт, що у своєму відзиві на позов відповідач намагається підмінювати предмет спору та заявлені позовні вимоги до нього, вживає заходів, направлених на відкрите затягування судового процесу, трактує на власний розсуд норми права, бажаючи домогтися відмови у задоволенні позову, щоб уникнути відповідальності та не відшкодовувати позивачу майнову і моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я відповідачем.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, які просить суд задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 і його представник - адвокат Демянюк Л.М. вважали, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди не може бути задоволений у повному обсязі через відсутність належних доказів та вважали, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ч.1 ст.16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що в провадженні Куп`янського міськрайонного суду Харківської області знаходилося кримінальне провадження № 0001915 відносно ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України.

Відповідно до матеріалів даного кримінального провадження ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що 07.09.2018 близько 20:30, перебуваючи в середині продовольчого магазину «ПП ОСОБА_3 », розташованому біля будинку АДРЕСА_1 , в ході сварки з потерпілим ОСОБА_1 , яка виникла на грунті особистих неприязних відносин щодо суперечок за спільним місцем роботи, діючи з умислом, направленим на спричинення останньому тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в область носу, від якого потерпілий ОСОБА_1 впав на підлогу.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_1 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, підшкірних крововиливів повік обох очей, закритого перелому кісток носу зі зміщенням, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/293-КП/18 від 12.11.2018.

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26.04.2019 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку з передачею на поруки трудовому колективу ТОВ ВКФ «СТАРК» за умови, що він протягом року з дня передачі його на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Кримінальне провадження за № 0001915 відносно ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України - закрито.

Цивільний позов ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я - залишено без розгляду. (а.с. 23-26, 52-53)

Дана ухвала набрала законної сили 06.05.2019 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із зазначеними положеннями ЦПК України, вищевказані обставини, а також винність відповідача у вчиненні кримінального правопорушення, що визначені ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26.04.2019 року, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Від вчиненого відповідачем кримінального правопорушення потерпілий ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він знаходився на неодноразовому стаціонарному лікуванні, на підтвердження чого ним надано: виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 під № 4.511 Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» (знаходився на лікуванні з 29.01.2019 року по 08.02.2019 року) (а.с. 7-8); виписку із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 під №3531 травмотологічного відділення КНП «КГБ» (знаходився на лікуванні з 07.09.2018 року по 12.09.2018 року) (а.с. 9-10); виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 під №4.5169 Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» (знаходився на лікуванні з 12.09.2018 року по 21.09.2018 року) (а.с. 11-12); виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 (а.с. 64); виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 під №4.3881 КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (знаходився на лікуванні з 26.06.2018 року по 03.07.2018 року) (а.с. 65). Також надано листки непрацездатності ОСОБА_1 (а.с. 45, 47).

Крім того, доказом є також медична картка стаціонарного хворого ОСОБА_1 №1081, надана Шевченківською центральною районною лікарнею на запит суду.

На підтвердження понесених витрат у звязку з лікуванням, зокрема витрачених на придбання ліків, лікувальних засобів, додаткові витрати, ОСОБА_1 надані наступні докази: товарний чек від 30.01.2019 року (а.с. 13, 172); товарний чек №К2-0024521 від 10.09.2018 р. (а.с. 171), товарний чек №К2-0024525 від 10.09.2018 року (а.с. 14, 170); товарний чек №К2-0024503 від 10.09.2018 р. (а.с. 15, 169); чеки на купівлю лікарських засобів з апетек (а.с. 16-19, 166, 167, 168); рахунок-фактуру №20 від 18.02.2020 року (а.с. 121).

Так, не погоджуючись із сумою відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я позивачу, який вже потребував медичної допомоги до подій 07.09.2018 року, за клопотанням відповідача про призначення у справі комплексної судово-медичної експертизи, ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24.01.2020 року призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, комплексну судово-медичну експертизу, провадження якої доручено експертам Харківського обласного бюро судово-медичних експертиз, однак дана цивільна справа за письмовою заявою ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю у останнього коштів для оплати даної експертизи, була знята з проведення експертизи без виконання ухвали Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24.01.2020 року.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Так, розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предметів догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

З метою усунення сумніву, які виникли у відповідача і його представника з приводу наданих до позовної заяви документів на підтвердження суми матеріальної шкоди, судом були оглянуті копії чеків, та згодом додані позивачем їх оригінали, з яких вбачається, що сума матеріальної шкоди складає 6484,91 грн..

Зі змісту ухвали Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26.04.2019 року убачається, що обвинувачений ОСОБА_2 вже сплатив потерпілому ОСОБА_1 частину спричиненої шкоди в сумі 800 грн., що підтверджується розпискою потерпілого, у зв`язку з чим такі дії обвинуваченого суд розцінив, як бажання спокутувати свою провину перед потерпілим та намагання виправити свою поведінку.

Разом з тим, представником відповідача у судовому засіданні надано позитивну характеристику відносно ОСОБА_2 з місця його роботи та наказ №91 Виробничо-комерційної фірми «Старк» від 16.11.2018 року про звільнення ОСОБА_1 за систематичні порушення «Правил внутрішнього трудового розпорядку» та прогул чотирьох робочий змін, які на думку представника позивача необхідно врахувати при ухвалені рішення.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять інших будь-яких доказів, які б свідчили про обґрунтованість суми матеріальної шкоди, на які посилається позивач у своїх позовних вимогах, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення в повному обсязі позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування матеріальної шкоди 5684,91 грн. з урахуванням раніше відшкодованої суми.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного.

Матеріальною правовою підставою компенсації моральної шкоди є норми цивільного права, зокрема ст.ст. 23, 280, 1167,1168 ЦК України, Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Суд вважає, що злочинні дії відповідача дійсно завдали позивачу моральної шкоди, будь-яка особа у такій ситуації зазнає моральної шкоди, що виражається у душевних стражданнях, яких особа зазнає у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, що свідчить про наявність підстав, передбачених ст. ст. 23, 1167 ЦК України, для відшкодування йому моральної шкоди.

Відповідно до роз`яснень, даних у п.9 вказаної постанови Пленуму ВСУ із змінами, внесеними постановою №5 від 25.05.2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватися вимоги розумності та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

З урахуванням вищезазначеного, беручи до уваги те, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачу заподіяна моральна шкода в розмірі 50000 грн. у ході розгляду справи суду не надано, виходячи із засад розумності та справедливості та те, що матеріали справи, які підтверджують, що дійсно до подій, які сталися 07.09.2018 року внаслідок, яких позивачу було завдано ушкодження здоров`я, останній вже потребував медичного лікування, що також не заперечував позивач у судовому засіданні, суд вважає за можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., оскільки такий розмір відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань позивача.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 204,08 грн., який підлягав стягненню при подачі позовної заяви за дві пред`явлених вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 12 13, 78, 79, 89, 141, 264, 265, 352, 354, 355ЦПК України, ст.ст. 23, 1177, 1167, 1195 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , на відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, кошти у сумі 5684,91 грн. та грошові кошти на відшкодування завданої моральної шкоди у сумі 3000 грн., а усього 8684,91 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 204,08 грн..

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Куп`янський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» в редакції Закону України № 731-IX від 18.06.2020 під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи може продовжити процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом № 731-IX від 18.06.2020. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Повний текст рішення суду виготовлений 30.07.2020 року.

Суддя: В.В. Барабанова