Справа № 515/1845/19
Провадження № 2-о/515/321/20
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

представника заявника - адвоката Дімітренка В.Є.

представника заінтересованої особи Вєтрогона М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області циві- льну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Татарбунарський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області,

про встановлення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

05 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, в якій з урахуванням уточнення, посилався на те, що він є гро- мадянином Російської Федерації та має посвідку на постійне проживання на території України у м. Татарбунари Одеської області. Він бажає прийняти громадянство України, але не може це зробити без підтвердження того факту, що його мати - ОСОБА_2 дійсно проживала на території України з 01.04.1964 р. по 01.02.1965 р. та з 22.09.1966 р. по 03.06.1967 р. у м.Татарбунари Одеської облас- ті, це свідчить про те, що дійсно остання проживала на території України (тоді УРСР) у вище наз- вані періоди часу. Встановлення вказаного факту йому необхідно для прийняття громадянства Ук- раїни, а також щоб його не депортували з України, але встановити цей факт можливо тільки в судовому порядку.

Представник заявника судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути спра- ву за його відсутності, доводи заяви підтримав.

Представник заінтересованої особи - завідувач Татарбунарського РС ГУДМС України в Одесь- кій області Вєтрогон М.І. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій проти задово- лення заяви не заперечував, просив справу розглянути за відсутності представника РС ГУ ДМС.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здій- снюється.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі до- казів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 19.06.1974 р. (а.с.9), ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матір`ю зазначена ОСОБА_2 ..

ОСОБА_1 є громадянином Російської Федерації та має право на постійне проживання в Укра- їні, що підтверджується посвідкою на постійне проживання НОМЕР_9 , виданою 16.01.2006 р. (а.с.7) та паспортом громадянина НОМЕР_4 разом з його перекладом з російської та англі- йської мов на українську мову (а.с.4,5).

Місце реєстрації ОСОБА_1 з 07.04.2006 р. за адресою: АДРЕСА_1 , що видно з довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с.8).

В матеріалах справи міститься копія трудової книжки від 06.12.1964 р (а.с.13-14), в якій зазна- чене спочатку прізвище « ОСОБА_3 », потім виправлено на « ОСОБА_4 » на підставі паспорту серії НОМЕР_5 від 02.06.1977 р., що закріплено печаткою відділом кадрів та підписом начальника, також в книзі містяться зокрема і записи про періоди її праці з 01.04.1964 р. по 01.02.1965 р. на Та- тарбунарській суконній фабриці Одеської області та з 22.09.1966 р. по 03.06.1967 р. в БМУ-18 тре- сту «Дунайводбуд» у м.Татарбунари Одеської області.

З копій довідок, а саме: № 3431, виданої виконкомом Татарбунарської міської ради Одеської області від 01.12.2005 р., та № 109, виданою АТ «Дунайводбуд-18» від 01.12.2005 р. (а.с.15,16), слідує, що ОСОБА_2 дійсно проживала у м.Татарбунари Одеської області та працювала з 01.04. 1964 р. по 01.02.1965 р. на ОСОБА_5 та з 22.09.1966 р. по 03.06.1967 р. в БМУ-18.

Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 від 11.07.1990 р., шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано 11.07.1990 р., про що зроблено відповідний акто- вий запис № 150 (а.с.10).

З копії картки фізичної особи - платника податків від 05.05.2006 р. (а.с.12) видно, що ОСОБА_2 отримала ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , наданий Державною податковою адміністраці- єю України.

16.01.2006 р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була видана посвідка на постійне прожи- вання на території України з безстроковим терміном дії серії НОМЕР_8 за адресою реєстрації мі- сця проживання: АДРЕСА_1 , що видно з копії посвідки (а.с. 11)

Судом також під час розгляду справи оглядалась домова книга зареєстрованих осіб у будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18-19), з якої вбачається, що дій- сно в даному будинку зареєстровані з 07.04.2006 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території Украї- ни у певний час.

Згідно п.44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та ви- конання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 р. на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України по- дається відповідне рішення суду.

За змістом ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження сп- рави про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В силу ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші фак- ти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України у своїй постанові «Про судову практику в сп- равах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (п.1) № 5 від 31.03.1995 р., у по- рядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з зако- ном такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншо- го порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, наданими до суду документами підтверджується факт постійного проживання ОСОБА_7 на території України станом на 24.08.1991 р., а тому суд вважає, що заява обґрунто- вана та є всі підстави для її задоволення.

Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому отримати паспорт громадянина України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-81, 258-259, 263-265, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на те- риторії України задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , на території України, тоб- то у м.Татарбунари Одеської області, а саме в період з 01 квітня 1964 р. по 01 лютого 1965 р. та з 22 вересня 1966 р. по 03 червня 1967 р., станом на 24 серпня 1991 року включно.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Тимошенко