Номер провадження 2-о/754/296/20
Справа №754/9818/20
РІШЕННЯ

Іменем України

01 вересня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Таран Н.Г.

за участю секретаря - Раєвського П.А.,

без участі сторін

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Деснянський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, в селищі Бокове-Платове, Антрацитівського району, Луганської області, 6 травня 2020 року.

Посилаючись на обставини, що викладені в заяві ОСОБА_1 просила задовольнити її вимоги.

Заявник в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Враховуючи обставини справи, керуючись вищенаведеною нормою закону, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність заявника та представника зацікавленої особи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_2

24.01.1981 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уклала шлюб з ОСОБА_4 . Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 присвоєно прізвище чоловіка - « ОСОБА_1 ».

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 20.09.2001 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 11.10.1996 року зроблено запис за №287.

Згідно копії свідоцтва про шлюб від 30.11.2007 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 30.11.2007 року уклала шлюб з ОСОБА_3 . Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 присвоєно прізвище чоловіка - « ОСОБА_1 ».

Відповідно до копії довідки № від 13.09.2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянського району м. Києва, вбачається, що заявник зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 15.05.2020 року, виданого виконавчим комітетом Боково-Платівської сільської ради, міста Антрицит, Луганської Народної Республіки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 15.05.2020 року зроблено відповідний актовий запис про смерть за №17. Місце смерті - Луганська Народна Республіка, місто Антрацит, селище міського типу Боково-Платове.

Листом Деснянського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04.08.2020 року відмовлено ОСОБА_1 у проведенні державної реєстрації смерті 15.05.2020 року, ОСОБА_2 , оскільки аналіз представлених документів заявником, свідчить про те, що пред`явлені нею документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим ... реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Частинами 2, 3, 4 статті 9 цього Закону встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ст.10 ч.1 цього Закону, громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї.

Згідно ч.1 ст.17 вищевказаного Закону, у разі порушення положень цього Закону, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Також, частинами 1, 3 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті.... проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» - затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Підпунктом 2 пункту 2 Наказу Міністерства юстиції України «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» визначено перелік та забезпечено переміщення територіальних органів та установ юстиції Донецької області, що знаходяться на тимчасово неконтрольованій території, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Відповідно до вищезазначеного наказу, всі органи та підрозділи, підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були перемістися з тимчасово непідконтрольних територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватися там. Всі акти та документи, виданні органами не переміщеними в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєстровані, з 1 грудня 2014 року вважаються не дійсними.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

З урахуванням вищенаведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником та наданими письмовими доказами, стосовно того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Місце смерті - Луганська Народна Республіка, місто Антрацит, селище міського типу Боково-Платове.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Задоволення заяви ОСОБА_1 має для неї юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації смерті ОСОБА_2 в органах РАЦС.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту смерті ОСОБА_2 , в зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 264-265, 268, 273, 315, 317, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Деснянський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уроженця селища Б-Платове міста Антрацит Луганської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в селищі Бокове-Платове, Антрацитівського району, Луганської області, Україна, причина смерті: хронічна серцева недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз, ішемічна хвороба серця.

Допустити негайне виконання рішення.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Г. Таран