Справа №333/3326/19
Провадження №2/333/179/1820
03 вересня 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Бобко О.В., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно , -
Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_5 . Спадкоємцями за законом є ОСОБА_6 та позивачка. Позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва їй було відмовлено, в зв?язку з пошкодження правовстановлюючого документу.
Відповідно до рішення № 60/1 від 02.03.1982 року прийнятого виконавчим комітетом Комунарської райради народних депутатів Злобіной Г.В. було оформлено право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Рішенням №52/1 від 04.03.1983 року прийнятого виконавчим комітетом Комунарської райради народних депутатів в домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено ідеальні частки в праві власності на домоволодіння. ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, відповідно до якого ОСОБА_5 належить 61/100 частин домоволодіння, а саме житловий будинок літ.Д. Вищезазначене свідоцтво було зареєстровано в ЗМР 27.04.1983 року народження відповідно до вимог законодавство, яке діяло на той час.
Просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 61/150 частин домоволодіння.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, просив задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з?явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомила.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Судом установлені, такі факти та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 16.07.2004 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , що підвтерджуєься свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .
16.11.2004 року Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 921/2004.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.06.2016 року № 1419/02-31 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на за законом, оскільки свідоцтва № НОМЕР_3 про право особистої власності на домоволодіння, видане Міськкомунгоспом виконкому Запорізької міської ради депутатів трудящихся 27.04.1983 року, пошкоджено.
Згідно рішення Виконавчого комітету Комунарської районної ради народних депутатів від 02.03.1982 року за № 60/1 було вирішено оформити право приватної власності на житловий будинок літ. Д-1 по АДРЕСА_1 за спадкодавцем ОСОБА_5 .
Відповідно до експлікації житлового будинку літ. Д, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , його загальна площа складає 37,0 кв.м., житлова - 26,2 кв.м., підсобна - 10,8 кв.м.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:
У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом.
Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до спадку входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцю у момент відкриття спадку і що не припинилося у наслідок його смерті.
Згідно до ст. 1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.
Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи наведене, спадкування є передбаченою законом підставою для набуття права власності.
У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Таким чином обраний позивачами спосіб захисту їх цивільних прав не суперечить ст. 16 ЦК України.
Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині, що до визнання права власності на 61/150 частину домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1 ґрунтуються на законі та підтверджуються зібраними у справі доказами і за ОСОБА_2 можливо визнати право власності на 61/150 частину домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки вона є спадкоємцем за законом, яка належним чином прийняла спадщину та не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через нотаріальну контору з підстав пошкодження правовстановлюючого документу.
Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1269 ЦК України, ст.ст.10- 12, 258-259,280 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкову майно про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 61/150 частин домоволодіння, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 03 вересня 2020 року.
Головуючий суддя Ю.Р. Піх