Справа № 297/1249/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фейіра О. О., з участю секретаря судового засідання Кузьма Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на нерухоме майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності останньої на належну їй 1/4 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/4 частку вищевказаного житлового будинку, яка належить ОСОБА_2 .

Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що на праві спільної часткової власності йому належить 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Власником іншої - 1/4 частини будинку є відповідачка ОСОБА_2 .. 3/4 частини у праві власності на будинок він отримав як спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , та 1/4 частину будинку відповідачка ОСОБА_2 отримала як обов`язкову частку у спадщині після смерті матері ОСОБА_3 .. На даний час він є пенсіонером та проживає в будинку, іншого житла немає. Він, будучи співвласником будинку, позбавлений можливості в повній мірі реалізувати всі права, якими наділений власник нерухомого майна, аби використовувати такий для власних потреб та позбавлений можливості реалізувати свої майнові права на будинок. За таких умов, спільне володіння та користування будинком є неможливим. Разом з тим, частка у праві спільної часткової власності на будинок відповідачки є незначною та становить ј частини будинку. Крім того, за своєю технічною характеристикою будинок є річчю неподільною. Будинок як об`єкт нерухомого майна не може бути виділений в самостійні об`єкти нерухомого майна в частках 3/4 та 1/4, оскільки такий не має відокремленого входу, та має всього один вхід в будівлю; при розподілі майна в натурі у відношенні 3/4 та 1/4 часток новоутворені техніко-економічні показники не будуть відповідати вимогам ДБН В.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки основні положення» розділ 2 п.2.24. А тому, з метою реалізації свого права на безперешкодне використання належного йому майна, просить суд припинити право власності ОСОБА_2 на належну їй 1/4 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ним - ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку вищевказаного житлового будинку, яка належить ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги в частині припинення права власності ОСОБА_2 на належну їй 1/4 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнання за ним права власності на 1/4 частку вищевказаного житлового будинку, яка належить ОСОБА_2 , підтримує та просить їх задоволити (а. с. 106).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилася, однак подала заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги в частині припинення права власності на належну їй 1/4 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на 1/4 частку вищевказаного житлового будинку, визнає, та не заперечує проти їх задоволення (а.с. 107).

Так, п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд вважає, що наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , у зв`язку з визнанням відповідачем позову, оскільки таке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 3/4 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Власником іншої 1/4 частинибудинку є відповідачка ОСОБА_2 .. Таке підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03.04.2019 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.04.2019 року №162193598 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.06.2020 року №214243900 (а.с.6-9).

Як стверджує позивач ОСОБА_1 , він, будучи співвласником вищевказаного будинку, позбавлений можливості в повній мірі реалізувати всі права, якими наділений власник нерухомого майна, користовувати будинком для власних потреб та позбавлений можливості реалізувати свої майнові права на будинок. Спільне володіння та користування будинком з відповідачкою є неможливим. Крім того, частка останньої у праві спільної часткової власності на будинок є незначною та становить ј частини будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України в справі №6-1943цс16 від 23.11.2016 року, аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 16.01.2012 року, 15.05.2013 року, 02.07.2014 року. Такі ж по суті висновки містяться в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2015 року, 13.06.2016 року та ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.03.2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно висновку щодо технічної можливості поділу/виділу об`єкта нерухомого майна №4 від 15.06.2020 року, за технічними показниками об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами не може бути виділений в самостійні об`єкти нерухомого майна в частках 3/4 та 1/4, оскільки житловий будинок не має відокремленого входу, та має один вхід в будівлю; при розподілі майна в натурі у відношенні 3/4 та 1/4 часток новоутворені техніко-економічні показники не будуть відповідати вимогам ДБН В.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки основні положення» розділ 2 п.2.24 (а.с. 13-14).

Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно абз. 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 викладені в «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи.

Так, відповідно до звіту про незалежну експертну оцінку вартості нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 від 09.06.2020 року, ринкова вартість всього будинку становить 344 402,00 грн., а ринкова вартість 1/4 частки будинку, що перебуває у власності відповідача ОСОБА_2 становить 86 100, 50 грн. (а.с. 34-57).

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 було внесено на депозитний рахунок Берегівського районного суду Закарпатської області грошові кошти у розмірі 86 100,50 грн. в якості компенсації ОСОБА_2 вартості 1/4 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується квитанцією АТ «ОТП БАНК» № від 21.08.2020 року (а.с. 102).

Разом з тим, суд враховує, що припинення права власності на 1/4 частку будинку відповідача ОСОБА_2 не завдасть істотної шкоди її інтересам, оскільки остання в будинку не проживає, та є співвласницею будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , маючи у власності 1/6 частку даного будинку, тут же зареєстрована та проживає, що стверджується будинковою книгою та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.06.2020 року №211180698 (а.с. 29-33).

Крім того, суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 отримає грошову компенсацію, як вартість своєї часки у праві спільної часткової власності на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка попередньо внесена позивачем ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду,

Частина 1 статті 328 ЦК України містить положення про те, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає припинити право власності ОСОБА_2 на належну їй 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку вищевказаного житлового будинку, яка належить ОСОБА_2 ..

Разом з тим, суд вважає грошову суму в розмірі 86 100 грн. 50 коп., яка була внесена позивачем ОСОБА_1 на депозитний рахунок Берегівського районного суду, після набрання рішення законної сили, виплатити відповідачу ОСОБА_2 , як компенсацію вартості її 1/4 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, та оскільки позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 183, 206, 328, 365 ЦК України, ст. ст. 49, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,

рішив:

Позов задоволити.

Припинити право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_2 на належну їй 1/4 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на 1/4 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканці АДРЕСА_2 .

Грошову суму в розмірі 86 100 (вісімдесят шість тисяч сто) гривень 50 копійок, яка була внесена ОСОБА_1 згідно квитанції АТ «ОТП БАНК» № НОМЕР_1 від 21.08.2020 року на рахунок UA0018501, Банк отримувача Держказначейська служба України, м. Київ, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408, після набрання рішення законної сили, виплатити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканці АДРЕСА_2 , як компенсацію вартості 1/4 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. О. Фейір