ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7807/20 Справа № 204/2410/14 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Куценко Т.Р., Макарова М.О.,

при секретарі Лященко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу адвоката Ліфлянчика Станіслава Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2020 року про заміну стягувача за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія", зацікавлені особи: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра", боржники ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду з заявою про заміну стягувача з тих підстав, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області у справі № 204/2410/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 8/2007/840-К/412-АП від 23.04.2007 року.

05.03.2020 року було укладено договір № GL2N79278ПВ між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», відповідно до умов якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором, у тому числі, і за кредитним договором № 8/2007/840-К/412-АП від 23.04.2007 року. У зв`язку з такою зміною кредитора, на думку представника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2020 року заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача задоволено.

Замінено стягувача з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись з указаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції.

При цьому апелянт зазначив про те, що виконавчий лист по даній справі був отриманий позивачем 21.08.2013 року, пред"явлений до виконання, за ним було відкрито виконавче провадження, а 19.11.2015 року - закрито та виконавчий лист повернуто стягувачу, що свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції стосовно того, що виконавчий лист у даній справі не видавався. Крім того, в матеріалах справи, на думку апелянта, відсутні докази переходу права вимоги від ПАТ "КБ "Надра" до ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія".

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2012 року по справі № 419/4082/12 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за договором «Автопакет»№ 8/2007/840-К/412-АП від 23 липня 2007 року у сумі 101 758 грн. 10 коп., з яких: по кредиту 64 295 грн. 25 коп.; по відсоткам -15082 грн. 12 коп.; по пені -13 353 грн. 62 коп.; по штрафу -9027 грн. 13 коп.; стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь банку судовий збір в розмірі по 508 грн. 90 коп. з кожного.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 грудня 2014 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2012 року скасовано та стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором «Автопакет» № 8/2007/840-К/412-АП від 23 липня 2007 року у сумі 96 055 грн. 07 коп., з яких: заборгованість по кредиту у розмірі 59 093 грн. 89 коп., по відсоткам - 14 580 грн. 43 коп., по пені - 13 353 грн. 62 коп., по штрафу - 9 027 грн. 13 коп., а також судовий збір у сумі по 480 грн. 27 коп. з кожного.

05.03.2020 року було укладено договір № GL2N79278ПВ між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», відповідно до умов якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором, у тому числі, і за кредитним договором № 8/2007/840-К/412-АП від 23.04.2007 року.

Звертаючись до суду з заявою про заміну стягувача, ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" посилалося на договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором, що є підставою для заміни сторони стягувача.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення заяви.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статей 512 -517 ЦК України, заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Права вимоги відносяться до майна та є об`єктом права власності кредитора згідно зі статтею 190 ЦК України, тому вони можуть вільно відчужуватися кредитором. Комплексний аналіз статей 512, 513, 514, 516 та 517 ЦК України свідчить про те, що заміна кредитора в зобов`язанні, в тому числі і шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом заміни зобов`язання кредитора.

Оскільки процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією, то частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін, виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

У виконавчому провадженні можуть брати участь кілька стягувачів. Кожен з них щодо іншої сторони має право брати участь у виконавчому провадженні самостійно або доручити участь у виконавчому провадженні одному із співучасників.

У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів один, два частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення, відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадженняу разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

З огляду на викладене, є правильним висновок суду першої інстанції про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

На підставі наведених обставин колегією суддів не беруться до уваги доводи апеляційної скарги про те, що для заміни сторони у виконавчому провадженні воно повинно бути відкритим, або заявник мати право на таке відкриття.

Також не можуть бути підставою для скасування законної ухвали суду першої інстанції посилання апелянта на те, що в матеріалах справи відсутні докази переходу права вимоги від ПАТ "КБ "Надра" до ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія", оскільки вони є безпідставними. До заяви про заміну сторони стягувача додано договір № GL2N79278ПВ про відступлення права вимоги, укладений між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», відповідно до умов якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 8/2007/840-К/412-АП від 23.04.2007 року, додаток до цього договору та платіжне доручення.(т.2 а.с.3-6)

Колегією суддів перевірено доводи апеляційної скарги про те, що в ухвалі суду першої інстанції помилково зазначено про те, що у даній справі не видавалися виконавчі листи та не відкривалося виконавче провадження. З цього приводу необхідно зазначити, що матеріалами справи встановлено факт видачі виконавчих листів за рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2012 року, відкриття та закриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом, однак відсутні докази видачі виконавчого листа за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року. За наявності не виконаного судового рішення про солідарне стягнення з боржників грошових коштів, зазначені обставини правового значення для вирішення заяви про заміну стягувача не мають.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, висновків судів не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ліфлянчика Станіслава Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М.Деркач

Т.Р.Куценко М.О.Макаров