Головуючий суду 1 інстанції - Акулов Є.М.
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 414/499/20
Провадження № 22-ц/810/522/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 вересня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Лозко Ю.П.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 ,

на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 23 червня 2020 року, ухвалене у складі судді Акулова Є.М. в м. Кремінна Луганської області,

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначило, що відповідно до договору б/н, укладеного від 03 листопада 2016 року, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом останнього в заяві.

В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 20 січня 2020 року за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 15925,58 грн, яка складається з: 10567,08 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1274,31 грн - по відсоткам нарахованим на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 2848,69 грн - пеня, 500 грн - штраф (фіксована частина), 734,50 грн - штраф (процентна складова).

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 листопада 2016 року в розмірі 15924,58 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 23 червня 2020 року позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 15924,58 грн заборгованості за кредитом. Вирішено питання про судові витрати.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу надання кредиту, позивач надав відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картку зі сплатою відсотків відповідно до умов договору, а відповідач користувався грошовими коштами, умови договору не виконував, внаслідок чого станом на 20 січня 2020 року виникла заборгованість в сумі 15924,58 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , просить змінити рішення Кремінського районного суду Луганської області від 23 червня 2020 року, скасувавши в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам нарахованим на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, пені, штрафів та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що у заяві позичальника від 03 листопада 2016 року, яка підписана відповідачем, відсутні умови договору про встановлення процентної ставки за відсотками, відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, проте суд на це уваги не звернув.

Також судом першої інстанції не враховано те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, які надав позивач, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Судом першої інстанції не враховані положення ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування штрафних санкцій на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідач є суб`єктом вказаного закону.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 30 липня 2020 року Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» отримало копію ухвали про відкриття провадження у справі та апеляційну скаргу 03 серпня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 120).

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року письмові заперечення, які за своїм змістом є відзивом на апеляційну скаргу, повернуті акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк», оскільки не сформовані в системі «Електронний суд», а надійшли на електронну поштову адресу Луганського апеляційного суду та не скріплені електронним цифровим підписом представника позивача.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 15924,58 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102 * 100 = 210200 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами по справі рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості у розмірі 10567,08 грн не оскаржується, тому рішення суду в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" № 12 від 24.10.2008 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, пені, штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що ним встановлені обставини про те, що між сторонами укладено кредитний договір б/н від 03 листопада 2016 року.

Суд вважав, оскільки між сторонами виникли договірні відносини з приводу надання кредиту, позивач надав відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картку зі сплатою відсотків відповідно до умов договору, а відповідач користувався грошовими коштами, умови договору не виконував, внаслідок чого станом на 20 січня 2020 року виникла заборгованість зі сплати відсотків нарахованих на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України в сумі 1274,31 грн, пені - 2848,69 грн, штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу (процентна складова) - 734,50 грн, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає, що рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, пені, штрафів, не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, 03 листопада 2016 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, в якій зазначено, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті складають між ним і банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків нарахованих на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, в позовній заяві посилається на пункти 1.1.1.67, 1.1.5.1, 1.1.5.2 Умов та правил надання банківських послуг і Тарифи банку, як невід`ємні частини спірного договору.

Також зазначає, що банк використав своє право щодо зміни умов договору, а саме із 01 квітня 2019 року впроваджені зміни Умов та правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до пункту 2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати відтоків за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язання клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми не повернутого в строк кредиту, які у відповідності до ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд».

До позовної заяви позивачем додано копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, яка підписана ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості за договором № б/н від 03 листопада 2016 року, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг.

При цьому, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг не підписані ОСОБА_1 , матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів, Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів містили умови щодо сплати відсотків на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, розмір і порядок їх нарахування.

Колегія суддів вважає, що правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, не можуть бути застосовані до правовідносин сторін, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (03 листопада 2016 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів, Умови та правила надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

У анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, яка підписана ОСОБА_1 , не зазначено розмір процентної ставки за користування кредитом, відсотків нарахованих на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, пені, штрафів, тобто сторони у розумінні цивільного законодавства не погодили розмір та підстави стягнення процентів, пені, штрафів.

Враховуючи вказані обставини колегія суддів вважає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, відсотків нарахованих на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, пені, штрафів, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обставин, викладених в позовній заяві.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, позивачем як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і при зверненні із апеляційною скаргою, не зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не було надано суду доказів на підтвердження обставин того, що саме ці Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, як і не надано доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про погодження сторонами договору розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, розміру відсотків нарахованих на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, пені, штрафів.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ним не підписувалися, та з ними не ознайомлювався, тому вважає, що вони не є складовою частиною кредитного договору.

Отже, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не підписані відповідачем, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного 03 листопада 2016 року між позивачем та ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви. Тому відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків за користування кредитними коштами, відсотків нарахованих на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, пені, штрафів.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що позивачем не доведено факту укладання із відповідачем договору від 03 листопада 2016 року на умовах, зазначених позивачем, зокрема, щодо розміру відсотків нарахованих на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, пені, штрафів.

Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 18 липня 2016 року (а.с. 6-8), наданого банком до позовної заяви, вбачається, що відсотки на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України нараховані банком, виходячи із процентної ставки 86,40 % річних.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, оскільки умови договору, на які посилався позивач в обґрунтування своїх вимог про нарахування відсотків за прострочений кредит за ставкою 86,40 % згідно ст. 625 ЦК України, не були погоджені відповідачем, отже не є частиною кредитного договору, тому відсутні підстави для їх нарахування та стягнення з відповідача.

Проте, суд першої інстанції не врахував, що Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису ОСОБА_1 , а отже, позивач не довів, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодився на приєднання до цих Умов та Правил, ознайомившись з ними.

Висновок суду про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, пені, штрафів не відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не були враховані положення ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не заслуговують на увагу, оскільки як зазначалося вище відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків нарахованих на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, пені, штрафів, тому положення вказаного закону не розповсюджують на правовідносини, які виникли між сторонами.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, пені, штрафів і в частині стягнення судового збору слід скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, пені, штрафів відмовити за необґрунтованістю.

Щодо судових витрат

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2102 грн, що підтверджується платіжним дорученням (а.с.1).

Оскільки позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, пені, штрафів не підлягають задоволенню, то з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1394,80 грн.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 30 липня 2020 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі в сумі 3153 грн.

Колегія суддів зауважує, що оскільки відповідачу відстрочено сплату судового збору, апеляційна скарга підлягає задоволенню повністю, то з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в дохід держави слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3153 грн.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 23 червня 2020 року в оскаржуваній частині вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, пені, штрафів і в частині стягнення судового збору скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, пені, штрафів відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» () судовий збір в сумі 1394 (одна тисяча триста дев`яносто чотири) грн 80 коп.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПО 14360570) на користь держави судовий збір в сумі 3153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2020 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

Ю.В. Єрмаков