Справа № 569/8539/17 Головуючий у 1 інстанції: Першко О. О.
Провадження № 22-ц/802/671/20 Категорія: 39 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.,

представника позивачів ОСОБА_1 ,

представника відповідача Крапівцевої О. О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені.

На обґрунтування позовних вимог зазначали, що у період з 22 серпня 2014 року по 27 серпня 2014 року, на аккаунт ОСОБА_5 LiqPay № НОМЕР_1 за допомогою сервісу ПАТ КБ «ПриватБанк» IPay, були здійснені платежі, на загальну суму 955 862,34 грн. Зазначені кошти з транзитного рахунку повинні були бути зараховані на рахунок LiqРay ОСОБА_5 , моб. тел. НОМЕР_1 та перераховані на картку № НОМЕР_2 , яка була прив`язана до рахунку LiqРay. Однак грошові кошти після неодноразового звернення були зараховані відповідачем на рахунок ОСОБА_5 лише 06 квітня 2017 року у сумі 344 100,00 грн та 07 квітня 2017 року у сумі 611 762,34 грн, що разом склало 955 862,34 грн .

27 серпня 2014 року ОСОБА_5 за допомогою сервісу АТ КБ «ПриватБанк» IPay перерахував ОСОБА_7 грошові кошти на суму 344 100,00 грн.

Вказані кошти повинні були зараховані на рахунок LiqPay ОСОБА_6 моб тел.. НОМЕР_3 та перераховані на картку № НОМЕР_4 , яка була прив`язана до рахунку LiqPay. Однак такі грошові кошти після неодноразового звернення були зараховані відповідачем на рахунок ОСОБА_6 лише 07 квітня 2017 року.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 19 травня 2017 року визнано неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині невиконання банківських послуг при користуванні веб-інтерфейсом LiqРay, зокрема щодо не завершення переказів на користь ОСОБА_5 , виконаних у період з 22 серпня 2014 року по 27 серпня 2014 року на загальну суму 955 862,34 грн, та на користь ОСОБА_6 , виконаних 27 серпня 2014 року на загальну суму 344 100,00 грн. Стягнуто з банку на користь ОСОБА_5 572 561,54 грн - інфляційні втрати за період з вересня 2014 року по січень 2016 року, 43 053,08 грн- три проценти річних за період з 03 вересня 2014 року по 03 березня 2016 року, 523 812,56 грн - пені за кожен день прострочення за період з 03 вересня 2014 року по 03 березня 2016 року; стягнуто з банку на користь ОСОБА_6 206 135,71 грн -інфляційних втрат за період з вересня 2014 року по березень 2016 року, 14 904,71 грн - три проценти річних за період з 24 вересня 2014 року по 03 березня 2016 року, 181 340,70 грн - пені за кожен день прострочення за період з 24 вересня 2014 року по 03 березня 2016 року.

Вказуючи, що зазначеним судовим рішенням не був охоплений інший період прострочення виконання зобов`язання щодо зарахування коштів, позивачі просили стягнути з відповідача в порядку статі 625 ЦК України:

- на користь ОСОБА_5 150 613,21 грн- інфляційні втрати за період з лютого 2016 року по березень 2017 року, 32 539,06 грн - три проценти річних за період із 04 березня 2016 року по 07 квітня 2017 року, 382 612,59 грн - пеня за період з 04 березня 2016 року по 07 квітня 2017 року;

- на користь ОСОБА_6 55 818,79 грн - інфляційні втрати за період з березня 2016 року по березень 2017 року, 11 289,46 грн - три проценти річних за період з 04 березня 2016 року по 07 квітня 2017 року, 137 640,00 грн - пеня за період із 04 березня 2016 року по 07 квітня 2017 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2018 року позов ОСОБА_6 , ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_5 150 613,21 грн - інфляційні втрати за період з лютого 2016 року по березень 2017 року, 30 583,40 грн - три проценти річних за період з 04 березня 2016 року по 07 квітня 2017 року включно, 296 584,98 грн - за період з 01 червня 2016 року по 07 квітня 2017 року включно.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_6 55 744,20 грн - інфляційні втрати за період з березня 2016 року по березень 2017 року, 11 289,46 грн - три проценти річних за період з 04 березня 2016 року по

07 квітня 2017 року включно, 107 015,10 грн - пеня за період з 01 червня

2016 року по 07 квітня 2017 року включно.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 29 березня 2018 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19 лютого 2020 року постанову Апеляційного суду Рівненської області від 29 березня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Розпорядженням Рівненського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року № 7 цивільну справу за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ПАТ КБ "Приватбанк" про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені, за апеляційною скаргою АТ КБ "Приватбанк" на рішення Рівненського міського суду Волинської області від 11 січня 2018 року передано на розгляд Волинському апеляційному суду.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 26 травня 2020 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ПАТ КБ "Приватбанк" про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені - до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі № 569/11463/15-ц.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 15 липня 2020 року поновлено апеляційне провадження у даній цивільній справі у зв`язку з набранням законної сили судового рішення в цивільній № 569/11463/15-ц.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» інфляційних втрат та трьох процентів річних, а також пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у межах річного строку позовної давності, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 19 травня 2017 року встановлено преюдиційні для вирішення зазначеної справи обставини неналежного виконання ПАТ КБ «ПриватБанк» грошового зобов`язань щодо зарахування грошових коштів, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 22 серпня 2014 року по 27 серпня 2014 року на аккаунт ОСОБА_5 LiqPay № НОМЕР_1 за допомогою сервісу ПАТ КБ «ПриватБанк» IPay, ОСОБА_5 (зі своїх інших карткових рахунків, у тому числі з карткового рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк») та третіми особами ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 ) були здійснені платежі на загальну суму 955 862,34 грн, які повинні були зараховані ПАТ КБ «ПриватБанк» на рахунок LiqPay ОСОБА_5 моб. тел. № НОМЕР_1 та перераховані на картку № НОМЕР_2 , яка була прив`язана до такого рахунку LiqPay. Зазначені грошові кошти були зараховані на рахунок ОСОБА_5 лише06 квітня 2017 року, у розмірі 344 100,00 грн, та 07 квітня 2017 року у розмірі 611 762,34 грн., що загалом становить 955 862,34 грн.

27 серпня 2014 року ОСОБА_5 за допомогою сервісу ПАТ КБ «ПриватБанк» IPay перерахував ОСОБА_6 грошові кошти на загальну суму 344 100,00 грн, які повинні бути зараховані АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок LiqPay ОСОБА_6 моб. тел. № НОМЕР_3 та перераховані на картку № НОМЕР_5 , яка була прив`язана до такого рахунку LiqPay. Після неодноразового звернення зазначені грошові кошти були зараховані на рахунок ОСОБА_6 лише 07 квітня 2017 року.

У серпні 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен окремо, звернулися з позовами до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг, визнання дій банку неправомірними, відновлення роботи інтернет-сервісів, стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені за кожен день прострочення зобов`язання, які ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2015 року об`єднані в одне провадження у справі № 569/11463/15-ц, мотивуючи його тим, що рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 19 травня 2017 року у справі № 569/11463/15-ц встановлено факт неправомірності дій відповідача, оскільки дане рішення суду носить преюдиційний характер тому наявні всі підстави для задоволення позову.

Постановою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року задоволено касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», рішення Апеляційного суду Рівненської області від 19 травня 2017 року скасовано, справу № 569/11463/15-ц за позовом ОСОБА_5 і ОСОБА_6 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг, визнання дій банку неправомірними, відновлення роботи інтернет-сервісів, стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені за кожен день прострочення зобов`язання, передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Волинського апеляційного суду від 02 липня 2020 року по справі № 569/11463/15-ц, апеляційні скарги позивачів залишено без задоволення, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2017 року в даній справі залишено без змін.

Залишаючи рішення суду від 20 січня 2017 року в даній справі без змін, апеляційним судом зазначено, що в даних правовідносинах АТ КБ «ПриватБанк» надавало послуги з переказу грошових коштів, що врегульовано ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Переказ коштів не є грошовим зобов`язанням банку, оскільки воно полягає в здійсненні переказу грошових коштів, а не у виконанні зобов`язання з здійснення розрахунків з іншими учасниками правовідносин.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Грошовим є будь-яке зобов`язання в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондується обов`язок боржника з такої сплати. Зобов`язання із перерахування грошових коштів не може вважатись грошовим, адже воно полягає не в сплаті грошових коштів, а в наданні банком послуг щодо їх переказу, що врегульовано ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

У випадку доведення порушення прав позивачів не підлягає до стягнення пеня, передбачена ст. 37 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» оскільки в п. 37.1. ст. 37 вказаного ЗУ передбачено відповідальність у вигляді пені саме для еквайра або платіжної організації, які надають послуги еквайрінгу для суб`єкта підприємницької діяльності.

Перерахування банком на користь позивачів в квітні 2017 року спірних коштів не може бути доказом на підтвердження вимог позивачів щодо порушення їх прав, як споживачів фінансових послуг, оскільки встановити, які конкретно відносини та на підставі яких договорів з урахуванням наданих доказів не є можливим, оскільки подані докази є неналежними

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі сторони або особи, щодо якої встановлено ці обставини ( ч.4 ст. 982 ЦПК України).

Оскільки постановою Волинського апеляційного суду від 02 липня 2020 року по справі № 569/11463/15-ц, рішення у якій має преюдиційний характер для даної цивільної справи, вказано про недоведеність позивачем вимог щодо неправомірного призупинення банком завершення переказів на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у період з серпня 2014 року по березень-квітень 2017 року, то відсутні правові підстави для задоволення даного позову вимоги за яким обґрунтовані саме рішенням суду, яке на даний час є скасованим.

Дотримуючись принципу диспозитивності цивільного процесу, колегія судді приходить до висновку, що з врахуванням заявлених позивачем вимог щодо порушення відповідачем грошового зобов`язання відповідальність за яке передбачена ст. 625 ЦПК України, вимоги не можуть бути задоволені, беручи до уваги констатацію суду апеляційної інстанції викладену в постанові від 02.07.2020 року про те, що правовідносини, які виникли між сторонами не є грошовим зобов`язанням. Інші вимоги позивачем не заявлялись, а тому не можуть бути вирішені судом в межах розгляду даної цивільної справи.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2018 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволені позову ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: