Справа № 495/5081/20
№ провадження 2-з/495/97/2020
Ухвала

іменем україни

08 вересня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Заверюха В.О., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №495/5081/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики (розписки),

ВСТАНОВИВ:

26.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просить стягнути в солідарному порядку заборгованість за договором позики (розписки) від 17.04.2016 року у розмірі 70 000 доларів США.

Позивачем окремо подано заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на будинок з господарчими спорудами АДРЕСА_1 до набрання рішення суду законної сили та заборонити будь-яким особам в будь-який спосіб надавати в оренду, суборенду будинок з господарчими спорудами АДРЕСА_1 ; здійснювати відчудження в будь-який спосіб та проводити будь-які реєстраційні дій стосовно вказаного майна до набрання рішення суду законної сили.

Свою заяву обґрунтовує тим, що підставою для звернення до суду стало невиконання відповідачами обов`язку щодо сплати заборгованості за розпискою від 17.04.2016 року. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.08.2020 року вбачається, що власниками житлового будинку з господарчими спорудами АДРЕСА_1 є відповідачі по справі. Зважаючи на розмір заявлених вимог, з урахуванням співмірності заходів забезпечення позову, наявності підстав щодо можливості продажу чи відчудження майна, що може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення прав як позивача, просить суд накласти арешт на нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.5 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; інше.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, встановивши обставини у звязку з якими позивач просить вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову частково, з огляду на наступне.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд вважає, що заборона відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарчими спорудами АДРЕСА_1 є заходом забезпечення позову, спроможним забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином, зявлений заявником вид забезпечення позову у вигляді заборони відчуження нерухомого майна гарантує виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Суд при постановленні ухвали про заборону відчуження майна враховує принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

При цьому вжиття заходу забезпечення позову у вигляді заборони відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна не виключає його з використання, а тому додаткових обмежень крім неможливості його відчуження для відповідачів не існує.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо відчуження вказаного нерухомого майна не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що захід забезпечення позову у вигляді заборони відчуження нерухомого майна є достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача та виключить можливість обмеження прав відповідачів на користування нерухомим майном у повному обсязі.

В той же час, суд вважає зайвими вимоги заявника про заборону будь-яким особам в будь-який спосіб надавати в оренду, суборенду житловий будинок з господарчими спорудами АДРЕСА_1 , оскільки заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, а тому звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів відповідачів.

Крім того, заборона відчуження нерухого майна стосується саме об`єктів нерухомого майна, а тому немає необхідності в конкретизації осіб, яким забороняється вчиняти дії по відчуженню вказаного нерухомого майна.

Керуючись ст.ст.149-153, 260, 261, 354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №495/5081/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики (розписки) задовольнити частково.

Заборонити відчудження нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарчими спорудами АДРЕСА_1 .

В задоволенні інших вимог заяви відмовити.

Виконання ухвал з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Заверюха В.О.