ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1450/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/986/20 Категорія: 351000000 Кондрацька Н. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
судді секретарГончар Н.І., Сіренко Ю.В. Чуйко А.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_1 ,

відповідач - філія Черкаського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України»,

треті особи - приватний виконавець Недоступ Д.М., приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача адвоката Топора А.І. на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 16.07.2020 (ухвалене о 10 год. 29 хв. у залі судових засідань Придніпровського районного суду, повний текст складено 23.07.2020, суддя в суді першої інстанції Кондрацька Н.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до філії Черкаського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний виконавець Недоступ Дмитро Миколайович, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталія Василівни, про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню,

в с т а н о в и в :

у лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив про визнання виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. 19.05.2015 та зареєстрований в реєстрі за №3284, а також виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. 19.05.2015 та зареєстрований в реєстрі за №3283, такими, що не підлягають виконанню, вказуючи на те, що стягувач пропустив строки їх пред`явлення до примусового виконання та неможливість їх поновлення. Так до 22.11.2019 за вказаними виконавчими написами нотаріуса жодного разу не відкривалось виконавче провадження, отже було пропущено встановлений законодавством строк пред`явлення вказаних виконавчих документів, виданих у 2015 році, до виконання, а приватний виконавець помилково відкрив виконавче провадження.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 16.07.2020 позовні вимоги у справі залишено без задоволення, оскільки доводи позивача не знайшли підтвердження - строк на пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання переривається після пред`явлення виконавчого документа, а не після відкриття виконавчого провадження як помилково вважає позивач.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача адвокат Топор А.І. 30.07.2020 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позовні вимоги у справі. В обґрунтування вказано на те, що на момент видачі виконавчих написів ч.1 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» було передбачено річний строк пред`явлення виконавчих документів до виконання. 07.04.2016 державний виконавець прийняв постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. При цьому п.1 ч.1 ст.23 ЗУ «Про виконавче провадження» на той час передбачав, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається з моменту повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення (а не з тих підстав, якими керувався виконавець - інші передбачені законом обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження). Отже суд помилково вказав, що 07.04.2016 з моменту відмови у відкритті виконавчого провадження строк пред`явлення виконавчих документів до виконання поновився. Нова редакція ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає трирічний строк пред`явлення виконавчих документів до виконання лише стосовно тих, по яким на момент набрання чинності цим законом 05.10.2016 не було пропущено строки пред`явлення до виконання. 10.04.2017 державний виконавець повернув виконавчі документи стягувачу у зв`язку з відсутністю підтвердження сплати авансового внеску, а ч.5 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачала, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається лише з однієї підстави - з моменту його повернення у разі неможливості в повному обсязі або частково виконати рішення. Суд помилково вказав на невірну редакцію ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», аналізуючи відмову у відкритті виконавчого провадження 07.04.2016. суд не врахував, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається лише з початком примусового виконання рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПАТ «Державний ощадний банк України» просив суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що 22.11.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. винесені постанови про відкриття виконавчого провадження №60692956 та №60696302 на підставі заяв представника АТ «Ощадбанк» за довіреністю Шостак В.В. від 19.11.2019 про примусове виконання виконавчого напису №3283 від 19.05.2015, який видав приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., про те, що в рахунок забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за Договором іпотеки №12-09/001 від 14.10.2009 реєстраційний № 382 , звернуто стягнення на нежитлову будівлю, адмінбудівлю зазначену на плані під літерою "А", загальною площею 389,6 кв.м., підвал, зазначений на плані під літ. "п/д", що знаходиться в АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 , та за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, задовольнити вимоги АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Черкаське обласне управління, за період 14.10.2009 по 14.05.2015 року у розмірі: 173 345,98 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 126 942,48 грн. - пеня за порушення взятих на зобов`язань по поверненню основної суми кредиту та несвоєчасній сплаті відсотків користування кредитом, 4 000,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, а всього загальну суму 304 288,46 грн.; та виконавчого напису № 3284 від 19.05.2015, який видав приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу, Романій Н.В., про те, що в рахунок забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за Договором іпотеки № 12-09/002 від 14.10.2009 реєстраційний № 3823, звернуто стягнення на профілакторій, зазначений на плані літерою "А", загальною площею 490,0 кв.м. та учбовий клас, лабораторію, зазначені на плані літерою "Б", загальною площею 593,9 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 , та за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна задовольнити вимоги ПАТ «Державний ощадний України», в особі філії - Черкаське обласне управління, за період з 14.10.2009 по 14.05.2015 у розмірі: 442 281,27 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 5 500,00 грн. - вчинення виконавчого напису, а всього на загальну суму 447 781,27 грн.

Позивач вказує, що вказані виконавчі провадження відкрито по виконавчим документам (виконавчим написам нотаріуса) строк пред`явлення до виконання яких на момент відкриття виконавчого провадження скінчився.

Крім того, згідно відміток Центрального ВДВС Черкаського МУЮ від 07.04.2016 та Придніпровського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області від 10.04.2017 на виконавчому написі № 3283 від 19.05.2015 та виконавчому написі № 3284 від 19.05.2015, стягувач скористувався свої правом на пред`явлення виконавчого документу до виконання. Проте органами ДВС жодного разу не було прийнято вказані виконавчі документи на виконання та не відкривалися виконавчі провадження.

Позивач зауважує, що єдиною підставою для переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання за відсутності відкриття у зв`язку з цим виконавчого провадження є неможливість виконавця в повному обсязі або частково виконати рішення та повернення у зв`язку з цим виконавчого документа стягувачу, що в цій справі, на його думку, не мало місця.

Правовідносини між сторонами справи, які ґрунтуються на вказаних фактичних обставинах, мають таку правову регламентацію.

Спірні виконавчі написи нотаріуса видано 19.05.2015. На той час п.2 ч.1 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» було встановлено однорічний строк пред`явлення таких виконавчих документів до виконання.

Органами ДВС було відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі спірних виконавчих написів нотаріуса 07.04.2016 та 10.04.2017.

07.04.2016 (станом на першу відмову ДВС у відкритті виконавчого провадження) стаття 23 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачала, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина 2). У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони (частина 3).

Отже строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається з моменту пред`явлення його до виконання. При цьому уточнення в частині 3 цієї статті стосується особливостей обрахунку зазначених строків у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, що є окремим особливим випадком.

Далі, за змістом ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», у редакції на момент першої відмови у відкриття провадження за спірними виконавчими написами нотаріуса 07.04.2016, пред`явлення виконавчого документа до виконання є його подання до органу ДВС із відповідною заявою стягувача та визначеними законодавством додатками.

З аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що з моменту подання виконавчого документа із заявою стягувача до державного виконавця строки його пред`явлення до виконання перериваються. При цьому скаржник помилково вказує на те, що єдиною підставою для переривання таких строків є повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення (що в цій справі не мало місця), адже ч.3 ст.23 ЗУ «Про виконавче провадження», на яку посилається скаржник, вказаних положень не містить, а натомість передбачає особливості обрахунку строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у разі його повернення стягувачу із зазначених підстав. Загальні положення про переривання згадуваних строків регламентує частина перша вказаної статті.

Також посилання скаржника на те, що суд не врахував, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається лише з початком примусового виконання рішення, не знаходять свого підтвердження адже прямо суперечать вищевказаній нормі права - ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження», де зазначено, що строки перериваються «пред`явленням» виконавчого документа, що є відмінним поняттям від «відкриття провадження за виконавчим документом».

Далі, 02.06.2016 набрав чинності новий ЗУ «Про виконавче провадження».

Повторно стягувачу було відмовлено у відкритті провадження за спірними виконавчими написами нотаріуса 10.04.2017. На цей момент ч.1 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачала трирічний строк пред`явлення виконавчих документів на виконання. Таким чином, з урахуванням попереднього переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у 2016 році, у квітні 2017 року стягувачем ще не було пропущено вказаних строків.

Відповідно до ч.5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

При цьому п.1 ч.4 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» визначала, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються його пред`явленням до виконання.

Одночасно частина 5 цієї статті регламентувала особливості переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у разі його повернення стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення (іншими словами була аналогічна ч.3 ст.23 ЗУ «Про виконавче провадження» в попередній редакції про що зауважує скаржник у справі).

За змістом ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» станом на квітень 2017 року пред`явлення виконавчого документа до виконання є його подання до органу ДВС із відповідною заявою стягувача про початок примусового виконання рішення.

З системного аналізу вказаних норм права слідує, що у квітні 2017 року стягувачем знов було перервано строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, шляхом його подання на виконання, а відповідні апеляційні доводи скаржника у цій справі проти цієї обставини є необґрунтованими, адже суперечать вимогам п.1 ч.4 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження».

Скаржнику слід врахувати, що ч.5 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» на яку він вказує регламентує окремі випадки переривання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання у разі його повернення стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, що за обставин цієї справи не мало місця.

У послідуючому виконавче провадження за спірними виконавчими написами нотаріуса було відкрито 22.11.2019, тобто, з урахуванням переривання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання у квітні 2017 року, у межах трирічного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, що вірно встановив суд першої інстанції, вирішуючи спір у цій справі.

Також суд вірно зауважив, що ЗУ «Про виконавче провадження», є спеціальним по відношенню до ЗУ «Про нотаріат», оскільки саме цим Законом врегульовано основні питання пов`язані з примусовим виконанням рішень судів та інших органів, а тому при виборі застосування норм права щодо строку пред`явлення виконавчого напису до виконання необхідно застосовувати саме ЗУ «Про виконавче провадження», що відображено в постанові ВС у справі №420/1318/19. Отже судом було правильно відхилено аргументи позивача про необхідність обрахунку строків пред`явлення виконавчого документа до виконання (виконавчого напису нотаріуса) за положеннями ЗУ «Про нотаріат».

Інших доводів, які б свідчили про помилковість висновків суду в цій справі, апеляційні скарга не містить.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 16.07.2020 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 16.07.2020 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до філії Черкаського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний виконавець Недоступ Дмитро Миколайович, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталія Василівни, про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 08.09.2020.

Суддя-доповідач

Судді