Провадження № 2/742/97/20
Єдиний унікальний № 742/3413/19
04 вересня 2020 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого-судді - Бездідько В.М., секретаря - Шептун В.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 742/3413/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав -
І. Стислий виклад позиції позивача.
1. 07.10.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Прилуцького міськрайонного суду в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач по справі є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте він ухиляється від виконання батьківських прав та обов`язків, не цікавиться його життям та здоров`ям, не надає ні матеріальної підтримки , ні моральної, у зв`язку з чим просить позбавити його батьківських прав відносно сина.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
3. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, проте завчасно подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, просять позовні вимоги задовольнити, повністю підтверджуючи викладені обставини в позові.
4. Відповідач - ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини не з`явлення суду не повідомив, відзиву на позов не подав.
5. Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
6. Оскільки відповідач, з огляду на вимог ст.128 ЦПК України, був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, проте в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, а позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, судом прийнято рішення про ухвалення заочного рішення у справі, що узгоджується з вимогами ст.280-281 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносин.
7. ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 /а.с.11/.
8. Згідно акту обстеження від 13.08.2019 року виданого житлово-будівельним кооперативом Авіатор-20» мешканцями квартири АДРЕСА_1 являються орендарі ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 . Вказана родина мешкає за даною адресою вже два роки. За період проживання характеризується добре. Всі працевлаштовані, умови забезпечення задовільні. У родині виховується дитина дошкільного віку, яка відвідує дитячий заклад, доглянута, гарно виховується, гуляє на вулиці тільки у супроводі бабусі або матусі. Родина має за місцем проживання гарну репутацію, контактна, ввічлива, доброзичлива. (а.с. 15)
9. Як вбачається з довідки закладу дошкільної освіти № 125 комбінованого типу ОСОБА_3 дійсно відвідує заклад дошкільної освіти з 20 листопада 2017 року по теперішній час./а.с.16/.
10. Згідно характеристики закладу дошкільної освіти № 125 комбінованого типу ОСОБА_3 проявляє себе як вихована, спокійна, врівноважена дитина. ОСОБА_3 легко йде на контакт з однолітками та дорослими, приймає активну участь у іграх з дітьми, часто бере на себе головні ролі. Хлопчик із задоволенням відвідує заняття, виконує всі поставлені перед ним завдання, розуиово розвинений, із задоволенням відвідує гуртки, завжди охайно одягнутий та чистий. /а.с.17/.
11. Як вбачається з довідки Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 дійсно не отримує аліменти від ОСОБА_2 за період з 03.10.2018 року по 31.07.2019 року, що свідчить про ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських прав та обов`язків.
V. Оцінка суду.
12. Суд звертає увагу, що втручання в право відповідача на сімейне життя здійснюється згідно законом, зокрема на підставі ст.ст.164-167 СК України, є вочевидь необхідним та обумовлене захистом прав, інтересів дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
13. Згідно з ст.ст.9,18 Конвенції про права дитини держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
14. Положеннями ч.3 ст.51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.
15. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Положеннями ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При цьому факт проживання когось з батьків окремо від дітей не впливає на обсяг їх батьківських прав та обов`язків по вихованню дитини.
16. Згідно із ст.166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини.
17.Системний аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
18. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічна позиція зазначена у ст.180 СК України, якою передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
19. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.п.15,16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
20. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначених ст.150 СК України, фактично самоусунувшись від них, не реалізує своїх прав щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, не дбає про фізичний та розумовий розвиток дитини, не цікавиться її оточенням, не надає ні матеріальної ні моральної допомоги, не цікавиться життям та здоров`ям дитини. Вище зазначені докази, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання є переконливими, достатніми і свідчать про системне та тривале ухилення ОСОБА_2 від виконання власних батьківських обов`язків, а відтак наявні беззаперечні правові підстави, з огляду на вимоги ст.164 СК України, для позбавлення його батьківських прав.
21. Суду залишається дослідити найважливіше і найскладніше питання наскільки позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дитини і чи не має в даному випадку підстав для попередження відповідача щодо зміни свого відношення до виховання дитини без позбавлення батьківських прав, з огляду на приписи п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».
22. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.
23. За фактичних обставин справи встановлено, що тривала бездіяльність щодо усвідомленого самоусунення від батьківських обов`язків не обумовлена поважними чи винятковими обставинами, пасивна поведінка відповідача по справі та не з`явлення до суду, незважаючи на неодноразові виклики, підтверджують відсутність його бажання відновити родинні стосунки з дитиною.
24. Згідно до вимог ст.9 Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Враховуючи конкретні обставини справи, що підтверджується наданими в розпорядження суду доказами, суд не вбачає можливості для застосування до ОСОБА_2 попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.
В зв`язку з тим, що поведінка відповідача може мати зворотній характер, а інтереси дитини наразі мають першочергове значення в даній справі, суд приходить до переконання про необхідність на даний момент застосування саме крайнього заходу впливу - позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Застосування ж інших заходів впливу, на думку суду, буде становити загрозу психологічному стану та здоров`ю дитини, що є неприпустимим. Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому статтею 169 СК України, окрім того даний захід не виключає і можливість побачення останнього з власною дитиною.
25. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи.
Керуючись ст.ст.19,150,164-167 СК України, ст.ст.81,141,247,265,268,273,280 ЦПК України, суд -
1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
2. Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1
3. Заочне рішення може бути переглянуте Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
4. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.М. Бездідько