ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року

м.Суми

Справа №2-о-50/07

Номер провадження 22-ц/816/1555/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

учасники справи:

заявник - прокурор Білопільського району Сумської області в інтересах територіальної громади Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області,

скаржник - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 29 травня 2007 року в складі судді Конєвої Л.К., постановлене у м. Білопілля,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із заявою у травні 2007 року, прокурор Білопільського району Сумської області, діючий в інтересах територіальної громади Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області просив визнати спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , а саме земельну частку (пай) розміром 4,312 га, відумерлою та передати її територіальній громаді Луциківської сільської ради.

Свої вимоги мотивував тим, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, із вказаної земельної ділянки. Спадкова справа після її смерті не заводилась, що свідчіть про відсутність заповіту та неприйняття спадщини спадкоємцями останньої.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 29.05.2007 року визнано спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , а саме земельну частку (пай) розміром 4,312 га вартістю 36734,08 грн, відумерлою та передано її територіальній громаді Луциківської сільської ради.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі, подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що фактично прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері - ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3 ), яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті своєї матері - ОСОБА_2 , вступив у фактичне управління майном померлої. Таким чином, на час винесення оскаржуваного рішення були наявні спадкоємці, які належним чином прийняли спадщину. Крім того, до даних правовідносин не підлягають застосування положення ст. 1277 ЦК України, оскільки спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відзиву на апеляційну скаргу учасниками справи не направлено.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив частково, оскільки погодився з доводами апеляційної скарги щодо неправомірного застосування ст. 1277 ЦК України 2004 р. до спадщини, яка відкрилася у 1998 р.

Представник сільської ради до суду не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті померлої ОСОБА_2 спадкова справ не заводилась, спадкоємці за оформленням свої спадкових прав не звертались, тому на підставі положень ст. 1277 ЦК України, визнав спадщину відумерлою та передав її територіальній громаді.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи, що після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, із земельної частки (паю) розміром 4,09 в умовних кадастрових гектарах відповідно до сертифікату серії СМ №0180599 по колишньому СГП «Луциківське» на підставі рішення Білопільської райдержадміністрації №361 від 20.12.1996 року, розташованої на території Луциківської сільської ради (а.с. 4, 5, 27, 38-39).

Відповідно витягу зі Спадкового реєстру від 26.04.2007 року спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась. За довідкою Виконавчого комітету Луциківської сільської ради від 14.05.2007 року спадкоємці померлої ОСОБА_2 на території ради не проживають і в сільську раду за оформлення спадкових прав не звертались (а.с. 3, 6)

З представлених апелянтом доказів, вбачається, що матір`ю ОСОБА_1 є ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3 ), яка ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 29, 35, 36).

Зі свідоцтва про народження від 27.02.1946 року вбачається, що матір`ю ОСОБА_5 є власниця паю ОСОБА_2 (а.с. 34).

ОСОБА_1 була зареєстрована та разом проживала з ОСОБА_3 до моменту смерті останньої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 31 -33).

Згідно довідки Лициківського старостату Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області від 08.07.2019 року спадкоємцем на все майно після смерті ОСОБА_2 являється її донька ОСОБА_3 , так як відповідно до ст. 549 ЦК УРСР фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, здійснила поховання та розпорядилась речами померлої на протязі півроку з дня смерті спадкодавця (а.с. 37).

Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, в редакції чинній на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України 2003 року спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців з часу відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що матеріалами справи доводиться, що оскаржуваним рішенням порушуються права та інтереси скаржника ОСОБА_1 , оскільки вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , про що свідчить її постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а її матір - ОСОБА_3 , у свою чергу, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , фактично вступивши в управління або володіння спадковим майном, в тому числі і спірною земельною часткою (паєм).

Відповідно до ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Згідно з ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Аналогічні положення містить і Цивільний процесуальний кодекс України в редакції чинній на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення (ст. 278 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 1277 ЦК України, у редакції чинній на час звернення прокурора до суду із заявою,у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, за якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, необхідно розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01.07.2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Правила абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК необхідно застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 01.07.2003 року , проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого частиною другою статті 1277 ЦК та абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 01.07.2003 року.

Установивши, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася з дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до набрання чинності ЦК України 2003 року, суд першої інстанції повинен був відмовити у задоволенні заяви прокурор Білопільського району Сумської області, оскільки до цих правовідносин підлягають застосуванню норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме Цивільний кодекс Української РСР 1963 року, яким не передбачалась можливість визнання спадщини відумерлою та перехід прав і обов`язків від спадкодавця до органу місцевого самоврядування.

Крім того, слід зазначити, що оскільки після смерті спадкодавця протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини спадщину прийняла ОСОБА_5 , то відповідно до ст. 555 ЦК УРСР 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства не перейшло до держави.

Враховуючи викладене, через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, через порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення зави прокурора Білопільського району Сумської області в інтересах територіальної громади Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області, тому колегія суддів визнає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 260, 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 29 травня 2007 року скасувати.

У задоволенні заяви Білопільського району Сумської області в інтересах територіальної громади Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання спадщини відумерлою відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03 серпня 2020 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: Т.А. Левченко

С.Г. Хвостик