КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 381/1905/19
Головуючий у першій інстанції - Ковалевська Л.М.
Номер провадження № 22-ц/824/9445/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із вказаною позовною заявою, відповідно до якої просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь борг у розмірі 52 680 грн, а також судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 23 грудня 2016 року відповідач отримав від нього грошові кошти в сумі 2 000 USD (дві тисячі доларів США), кошти було отримано відповідачем як гарантійна сума для вивозу з території ЕU, а саме з Польщі, автомобіля марки Lexus ES - 350. В підтвердження отримання вказаних коштів відповідач власноручно написав розписку від 23 грудня 2016 року про отримання вказаних грошових коштів та зобов`язувався їх повернути одразу після завезення автомобіля марки Lexus ES - 350 на територію України, тобто до 15 січня 2017 року. Гроші відповідачу були передані в повному обсязі, але в порушення умов договору відповідач борг не повернув та ухиляється від його повернення, чим порушує умови договору.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за розпискою від 23 грудня 2016 року в розмірі 2000 доларів США, що за середнім курсом комерційних банків станом на 08 травня 2019 року становить 52 680 грн, а також стягнуто витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2019 року й ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2020 року вказану заяву залишено без задоволення.

В подальшому, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що він не був належним чином повідомлений про наявність судового провадження та час і місце розгляду справи, що стало наслідком його неявки до суду першої інстанції та неподання відзиву та доказів по справі, що обґрунтовують незаконність позовних вимог.

ОСОБА_1 зазначає, що розписка містить в собі умови за яких настає повернення коштів, а саме: відповідач повинен здійснити вивіз з території ЕU, а саме з Польщі, автомобіля марки Lexus ES - 350 і лише тоді повернути кошти, але за умови, що позивач сплатить в повному обсязі кошти за вказаний автомобіль.

Вказано, що в порушення домовленостей позивачем кошти не сплачено, томі автомобіль було вивезено з України 29 березня 2017 року, що підтверджується відповіддю Державної митної служби Галицької митниці держмитслужби від 09 червня 2020 року.

Апелянт вважає, що в розумінні норм права правова природа розписки фактично як гарантія надання позивачу посередницьких послуг з ввезення в Україну автомобіля, а тому між сторонами не виникли відносини, які випливають з договору позики, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для стягнення боргу.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просив скасувати заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2019 року та ухвалити у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

03 липня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_2 , відповідно до якого вказано, що апеляційна скарга є необгрунтвоаною та безпідставною, а тому задоволенню не підлягає. У відзиві також вказано, що судові повістки було направлено відповідача за зареєстрованим місцем його проживання. Окрім того, відповідач також повідомлявся через офіційне оголошення на електронному веб-сайті судової влади України, докази чого містяться в матеріалах справи. Таким чином, на думку позивача, відповідач по справі повідомлявся належним чином про розгляд даної справи. Також наголошено, що розписка містить єдину умову для повернення грошових коштів, а саме відповідач повинен здійснити вивіз з території ЕU, а саме з Польщі, автомобіля марки Lexus ES - 350 на територію України, тобто приблизно до 15 січня 2017 року. Інших умов розписка в собі не містила.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Так, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_1 належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним договором позики (розпискою), такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги про стягнення боргу підлягають задоволенню.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи висновки суду по суті позовних вимог та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується наступним.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 зазначає, що відповідач по справі не виконує взяті на себе зобов`язання, а тому утворився борг у розмірі 2000 доларів США, що становить 52 680 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Разом з тим, згідно із ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 власноруч написав розписку від 23 грудня 2016 року, відповідно до якої вказав, що він отримав від ОСОБА_2 суму 2000 доларів США, як гарантійну суму для вивозу з території ЕU, а саме з Польщі, автомобіля марки Lexus ES - 350. В розписці вказано, що ОСОБА_1 зобов`язується повернути вищевказану суму одразу після завезення авто Lexus на територію України, тобто приблизно до 15 січня 2017 року (а.с.30).

Вказана розписка, відповідно до вимог 1047 ЦК України, підтверджує факт укладення договору позики між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та факт отримання останнім грошових коштів в сумі 2000 доларів США.

Окрім того, сторони самостійно, за домовленістю між собою, визначили, що ОСОБА_1 зобов`язався повернути кошти (суму в 2000 доларів США) одразу після завезення автомобіля авто Lexus на територію України, тобто приблизно до 15 січня 2017 року (а.с.30).

Разом з тим, посилання апелянта на те, що грошові кошти мають бути повернуті за умови вивозу з території ЕU, а саме з Польщі, автомобіля марки Lexus ES - 350 та за умови, що позивач сплатить в повному обсязі кошти за вказаний автомобіль апеляційним судом відхиляються, оскільки з оригіналу розписки, наявної в матеріалах справи, вбачається, що єдиною умовою повернення коштів сторонами було визначено завезення авто Lexus на територію України, тобто приблизно до 15 січня 2017 року.

Щодо доводів ОСОБА_1 про неналежне його повідомлення судом першої інстанції, то слід зазначити наступне.

Відповідно до положень статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно із ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Так, з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції здійснив запит органу державної влади, підприємства, установи, організації, закладу щодо доступу до персональних даних, відповідно до якого отримав відповідь з виконавчого комітету Фастівської міської ради, де зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12,16).

Зазначена адреса була вказана позивачем у поданій позовній заяві та суд першої інстанції саме на вказану адресу й направляв всю кореспонденцію.

Окрім того, суд першої інстанції також розмістив оголошення про розгляд справи на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області (а.с.35-35а).

Таким чином, суд першої інстанції, відповідно до вимог ЦПК України, здійснював повідомлення відповідача про розгляд справи за його зареєстрованою адресою проживання. Будь-яких відомостей, які б свідчили про зміну місце проживання чи перебування до суду першої інстанції подано не було.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому вважає дане рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що повинна бути залишена без задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв