ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/129/19Головуючий у 1-й інстанції Щербата Г.Р.
Провадження № 22-ц/817/631/20 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Зернопродукт МХП на заочне рішення Збаразького районного суду від 28 жовтня 2019 року (головуючий суддя Щербата Г.Р., повний текст рішення складено 05 листопада 2019 року) у справі № 598/129/19 за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства Зернопродукт МХП про розірвання договору оренди землі,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Зернопродукт МХП» про розірвання договору оренди земельної ділянки площею 2,22 га, кадастровий номер :01:003:0026.

В обгрунтування позову зазначив, що 28.08.2015 між ОСОБА_4 та ПАТ «Зернопродукт МХП» було укладено договір оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,22 га, кадастровий номер :01:003:0026., що розташована на території Колодненської сільської ради Збаразького району Тернопільської області, номер запису про інше речове право-право оренди: 13992964 від 31.03.2016. Орендодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно заповіту він є спадкоємцем майна ОСОБА_4 - 05 березня 2018 року йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. В зв`язку із невиплатою орендної плати, згідно з умовами договору, ним на адресу відповідача направлялись неодноразові листи щодо неналежного виконання орендарем взятих на себе обов`язків, однак, відповідачем проігноровані вказані пропозиції та не виконані обов`язки по виплаті орендної плати.

Заочним рішенням Збаразького районного суду від 28 жовтня 2019 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,22 га кадастровий номер :01:003:0026, розташованої на території Колоденської сільської ради Збаразького району Тернопільської області, №53-Бз-З-Т, укладеного 28 серпня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Зернопродукт МХП» та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої є ОСОБА_3 , зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31 березня 2016 року за номером запису про право оренди 13992964.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» , місцезнаходження: 08800, Київська област, м. Миронівка, вул. Елеваторна,1 на користь ОСОБА_3 судові витрати понесені по оплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Зернопродукт МХП» просить рішення скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено, що ПрАТ «Зернопродукт МХП» не сплачувало позивачу орендну плату за 2017-2018 роки у передбачені договором терміни та порядку, чим систематично порушувало умови укладеного між сторонами договору оренди землі. Відхиляючи надані відповідачем докази (товарні накладні та угоди про зарахування зустрічних позовних вимог) на підтвердження факту відсутності в Товариства перед позивачем заборгованості з виплати орендної плати, як неналежні, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що товарні накладні про отримання ОСОБА_4 в рахунок орендної плати зерна, цукру, угоди про залік зустрічних однорідних вимог є неналежними та недопустимими, оскільки пунктом 12 договору оренди землі від 28.08.2015 року визначено, що у разі виплати орендної плати не у грошовій формі, передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами, які відповідач суду не надав. Проте, такі висновки суду є безпідставним оскільки, по-перше, вищевказані товарні накладні, виписані на ім`я ОСОБА_4 , які містять підпис одержувача є доказом придбання в 2015-2016 p.p. спадкодавцем у відповідача сільгосппродукції, а по-друге, з урахуванням відсутності в матеріалах справи належних і допустимих доказів сплати ОСОБА_4 коштів за придбану нею продукцію, такий порядок отримання орендної плати повністю узгоджуються з вимогами закону (ст.ст. 601, 602 ЦК України) дії сторін договору оренди, пов`язані з укладенням письмової угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог. Згідно матеріалів справи у 2016 році ОСОБА_4 отримала в рахунок орендної плати зерно ячменя в кількості 400 кг, зерно пшениці в кількості 500 кг, зерно кукурудзи в кількості 350 кг., цукру в кількості 50 кг., що підтверджується товарною накладною № 367 від 29.08.2016 року, угодою про залік зустрічних однорідних вимог від 29.08.2016 року, товарною накладною № 204 від 30.08.2016 року, угодою про залік зустрічних однорідних вимог від 29.08.2016 року, товарною накладною від 25.11.2016 року, угодою про залік зустрічних однорідних вимог від 25.11.2016 року. В червні 2017 ОСОБА_4 отримала в рахунок орендної плати цукор в кількості 50 кг., що підтверджується товарною накладною від 27.06.2017 року, угодою про залік зустрічних однорідних вимог від 27.06.2017 року. Судом першої інстанції не враховано, що орендна плата за 2017 рік відправлена позивачу відповідним платіжним дорученням 05 червня 2018 року через поштове відділення за адресою: АДРЕСА_1 , отримувач коштів ОСОБА_3 . Разом з цим місцевим судом не дано жодної правової оцінки долученому відповідачем до свого письмового відзиву списку № 42 згрупованих поштових переказів від 12.06.2018 року, з якого вбачається факт направлення ПАТ Зернопродукт МХП вказаного числа на прізвище ОСОБА_3 , що проживає в с. Синягівка, 6309,70 у якості проіндексованої суми орендної плати за 2018 рік та не з`ясовано обставин, що мають значення для справи й стосуються факту отримання позивачем даного грошового переказу.

Щодо висновків місцевого суду про обов`язок товариства виплати орендну плату шляхом внесення грошових коштів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори то вважає такий висновок помилковим. Внесення належних із боржника кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса на підставі статті 537 ЦК України є правом, а не обов`язком боржника.

Також ним не було доведено сукупності вказаних обставин та не надано суду достатніх, належних і допустимих доказів, які б підтверджували заявлені ним вимоги, а саме, що ПАТ «Зернопродукт МХП» порушені умови ст. 15 Закону України «Про оренду землі» стосовно видачі орендної плати, строків, порядку її внесення, натомість бажання позивача на самостійний обробіток належної йому земельної ділянки, при наявності укладеного договору оренди, що має місце у даному випадку, не може слугувати підставою для розірвання спірного договору оренди землі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін. Відзив мотивований тим, що ПАТ Зернопродукт МХП не здійснювало виплату орендної плати за 2017-2018 роки, доказом чого є відсутність передбачених договором оренди і підписаних документів з приводу виплати/видачі орендної плати. Вважає неналежним доказом надані Товариством на підтвердження фактів виконання орендарем обов`язків за договором оренди, копії товарних накладних, угод про взаємозалік однорідних зустрічних вимог, списки згрупованих грошових переказів, оскільки вони не містять інформації щодо призначення грошового переказу (виплати орендної плати) і суперечать умовам п.п. 9-12 Договору, які передбачають оформлення відповідних актів у разі виплати орендної плати не у грошовій формі, передачі продукції та надання послуг в рахунок орендної плати, які в матеріалах справи відсутні.

У судовому засіданні представник ПАТ «Зернопродукт МХП» Лишак І.В. апеляційну скаргу підтримав, представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 заперечила відносно апеляційної скарги та пояснила, що заочне рішення суду є законним, обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 28 серпня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Зернопродукт МХП» та ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,22 га, кадастровий номер :01:003:0026 (а.с. 8-9), що знаходиться на території Колодненської сільської ради Збаразького району Тернопільської області, відповідно до якого, остання передала в оренду відповідачу належну їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №021009 від 20.07.2006 року, виданого Збаразькою районною державної адміністрацією Тернопільської області, вищевказану земельну ділянку строком на 10 років.

Даний договір зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 05 березня 2018 року за № 24, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.03.2018 року (а.с. 7).

Строк дії договору оренди землі від 28.08.2015 року закінчується 05.03.2028 року.

Орендодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та після її смерті, відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 05.03.2018 року, власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,22 га, кадастровий номер :01:003:0026, що знаходиться на території Колодненської сільської ради Збаразького району Тернопільської області, є позивач ОСОБА_3 .

Відповідно до листів адресованих орендодавцем ОСОБА_3 орендарю Приватному акціонерному товариству «Зернопродукт МХП» від 25.10.2017 року, 01.12.2017 року, 30.04.2018 року та 24.05.2018 року, позивач-орендодавець вніс пропозиції щодо розрахунку по орендній платі, оскільки відповідач неналежно виконував взяті на себе обов`язки орендаря, однак відповіді на отримані листи із внесених вищевказаних пропозицій на його адресу не надходили.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ Зернопродукт МХП не сплатило ОСОБА_4 , спадкоємцем якої є ОСОБА_3 , орендну плату за 2017-2018 роки, що порушує права позивача на володіння і користування земельною ділянкою на умовах договору оренди від 28 серпня 2015 року.

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він грунтується на неповно зясованих обставинах справи, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення суду.

Відповідно до п. 9 договору оренди землі від 28.08.2015 року орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 2610, 06 грн.

Згідно п. 11 договору оренди землі від 28.08.2015 року встановлено, що орендна плата вноситься один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 15 грудня поточного року.

Пунктом 36 договору оренди землі від 28.08.2015 року, договір припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пункті д) ч. 1 ст. 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Встановлено, що у даній справі ухвалено заочне рішення. Заперечуючи проти позову ПАТ Зернопродукт МХП в суді першої інстанції у відзиві на позов стверджувало, що в червні 2017 ОСОБА_4 отримала в рахунок орендної плати цукор в кількості 50 кг. Згідно Списку № 402 згрупованих поштових переказів від 12.06.2018 року ПАТ Зернопродукт МХП направило вказаного числа на прізвище ОСОБА_3 , що проживає в с. Синягівка, 6309,70 у якості проіндексованої суми орендної плати за 2017 рік. На підтвердження цих обставини до відзиву додано товарну накладну від 27.06.2017 року, угоду про залік зустрічних однорідних вимог від 27.06.2017 року, Список № 402 згрупованих поштових переказів.

Колегія суддів вважає. що дані докази є належними та допустимими а відтак відповідачем доведено, що частину орендної плати за 2017 рік отримано безпосередньо спадкодавцем ОСОБА_4 а інша частина коштів орендної плати за 2017 рік отримана позивачем.

Факт отримання орендної плати підтверджено також наданою в суді апеляційної інстанції відповіддю Вінницької дирекції ПАТ «Укрпошта» за вих. № 27-03-53 від 04.05.2020 року про отримання вказаного грошового переказу одержувачем ОСОБА_3 15.06.2018 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином позивачем не доведено систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, що відповідно до ст. 141 Земельного Кодексу, є підставою для припинення права користування земельною ділянкою, а тому суд вважає, що позовні вимоги є безпідставні, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За положеннями ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи з положень зазначених норм права доводи позивача про неналежність та не достовірність наданих відповідачем доказів є безпідставні, оскільки встановлено, що вони підтверджують заперечення відповідача та отримані ним у встановленому законом порядку.

Стосовно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.2, 376, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Зернопродукт МХП задовольнити.

Заочне рішення Збаразького районного суду від 28 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства Зернопродукт МХП про розірвання договору оренди землі відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 липня 2020 року.

Головуючий

Судді