Справа № 192/1701/18
Провадження № 2/192/739/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"11" вересня 2020 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Стрельникова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Корота Л.С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом в порядку загального позовного провадження ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстрації.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що їй та третій особі, її чоловіку ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору дарування житлового будинку від 27 травня 2003 року належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Восени 2017 року позивачка почала збирати документи на отримання субсидії на комунальні послуги та дізналася про те, що в її будинку зареєстрована стороння особа, яка в будинку взагалі не проживала, коли і ким відповідачка була зареєстрована не відомо. На момент отримання будинку у власність відповідачка зареєстрована не була. Від знайомих позивачка дізналася, що відповідачка мешкала у будинку і у 1994 році поїхала звідти.

На теперішній час, позивачка має намір розпорядитися житловим будинком, але реєстрація відповідачки у будинку позивачки позбавляє її такого права, і тому вона змушена звернутися до суду з позовом про визнання відповідачки такою, що втратив право на користування жилим приміщенням та зняття її з реєстрації, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача.

Третя особа в судовому засідання проти заперечення позову не заперечував.

Відповідачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України за зареєстрованим місцем свого проживання (а.с. 48, 49) в судове засідання не з`явилася причини неявки суду не повідомила.

У зв`язку з неявкою у судове засідання відповідачки, яка бере участь у справі, суд у відповідності зі ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність відповідачки, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи та за згодою позивачки у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши позивачку, третю особу, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 383 ЦК України - власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 386 ЦК України - держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивачці та третій особі на підставі договору дарування жилого будинку від 27 травня 2003 року, зареєстровано в реєстрі №1602, належить на праві приватної власності будинок АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Згідно довідок про склад сім`ї Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області №759 від 18 липня 2018 року та №870 від 05 вересня 2018 року вбачається, що ОСОБА_3 к. зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с. 8, 9).

Відповідно до актів обстеження проживання складених депутатом Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 05 січня 2018 року, 03 березня 2020 року, ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_1 , але не проживає більше 10 років (а.с. 10, 11, 42).

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви позивачка просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування, а саме будинком АДРЕСА_1 , без конкретизації вулиці на якій розташований будинок.

Крім того, з договору дарування жилого будинку від 27 травня 2003 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримали в дарунок жилий будинок з надвірними будовами та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а в наданих до позовної заяви довідках про склад сім`ї №759 від 18 липня 2018 року та №870 від 05 вересня 2018 року та актах обстеження фактичного проживання від 05 січня 2018 року, 03 березня 2020 року зазначено, що ОСОБА_3 зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 .

Позивачкою не надано суду доказів на підтвердження зміни назви вулиць в с. Кам`яне, Солонянського району, Дніпропетровської області, що вул. Петровського стала вул. Садовою чи навпаки.

Окрім цього, пред`явлений позивачкою позов жодним чином не містить обставини виникнення у відповідачки права користування жилим приміщенням, як і не надано доказів на їх підтвердження.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і в задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 КПК України, покладаються на позивачку.

На підставі викладеного, ст.ст. 386, 391 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 , яка мешкає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 до ОСОБА_3 , яка мешкає: АДРЕСА_1 , серія і номер паспорту та реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомі, третя особа: ОСОБА_2 , який мешкає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстрації відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивачки.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивачка має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачкою в загальному порядку встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 18 вересня 2020 року.

Головуючий: суддя Стрельников О.О.