Справа № 448/1586/17 Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю.Б.
Провадження № 22-ц/811/4166/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р..

суддів: Савуляка Р.В., Приколоти Т.І.

секретар: Фейір К.О.

з участю: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача - адвоката Соколова О.В., 3-ої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Судововишнянської міської ради Львівської області, Виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області та ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та Відділ у Мостиському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про скасування рішень органу місцевого самоврядування,-

в с т а н о в и в:

11.08.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом , покликаючись на те, що їй на праві спільної власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 23.05.1994 року належить квартира АДРЕСА_1 .

Зазначає, що квартира АДРЕСА_2 у вказаному житловому будинку належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в частках по Ѕ кожному. Квартира АДРЕСА_3 у вказаному житловому будинку належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 у 1/6 частки.

Вказує, що прибудинкова територія навколо будинку АДРЕСА_4 перебуває у комунальній власності Судововишнянської міської ради. Однак, всупереч нормам законодавства, як їй стало відомо 06.05.2016 року під час розгляду цивільної справи № 448/124/16 в Мостиському районному суді Львівської області, частина прибудинкової території була приватизована відповідачем ОСОБА_3 , а саме: земельна ділянка площею 0,0100 га, під будівництво індивідуального гаража по АДРЕСА_4 на підставі рішення 10 сесії 4 скликання Судововишнянської міської ради від 24.12.2003 року № 16.

Стверджує, що жодних актів узгодження меж земельної ділянки чи інших документів вона не підписувала, межа спірної ділянки проходить по стіні будинку АДРЕСА_4 , а сама земля на момент приватизації була прибудинковою територією, тому гр. ОСОБА_3 не мав законного права на приватизацію цієї спірної земельної ділянки. Вважає, що оскільки межа спірної ділянки проходить по стіні будинку АДРЕСА_4 відтак з нею та з іншими мешканцями будинку зобов`язані були узгодити межі цієї земельної ділянки.

Зазначає, що до моменту приватизації спірної земельної ділянки Судововишнянська міська рада прийняла наступні рішення: рішення виконавчого комітету № 369 від 30.08.2002 року; акт вибору земельної ділянки гр. ОСОБА_3 від 16.10.2002 року; рішення виконавчого комітету № 468 від 29.11.2002 року; рішення №7 четвертої сесії четвертого скликання від 31.01.2003 року; рішення десятої сесії четвертого скликання від 24.12.2003 року. Вважає, що при цьому були допущені грубі порушення прав інших мешканців будинку АДРЕСА_4 . Також стверджує, що сім`я ОСОБА_9 перетворила багатоквартирний будинок на власний особняк, а саме: приватизувала єдиний проїзд до вищевказаного будинку.

З огляду на наведене, з урахуванням збільшених позовних вимог (а.с.99-105), просить суд:

1) скасувати рішення №369 виконавчого комітету Судововишнянської міської ради від 30.08.2002 року;

2) скасувати Акт вибору земельної ділянки для ОСОБА_3 від 16.10.2002року;

3) скасувати рішення виконавчого комітету Судововишнянської міської ради № 468 від 29.11.2002 року;

4) скасувати рішення №7 Четвертої сесії четвертого демократичного скликання Судововишнянської міської ради від 31.01.2003 року;

5) скасувати рішення десятої сесії четвертого демократичного скликання від 24.12.2003 року;

6) скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЛВ №001487 від 20.09.2004 року;

7) усунути їй перешкоди в користуванні прибудинковою територією, шляхом надання дозволу на зняття всіх внутрішніх загороджень.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення 10 сесії 4 демократичного скликання Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області за №16 від 24.12.2003 року «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_4 ».

Визнано протиправним та скасовано рішення виконкому Судововишнянської міської ради за №369 від 30.08.2002 року «Про надання дозволу на підготовку матеріалів попереднього погодження по вибору земельної ділянки по АДРЕСА_4 під будівництво індивідуального гаражу».

Визнано протиправним та скасовано Акт вибору земельної ділянки під будівництво індивідуального гаражу у АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 від 16.10.2002року.

Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Судововишнянської міської ради за №468 від 29.11.2002 року «Про затвердження матеріалів попереднього погодження під будівництво індивідуального гаражу по АДРЕСА_4 ».

Визнано протиправним та скасовано рішення 4 сесії 4 демократичного скликання Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області за №7 від 31.01.2003 року «Про затвердження проекту забудови та надання дозволу на виготовлення проекту відведення».

Скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №001487 від 20.09.2004року виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0100га, що розташована у АДРЕСА_4 , призначену для будівництва індивідуального гаража.

В задоволенні решти позовних вимог про усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією відмовлено.

Стягнуто з Судововишнянської міської ради Львівської області, Виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області та ОСОБА_3 , в рівних частинах з кожного в дохід держави судовий збір на загальну суму 4482 (чотири тисячі чотириста вісімдесят дві) гривні, тобто по 1494 (одна тисяча чотириста дев`яносто чотири) гривні, з кожного.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 22 листопада 2019 року виправлено описки в резолютивній частині рішення в частині відомостей щодо учасників справи.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 . В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним та необгрунтованим. Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що житловий будинок АДРЕСА_4 вцілому перебуває у приватній власності мешканців. З огляду на те, судом застосовано норми законодавства, що регулюють правовідносини щодо приватизованих будинків. З матеріалів справи вбачається, що будинок АДРЕСА_4 є власністю територіальної громади і перебуває на балансі комунальних служб Судововишнянської міської ради, а відтак судом застосовані норми законодавства, які не підлягали до застосування. Зазначає, що судом не взято до уваги, що порядок користування територією навколо будинку АДРЕСА_4 у т.ч. і спірною ділянкою був визначений усіма співвласниками квартир задовго до винесення спірних рішень та актів. Спірна ділянка ще з 1959 року на правах користування належала родині ОСОБА_3 . Позивачка вселилась у будинок у 1992 році вже за наявності спірної земельної ділянки. Прохід з вулиці до входу в помешкання позивачки знаходиться безпосередньо поруч з ділянкою, багаторічне користування таким проходом без жодних претензій є свідченням погодження між сусідами порядку користування територією у т.ч. спірною ділянкою. Стверджує, що судом безпідставно надано спірній земельній ділянці статус прибудинкової території, оскільки матеріали справи не містять ні проекту поділу територій мікрорайону, ні встановлених за проектами відведення меж земельних ділянок прибудинкових територій, а також не надано належної оцінки Висновку державної землевпорядної експертизи від 07.05.2004 року №1551, згідно з яким «Технічна документація на земельну ділянку гр. ОСОБА_3 у АДРЕСА_4 » відповідає вимогам нормативних документів і оцінюється позитивно. Крім цього, судом безпідставно не застосовано строк позовної давності, а також допущено ряд процесуальних порушень. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст.. 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) позивачем по справі ОСОБА_1 надано суду Відзив на апеляційну скаргу ( далі Відзив).

У Відзиві позивач зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_3 , виключити із мотивувальної частини норми матеріального права, що регулюються Законом «Про приватизацію державного житлового фонду» та п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», які є для даного рішення зайвими.

Відповідачі по справі Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області та її виконавчий комітет, треті особи, окрім ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином були повідомлені про день і час слухання справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Від Судововишнянської міської ради надійшло клопотання про слухання справи у відсутності її представника. Зазначено, що Судововишнянська міська рада Мостиського району проти позову заперечує у повному обсязі та вважає прийняті нею рішення законними.

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Соколова О.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 та 3-ої особи ОСОБА_2 , вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є підставна та підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_3 та треті особи проживають у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_4 .

Рішенням виконкому Судововишнянської міської ради № 369 від 30.08.2002 року «Про надання дозволу на підготовку матеріалів попереднього погодження по вибору земельної ділянки по АДРЕСА_4 під будівництво індивідуального гаражу» надано дозвіл відповідачу ОСОБА_3 на підготовку матеріалів попереднього погодження по вибору земельної ділянки по АДРЕСА_4 під будівництво індивідуального гаражу з літнім приміщенням із земель загального користування- угіддя під дворами площею 0,01 га. (а.с.182 т.1).

16.10.2002 року складено Акт вибору земельної ділянки під будівництво індивідуального гаражу ОСОБА_3 у АДРЕСА_4 (а.с.183 т.1).

Рішенням виконавчого комітету Судововишнянської міської ради за № 468 від 29.11.2002 року «Про затвердження матеріалів попереднього погодження під будівництво індивідуального гаражу по АДРЕСА_4 » затверджено матеріали попереднього погодження та надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення проекту забудови вищезгаданої земельної ділянки(а.с.185 т.1).

Рішенням 4 сесії 4 демократичного скликання Судововишнянської міської ради Мостиського району за № 7 від 31.01.2003 року «Про затвердження проекту забудови та надання дозволу на виготовлення проекту відведення» затверджено проект забудови вищезазначеної земельної ділянки(а.с.32 т.1).

Рішенням 10 сесії 4 демократичного скликання Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області за № 16 від 24.12.2003 року «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_4 », затверджено проект відведення земельної ділянки та передано безоплатно у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаражу по АДРЕСА_4 (а.с.33 т.1).

На підставі вищезазначеного рішення Судововишнянської міської ради Мостиського району №16 від 24.12.2003 року відповідачу ОСОБА_3 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 001487 від 20.09.2004 року, на земельну ділянку площею 0,0100га у АДРЕСА_4 призначену для будівництва індивідуального гаража (а.с.189 т.1).

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними оскаржуваних рішень Судововишнянської міської ради, що наведені вище, суд першої інстанції виходив із вимог Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Суд вважав спірну земельну ділянку прибудинковою територією та визнав право користування такою всіх співвласників багатоквартирного будинку.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої ст.3 ЦПК провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Із матеріалів справи вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_4 перебуває на балансі комунальної служби Судововишнянської міської ради.

У «Положенні про порядок встановлення та закріплення меж прибудинкових територій існуючого житлового фонду та надання у спільне користування або спільну сумісну власність земельних ділянок для будівництва житлових будинків» прописано, що прибудинкова територія-це встановлена за проектом поділу території мікрорайону (кварталу) та проектом забудови земельна ділянка багатоквартирної не садибної житлової забудови, яка необхідна для розміщення та обслуговування житлового будинку (будинків) і пов`язаних з ним господарських та технічних будівель і споруд.

Згідно п.2.4 Положення межі земельних ділянок прибудинкових територій встановлюються за проектами відведення цих ділянок відповідно до затверджених у встановленому порядку норм і проектно-технічної документації.

Із матеріалів справи не вбачається, що суду надано проекти, акти, рішення органів місцевого самоврядування про право власності чи право користування спірною земельною ділянкою навколо багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_4 .

Із оскаржуваних позивачем ОСОБА_1 рішень органу місцевого самоврядування, зокрема, про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки відповідачу ОСОБА_3 та послідуючих рішень встановлено, що Судововишнянською міською радою Мостиського району прописано: п.2 «Надати дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_3 у АДРЕСА_4 площею 100 кв.м угіддя під дворами із земель загального користування міської ради. (а.с. 32).

На підставі Рішення 10 сесії 4-го скликання Судововишнянської міської ради від 24.12.2003 року №16 (а.с.188) відповідачу ОСОБА_3 видано Державний акт серія ЛВ № 001487 на право користування на земельну ділянку площею 0,0100га кадастровий номер :03:002:0006 по АДРЕСА_4 (а.с.189). Цільове призначення земельної ділянки:будівництво індивідуального гаражу. Із опису меж земельної ділянки не встановлено прибудинкової території, а суміжні земельні ділянки є землями загального користування та комунгоспу.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

Земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. ( ч.2 п.а,б ст. 83 Земельного кодексу України).

Підстави та порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності визначені ст. 116 Земельного кодексу України.

Позивачем по справі ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів відповідно до ст.ст. 76-81 ЦПК, що спірна земельна ділянка, яка передана відповідачу ОСОБА_3 у приватну власність для будівництва гаражу відноситься до земель прибудинкової території.

Позивач ОСОБА_1 , яка є співвласником квартири АДРЕСА_1 порівнює право користування приміщеннями загального користування у будинку із правом користування на земельну ділянку, що не відповідає Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до частини першої, шостою ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із долучених до матеріалів справи світлин будинку вбачається, що до будинку є вимощений прохід із вулиці, територія огороджена, мають місце багаторічні насадження. Із пояснень представника відповідача - адвоката Соколова встановлено, що співвласники будинку визначили порядок користування земельною ділянкою, що навколо будинку, що відповідає вимогам ч.3 ст. 42 Земельного кодексу України. (а.с.25).

Відповідно до ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб,державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5ч.1 ЦПК).

За змістом ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам ст.263 ЦПК.

Відповідно до ст.376 ч.1 п.4 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. (ч.2 ст.376 ЦПК).

Керуючись ст. ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 383,384, 389-391 ЦПК, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Судововишнянської міської ради Львівської області, Виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області та ОСОБА_3 , треті особи- ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та Відділ у Мостиському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, про скасування рішень органів місцевого самоврядування в і д м о в и т и .

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 02 вересня 2020 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк