Справа № 307/2324/20
Провадження № 2-о/307/51/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Ільницькій О.М, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , де заінтересована особа Тячівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стануПівденно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту державної реєстрації розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою, де заінтересована особа Тячівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стануПівденно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту державної реєстрації розірвання шлюбу. В заяві зазначив, що 17 листопада 1998 року між ним та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено шлюб. 25 липня 2008 року на підставі рішення Ленінського районного суду м. Донецьк шлюб було розірвано. Оскільки в законодавстві не вказано термін, в який необхідно звернутися зі зверненням про встановлення відмітки про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану і у нього не було потреби встановлення такої відмітки, він не звертався до відповідного органу про встановлення такої відмітки. Його колишня дружина звернулася та проставила дану відмітку про розірвання шлюбу і отримала свідоцтво про розірвання шлюбу від 01.06.2010 року серії НОМЕР_1 . Більше семи років він проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, з якою має намір зареєструвати шлюб, а тому йому необхідно проставити відмітку про розлучення у паспорті. Він звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану м. Маріуполя та у Тячівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стануПівденно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з даним питанням, де йому в усній формі було роз`яснено, що у базі ДРАЦС є інформація про розірвання шлюбу, але для встановлення штампу у паспорті необхідно надати рішення суду. З огляду на те, що його колишня дружина проживає на непідконтрольній Україні території (а саме у м. Донецьк) і він не може отримати від неї копію судового рішення, він звернувся із запитом до м. Дзержинськ, куди був перенесений Ленінський районний суд. У відповіді на запит зазначено, що у суді таке рішення відсутнє і у зв`язку з бойовими діями, які відбувалися у м. Донецьк, у архіві таке рішення не збереглося. На жаль, відповідь на цей запит з м. Дзержинськ він втратив і не може надати його копію суду, але факт розлучення підтверджує актовий запис про розірвання шлюбу №168 від 01.06.2010 року, який зазначений у свідоцтві про розірвання шлюбу. Підставою його звернення до суду є неможливість реєстрації факту розірвання шлюбу в зв`язку з тим, що офіційні документи, що посвідчують зазначені факти, видані органом влади в населеному пункті, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вважає, що він не може в інший спосіб реалізувати свої права, а тому змушений звернутися в суд з заявою про встановлення факту державної реєстрації розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_2 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьк було видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 01.06.2010 року, актовий запис №168.

Просить суд встановити факт державної реєстрації розірвання шлюбу між ним ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьк було видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 01.06.2010 року, актовий запис №168.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та просить заяву задовольнити, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Представник Тячівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно відмітки в паспорті заявника ОСОБА_1 , 17 листопада 1998 року він уклав шлюб з ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Частинами 1-3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Місто Донецьк Донецької області, у якому було проведено реєстрацію розірвання шлюбу заявника ОСОБА_1 входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року за №1085-р.

Згідно ст.ст. 1, 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях правовий статус тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також правовий режим на зазначених територіях визначаються цим Законом, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.

Як вбачається з Переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, затвердженого Указом Президента України від 07.02.2019 року № 32/2019 м. Донецьк є тимчасово окупованою територією.

Відповідно до ст.ст. 1, 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами, передбаченими на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створює правових наслідків.

Разом з тим, відповідно до роз`яснень, викладених в інформаційному листі ВССУ № 9-697/0/4-17 від 11.04.2017 року, з огляду на практику Європейського суду з прав людини (Луізіду проти Туреччини, Кіпрус проти Туреччини, Іляшку та інші проти Молдови та Росії) документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України (в редакції, що діяла станом на час складення цього листа).

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акта громадського стану.

Згідно із пунктом 18 цієї Постанови рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 01.06.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьк Донецької області, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, про що складено актовий запис № 168.

На даний час у заявника відсутнє вказане свідоцтво про розірвання шлюбу і він не може отримати його належним чином завірену копію, оскільки територія м. Донецьк, де було зроблено актовий запис про розірвання шлюбу заявника з ОСОБА_2 є тимчасово окупованою та видані там документи на території України не використовуються та не приймаються державними органами.

Встановлення факту розірвання шлюбу має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому провести державну реєстрацію розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що факт розірвання шлюбу між заявником та ОСОБА_2 знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і був доведений зібраними та дослідженими судом належними письмовими доказами.

З урахуванням зазначеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що є підстави в судовому порядку встановити факт державної реєстрації розірвання шлюбу між громадянином України ОСОБА_1 та громадянкою України ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст.223, 247, 258, 265, 315, 319 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити повністю.

Встановити факт державної реєстрації розірвання шлюбу між ОСОБА_1 , громадянином України, та ОСОБА_2 , громадянкою України, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьк Донецької області складено актовий запис №168 від 1 червня 2010 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Учасники справи:

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Маріуполь, Донецької області, мешканець АДРЕСА_1 , України.

Заінтересована особа - Тячівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), адреса: м. Тячів, вул. Нересенська, 2, Закарпатської області, України.

Головуючий: В.І. Бобрушко