Справа № 369/3248/20
Провадження № 2/369/2833/20
04.08.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді -Дубас Т.В.,
за участю секретаря - Мазурик Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
У березні 2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом.
Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 07.08.2007 між нею та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір № 45-110/07-А, за яким вона отримала кредит в сумі 24 761 доларів США для придбання автомобілю TOYOTA Corolla, 2007 року випуску.
Того ж дня, 07.08.2007 між позивачем та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» було укладено договір застави автомобіля TOYOTA Corolla, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , саме на придбання якого й було оформлено кредит.
Відповідно до п. 3.3 Кредитного договору позивач мала вчасно сплачувати відсотки, нараховані за користування кредитом і частку кредиту у визначений договором строк.
27.08.2008, 09.11.2009 ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» надіслав листи вимоги ОСОБА_1 про невиконання нею умов кредитного договору та пропозицією достроково сплатити банку залишок по кредиту.
У травні 2011 року ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 в сумі 24 761 доларів США.
05.08.2011 Києво-Святошинським районним судом Київської області в справі №2-2564/11 за позовом ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було постановлено заочне рішення, згідно з яким суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» суму заборгованості по кредиту в розмірі 334 701,41 грн. та судові витрати в сумі 2 240,00 грн.
08.02.2013 Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист (дублікат) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» суми заборгованості по кредиту в розмірі 334 701,41 грн. та судових витрати в сумі 2 240,00 грн.
27.08.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Филипівим Андрієм Миколайовичем було відкрите виконавче провадження №59902124 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» суму заборгованості по кредиту в розмірі 334 701,41 грн, 2 240,00 грн. судових витрат.
17.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Филипівим Андрієм Миколайовичем було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувану на підставі п.4 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».
Позивач вказувала, що у подальшому, відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів №UA-EA-2019-08-28-000032-b від 19.09.2019, між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» було укладено договір про відступлення права вимоги від 17.10.2019, згідно з яким ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» отримало право вимоги за кредитним договором № 45-110/07-А від 07.08.2007, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит».
У лютому 2020 року позивач виявила відсутність свого автомобіля TOYOTA Corolla, 2007року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в зв`язку з чим звернулася до органів Національної поліції з повідомленням про крадіжку транспортного засобу, проте їй було повідомлено, що її автомобіль було конфісковано приватним виконавцем.
У подальшому позивачу стало відомо, що її автомобіль TOYOTA Corolla, 2007 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було вилучено приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. в рамках виконання виконавчого провадження № 61111283.
На думку позивача, у даному виконавчому написі нотаріуса період, за який здійснюється стягнення, вказано з 25.04.2019 по 23.01.2020, що явно не може відповідати сумі стягнення, оскільки за такий короткий період неможливо отримати суму заборгованості, що майже у 7 разів перевищує борг та відсотки вже стягнуті за згаданим вище по тексту рішенням суду у 2011 році.
Більш того, за зазначеним кредитним договором від 07.08.2007 № 45-110/07-А давно минув строк вимоги та строк позовної давності, тому для того, щоб мати можливість отримати вказаний виконавчий напис нотаріуса відповідачем ТОВ «ФК «Інвест Хаус» спеціально було зазначено недостовірний період стягнення та не надано рішення суду, винесене щодо даного кредитного договору, яке набрало законної сили та раніше виконувалося іншими виконавцями, хоч і термін для здійснення виконавчого надпису минув, оскільки сам договір мав термін дії до 06.08.2014.
Позивач вважала, що відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» було незаконно та безпідставно отримано оспорюваний виконавчий напис.
Позивач вказувала, що зазначений борг за виконавчим написом нотаріуса не відповідає дійсності, оскільки з тих же вимог та за тим же кредитним договором мало місце вже рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №2-2564/11 за позовом ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 334 701,41 грн. та судові витрати в сумі 2 240,00 грн. і на його підставі було вже видано виконавчий лист.
Більш того, кредитний договір від 07.08.2007 № 45-110/07-А за його змістом діяв лише до 06.08.2014.
На переконання позивача, стягувач не мав права і не міг вже стягувати тіло кредиту, а також нарахувати відсотки та пеню на нього, а приватний нотаріус у даному випадку вчиняти виконавчий напис про стягнення заборгованості за правом вимоги, яке існує вже більше аніж 3 (три) роки, яке припинено.
Позивач зазначала, що стягувач не міг надати приватному нотаріусу докази на підтвердження безспірності вимог за кредитним договором, оскільки будь-які вимоги про виплату заборгованості від ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» на адресу позивача не надходили.
Ухвалою судді від 16.03.2020 було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі.
Ухвалою суду від 06.07.2020 було закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду справи по суті.
Ухвалу судді від 16.03.2020 про забезпечення доказів у даній справі тричі було направлено на виконання відповідачу приватному нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчику Володимиру Вікторовичу, проте витребувані докази так і не були надані суду.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, подали суду заяву, в якій просили суд розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували.
У судове засідання відповідач ТОВ «ФК «Інвест Хаус» свого представника не направив. До суду від імені відповідача надійшов відзив, підписаний представником відповідача за довіреністю, без надання доказів того, що даний представник є адвокатом або через його особу відповідач здійснює самопредставництво, тому в силу вимог ст.ст. 58, 60 ЦПК України вказаний відзив не може бути прийнятий судом як такий, що не може вважатись поданим відповідачем.
Відповідач приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений неодноразово, причини своєї неявки та позицію щодо позову суду не надав.
Третя особа в судове засідання також не з`явився, причини своєї неявки та позицію щодо позову суду не надав.
У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07.08.2007 між позивачем та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір № 45-110/07-А, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 24 761 доларів США для придбання автомобілю TOYOTA Corolla, 2007 року випуску.
Строк дії даного договору - до 06.08.2014.
Відповідно до п. 3.3 Кредитного договору ОСОБА_1 мала вчасно сплачувати відсотки, нараховані за користування кредитом і частку кредиту у визначений договором строк.
07.08.2007 між позивачем та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» було укладено договір застави автомобіля TOYOTA Corolla, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
27.08.2008, 09.11.2009 ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» надіслав листи вимоги ОСОБА_1 про невиконання нею умов кредитного договору та пропозицією достроково сплатити банку залишок по кредиту, що вбачається зі змісту рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.08.2011.
У травні 2011 року ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 в сумі 24 761 доларів США.
05.08.2011 Києво-Святошинським районним судом Київської області в справі №2-2564/11 за позовом ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було постановлено заочне рішення, згідно з яким суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» суму заборгованості по кредиту в розмірі 334 701,41 грн. та судові витрати в сумі 2 240,00 грн.
08.02.2013 Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист (дублікат) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» суми заборгованості по кредиту в розмірі 334 701,41 грн. та судових витрати в сумі 2 240,00 грн.
27.08.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Филипівим Андрієм Миколайовичем було відкрите виконавче провадження №59902124 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» суму заборгованості по кредиту в розмірі 334 701,41 грн, 2 240,00 грн. судових витрат.
17.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Филипівим Андрієм Миколайовичем було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувану на підставі п.4 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».
Відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів №UA-EA-2019-08-28-000032-b від 19.09.2019, між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» було укладено договір про відступлення права вимоги від 17.10.2019, згідно з яким ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» отримало право вимоги за кредитним договором № 45-110/07-А від 07.08.2007, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит».
У зазначеному виконавчому написі нотаріуса вказано, що стягнення заборгованості проводиться за період з 25.04.2019 по 23.01.2020, сума заборгованості складає 2 217 934,79 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 526 092,67 грн., прострочена заборгованість за пенями становить 905 283,12 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 786 559,00 грн.
З огляду на встановлені обставини у справі суд вважає за необхідне проаналізувати наступне законодавство та правові висновки Верховного Суду.
У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. 2) визнання правочину недійсним. 3) припинення дії, яка порушує право. 4) відновлення становища, яке існувало до порушення. 5) примусове виконання обов`язку в натурі. 6) зміна правовідношення. 7) припинення правовідношення. 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди. 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.
Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника. дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи. номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи. строк, за який має провадитися стягнення. інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
З огляду на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.03.2019 у цивільній справі № 137/1666/16-ц, учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений у пп. 2.3 п. 2 гл. 16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.
Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.
Зважаючи на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у цивільній справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
З огляду на ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Як визначено ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням встановлених судом обставин у справі та проаналізованих правових норм та практики Верховного Суду суд приходить до наступних висновків.
Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. всупереч вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат» було вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості за правом вимоги, яке було вже реалізовано у судовому порядку правопопередником відповідача ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» - ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», що підтверджується рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.08.2011 у цивільній справі № 2-2564/11, тобто, стягнення за тілом кредиту, відсотками та пенею з боржника вже мало місце, а після такого стягнення нараховувати боржнику відсотки та пеню не можливо. Це було відомо відповідачу ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» як правонаступнику ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».
Крім того, приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. всупереч вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат» було вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості за правом вимоги, яке існує вже більше аніж 3 роки, і це не могло не бути відомо нотаріусу у зв`язку з тим, що це вбачається із самого кредитного договору, строк дії якого закінчився ще 06.08.2014, тобто за більше ніж 5 років до вчинення даного виконавчого напису.
Разом з тим, згідно з ч. 10 ст. 84 ЦПК України суд враховує той факт, що відповідачем приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем так і не було надано на ухвалу суду про забезпечення доказів документи, на підставі яких було видано оспорюваний виконавчий напис, хоча зазначена ухвала була направлена йому неодноразово.
З огляду на те, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, суд стягує з відповідачів на користь позивача порівну судовий збір, сплачений позивачем при подачі нею до суду позовної заяви та заяв про забезпечення позову та доказів та підтверджений наявним у матеріалах справи оригіналом квитанції.
Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Стягнути з приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича, РНОКПП невідомий, на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Суддя: Т.В.Дубас