КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 року м. Київ

Справа № 757/56104/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/3577/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В. за участю секретаря Дроздової Ж.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на ухвалу Печерського районного суду м. Києва постановлену під головуванням судді Матійчук Г.О. 29 листопада 2019 року у м. Києві, у справі за скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на дії посадових осіб Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо неналежного виконання своїх посадових обов`язків та порушення діючого законодавства України,

В С Т А Н О В И В

У жовтні 2019 року МТСБУ звернулось до суду із вказаною скаргою.

Скарга мотивована тим, що 15 вересня 2009 року Печерським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі 2-3468/09, яке набрало законної сили 26 вересня 2009 року.

27 вересня 2019 року МТСБУ направило до Печерського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві заяву про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання рішення.

15 жовтня 2019 року скаржником отримано виконавчий документ без виконання з підстав ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у виконавчому листі відсутні дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Вважаючи такі дії державного виконавця незаконними, посилаючись на практику Верховного Суду, де зазначено, що Закон України «Про виконавче провадження» надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в т.ч. конфіденційну. Таким чином вважає, що відсутність у виконавчому листі інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків та паспортних даних боржника не є підставою для повернення його без виконання.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні скарги Моторного (транспортного) страхового бюро України на дії посадових осіб Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо неналежного виконання своїх посадових обов`язків та порушення діючого законодавства України.

Ухвала суду мотивована тим, що виконавчий документ не відповідав вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим був повернутий державним виконавцем без прийняття та виконання, що відповідає положенням Закону України «Про виконавче провадження», а тому в діях державного виконавця не вбачається порушень, відтак скарга не підлягає задоволенню.

Не погодилось із зазначеним судовим рішенням Моторне (транспортне) страхове бюро України, представником подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність ухвали у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує на те, що висновок суду першої інстанції про те, що виконавчий документ не відповідав вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та державний виконавець правомірно повернув виконавчий документ без прийняття до виконання є помилковим, оскільки суперечить правовій позиції висловленій Верховним судом у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц, у постанові від 27 грудня 2018 року у справі №471/283/17-ц, у постанові від 27 грудня 2018 року у справі № 469/1357/16-ц, у постанові від 19 вересня 2019 року у справі №469/1357/16-ц. Виходячи з вище наведеного, суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги МТСБУ. Також вказує на те, що суд першої інстанції не мав права встановлювати чи був пропущений строк стягувачем на подання виконавчого листа до виконання, оскільки це не було підставою скарги з якою звертався стягувач. Крім того, зазначає про те, що вони не були належним чином повідомленні про розгляд скарги в суді першої інстанції, оскільки судову повістку отримали після проведення судового засідання, а тому судом порушено норми процесуального права.

На підставі викладеного просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому їх неявка, згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що 15 вересня 2009 року рішенням Печерського районного суду м. Києва задоволено позов МТСБУ до ОСОБА_2 Стягнуто з останнього на користь МТСБУ 17830,61 грн (а.с. 27).

Судове рішення набрало законної сили 16 жовтня 2009 року, у зв'язку з чим 28грудня 2009 року судом на виконання зазначеного рішення було видано виконавчий лист у справі № 2- 3468/09.

27 вересня 2019 року МТСБУ подано до Печерського районного ВДВС ГТУЮ у м. Києві заяву про примусове виконання рішення та виконавчий лист.

07 жовтня 2019 року державним виконавцем ВДВС Боголей І.Ю. повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, з підстав відсутності в виконавчому листі дати народження боржника та реєстраційного номеру облікової картки платника податків (а.с. 8).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною п.1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Пунктом 6 ч. 4 ст. 4 Закону встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до ст. 26 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець ВДВС Боголей І.Ю. повертаючи виконавчий лист стягувачу без прийняття до виконання, керувався положеннями п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та виходив з того, що у виконавчому листі відсутня дата народження боржника та реєстраційний номер його облікової картки платника податків. Тобто, державний виконавець діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження», а відтак висновки суду першої інстанції про те, що в діях державного виконавця не вбачається порушень, а тому скарга не підлягає задоволенню, є законними та обгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що державний виконавець не використав в повному обсязі надані йому права, не виконав обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження», та не отримав необхідну для проведення виконавчих дій інформацію, відхиляються колегією суддів, оскільки відсутність інформації стосовно дати народження боржника унеможливлює встановлення інших даних відносно особи боржника, зокрема реєстраційного номеру його облікової картки платника податків, оскільки позбавляє державного виконавця здійснити ідентифікацію особи (боржника), стосовно якого запитується (витребовуватися) інформація.

Крім того, в матеріалах справи відсутня копія виконавчого листа № 2- 3468/09 від 28 грудня 2009 року, що позбавляє суд апеляційної інстанції здійснити перевірку відповідності вказаного листа вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме наявності чи відсутності в ньому інформації стосовно дати народження боржника та реєстраційного номеру його облікової картки платника податків.

За таких обставин, суд першої інстанції постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги про визнання дій державного виконавця неправомірними, дійшов законного та обґрунтованого висновку про недоведеність порушень в діях державного виконавця.

Доводи наведені скаржником не дають підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 30 липня 2020 року.