Справа №464/5044/20
пр № 2/464/1441/20
У Х В А Л А

15 вересня 2020 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Теслюк Д.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», третя особа Львівська філія ПАТ «Укртелеком» про стягнення коштів та захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

11.09.2020 р. позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, в якому просить стягнути із відповідача на його користь кошти в сумі 60 500 грн., сплачені ним за неотриманий товар за договором купівлі-продажу автопідйомників за 2017 рік.

В обґрунтування позовної заяви покликається на те, що 11.09.2017 р. він із керівництвом Львівської філії ПАТ «Укртелеком» домовились про купівлю трьох автопідйомників, на виконання якої йому було виставлено три рахунки на загальну суму 60500 грн., які він оплатив. Згідно вказаної домовленості, автопідйомники мали бути йому передані до кінця 2017 року, однак такі по даний час він не отримував. Впродовж 2017-2020 років неодноразово звертався до відповідача вимогою про виконання зобов`язання в повному обсязі, проте куплений товар він не отримав, кошти йому повернуто також не було. Окрім цього, вказує, що свого примірника Договору купівлі-продажу йому не було надано.

Дослідивши матеріали позовної заяви, вважаю, що таку слід скерувати до Шевченківського районного суду м.Києва за підсудністю, з огляду на таке.

Пред`являючи позов до Сихівського районного суду м.Львова, позивач ОСОБА_1 покликається на Закон України «Про захист прав споживачів», відповідно до ст. 28 якого позови про захист прав споживачів можуть пред`являтись до суду за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача.

Разом з тим, преамбула Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ст.1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

З аналізу вказаних норм вбачається, що якщо громадянин (покупець, замовник) у правовідносинах виступає як підприємець, або фактично використовував придбаний чи замовлений товар у підприємницькій діяльності, або як найманий працівник, то на його відносини з продавцем Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється.

У відповідності до ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Як вбачається із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ПАТ «Укртелеком» є діяльність у сфері проводового електрозв`язку.

В даному випадку, як вбачається із позовної заяви, позивачем придбано за договором купівлі-продажу майно відповідача ПАТ «Укртелеком», а саме автопідйомники та підставою позову є невиконання зобов`язань по договору купівлі-продажу.

Таким чином, на правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем щодо предмету спору у даній справі, не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відсутні суб`єктний склад та предмет договірних відносин у розумінні цього Закону.

За загальними правилами підсудності, відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Із матеріалів позовної заяви, а також відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що місцезнаходження відповідача Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»: м.Київ, бульвар Шевченка, 18, що належить до територіальної підсудності Шевченківського районного суду м.Києва.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З врахуванням наведеного, приходжу до висновку, що дана цивільна справа не підсудна Сихівському районному суду м.Львова, а відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Шевченківського районного суду м.Києва, а тому таку слід передати за підсудністю.

Відповідно до ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. ст. 27, 31, 32, 258, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

цивільну справу №464/5044/20 (пров.№2/464/1441/20) за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», третя особа Львівська філія ПАТ «Укртелеком» про стягнення коштів та захист прав споживача передати за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Теслюк Д.Ю.