Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нікандрової С.О., секретар судового засідання Дудка Н.В., за участю представника позивача - ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особі, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Комунальний заклад «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів», орган опіки та піклування виконкому Степногірської селищної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації як орган опіки та піклування звернулася до суду в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що Службою у справах дітей Василівської райдержадміністрації були зібрані матеріали щодо позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На обліку служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває з 07.06.2018 року. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 23.04.2018 року, провадження №2/311/433/2018 за позовною заявою служби у справах дітей райдержадміністрації у ОСОБА_2 було відібрано малолітню доньку ОСОБА_3 без позбавлення матері батьківських прав. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Розпорядженням голови Василівської райдержадміністрації від 12.06.2018 року №215 малолітній ОСОБА_3 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 19 липня 2018 року малолітня ОСОБА_3 була влаштована до державного закладу для дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування на повне державне утримання відповідно до розпорядження голови Василівської райдержадміністрації від 19.07.2018 №266. Вказана родина перебуває на супроводі Василівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. За результатами здійснення супроводу з ОСОБА_2 проводилися бесіди з питань відповідального батьківства, приведення житла в належний санітарний стан і повернення дитини з КУ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат». Мати дитини жодної рекомендації фахівців із соціальної роботи не виконала: жодного разу не відвідала доньку, не привела житло в належний санітарний стан. На сьогодні ОСОБА_2 не спроможна належним чином виховувати свою доньку. Протягом року вона жодного разу не звернулася до служби у справах дітей з питанням щодо повернення дитини в сім`ю. Малолітня ОСОБА_3 має діагнози: змішані специфічні розлади

психологічного розвитку, розлад експресивної мови; вальгусна деформація не класифікована в інших рубриках, ураження головного мозку не уточненої етіології (висновок про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини КУ «Бердянська ЗОСШІ» від 10.04.2019 року). За інформацією КЗ «Бердянська ЗОСШІ», з моменту влаштування дитини до їхнього закладу та по теперішній час мати жодного разу не відвідала свою доньку, станом здоров`я, умовами утримання та потребами дівчинки не цікавилася. Службою у справах дітей райдержадміністрації з метою з`ясування думки матері щодо повернення доньки ОСОБА_3 з КЗ «Бердянська ЗОСШІ» в свою родину було обстежено житлово-побутові умови проживання родини ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстрована та проживає ОСОБА_2 . Умови проживання в квартирі не відповідають санітарно-гігієнічним нормам. На момент обстеження відчутно стійкий специфічний запах, підлога, стіни, вікна, штори та килими брудні. В наявності мінімальна кількість меблів. Запас продуктів харчування мінімальний. Невідвідування доньки в КЗ «Бердянська ЗОСШІ» ОСОБА_2 пояснила тим, що у неї не має коштів для поїздок до м. Бердянськ, а зараз вона неофіційно працює в кафе «Оазіс» та їй не дають вихідні дні, із-за чого вона часто втрачає свідомість. Відсутність косметичного ремонту квартири ОСОБА_2 теж пояснила браком коштів. Службою у справах дітей прийнято рішення про підготовку матеріалів про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої дитини та стягнення аліментів і винесено дане питання на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини при голові райдержадміністрації. В ході розгляду даної заяви та вивчення всіх документів членами Комісії було прийнято одноголосне рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 враховуючи те, що на сьогодні відповідачка не вжила жодних мір щодо повернення доньки в свою родину: не відвідувала дитину в КЗ «Бердянська санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів», не цікавилася станом здоров`я доньки, матеріально не утримувала, не створила необхідних умов для життя, відпочинку та виховання дитини. У зв`язку з чим, служба у справах дітей просить суд позбавити батьківських прав громадянку України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнути з громадянки ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 на користь державного закладу КЗ «Бердянська санаторна школа-інтернат I-III ступенів» на утримання якої перебуває дитина, у розмірі ј заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення повноліття дитини.

Ухвалою Василівського районного суду від 14 серпня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні представника позивача - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила суд не позбавляти її батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Пояснила суду, що на даний час в неї дуже скрутне матеріальне становище, добре оплачувану роботу вона знайти не може, працює тимчасово без офіційного оформлення, в зимній період отримує близько 100-150 грн. в день, з яких близько 40 грн. тратить на проїзд до місця роботи і в зворотному напрямку, що не дозволяє їй привести в належний санітарний стан належну їй квартиру і забрати доньку. Вона дуже любить доньку, дуже шкодує, що її відібрали у неї. Пояснила,

що не відвідувала доньку в КЗ «Бердянська санаторна школа-інтернат» у зв`язку з її віддаленістю, недостатності коштів на проїзд і проживання, проте вона неодноразово телефонувала до шкоди і цікавилася долею її доньки.

Представник третьої особи КЗ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів», в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник третьої особи орган опіки та піклування виконкому Степногірської селищної ради в судове засідання не з`явився, але надав суду клопотання про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позову не мають.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача та відповідачки, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народила доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 09.06.2011 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області. В свідоцтві про народження ОСОБА_3 батьком записаний у відповідності до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України ОСОБА_4 (а.с.6).

Згідно акту про відвідування сім`ї/особи №67 родини ОСОБА_2 за адресою місця фактичного проживання АДРЕСА_2 , від 17.04.2018 року, комісія у складі Марченко А.В. фахівця із соц.роботи, Бабаченко Т.В. секретаря-друкарки Степногірської селищної ради, Лукашук Т.Г. секретаря Степногірської селищної ради, під час відвідування комісією було виявлено, що громадянка ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 проживає одна, батько - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 помер. Станом на 17.04.2018 року умови проживання незадовільні, у квартирі брудно, безлад, необхідно зробити ремонт. У приміщенні присутні деякі меблі, побутова техніка, спальне місце. Санітарно-гігієнічні норми проживання не дотримані. ОСОБА_2 має певний запас продуктів харчування. ОСОБА_2 не має постійного місця роботи, з її слів перебуває на обліку у Василівському районному центрі зайнятості населення. Донька ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходиться у Новомиколаївському інтернаті. За весь час, який Богдана перебуває в інтернаті, ОСОБА_2 не створила у квартирі належних умов проживання для своєї дитини (а.с.7).

Згідно акту про відвідування сім`ї/особи №91 родини ОСОБА_2 за адресою місця фактичного проживання АДРЕСА_2 , від 16.07.2019 року, комісія у складі Марченко А.В. фахівця із соц.роботи, Лукашук Т.Г. секретаря Степногірської селищної ради, Тішиної О.М. юриста Степногірської селищної ради, під час відвідування комісією було виявлено, що громадянки ОСОБА_2 за вищевказаною адресою не було вдома, на телефонні дзвінки не відповідала. Також комісією було здійснено відвідування за даною адресою раніше (11.07.2019 року), під час якого ОСОБА_2 не було виявлено вдома. На телефонні дзвінки фахівця із соціальної роботи ОСОБА_2 неодноразово відповідала, що вдома її нема, вона постійно на роботі, або спить після роботи та не чує дзвінків у двері та на мобільний телефон (а.с8).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання №1307/06 від 11.07.2019 року виданої Виконавчим комітетом Степногірської селищної ради про те, що за даними відділу реєстрації місця проживання Степногірської селищної ради Василівського району

Запорізької області громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та має наступний склад сім`ї: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.9).

Відповідно до характеристики на громадянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеною селищним головою Степногірської селищної ради Кондратюк І.А. , ОСОБА_2 мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з нею зареєстровані діти: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_11 мешкає одна, з її слів працює без оформлення у приватного підприємця, інших доходів не має. Квартира потребує ремонту, не придатна для проживання малолітніх дітей. За час проживання скарг та заяв на ОСОБА_2 у селищну раду не надходило (а.с.10).

Згідно рішення Василівського районного суду Запорізької області від 22.09.2011 року №2-1087/11, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позбавлена батьківських прав відносно її малолітнього сина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 передано на опікування органу опіки та піклування Слов`яносербської районної державної адміністрації Луганської області (а.с.11-12).

Згідно рішення Василівського районного суду Запорізької області від 23.04.2018 року №2/311/433/2018 (справа №311/503/18), відібрано дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав. Передано малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на опікування органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області (а.с.13-16).

Згідно розпорядження голови районної державної адміністрації №215 від 12.06.2018 року, надано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася в м. Василівка, Василівського району, Запорізької області статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Згідно листа №73/02-05 від 23.05.2019 року Василівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, щодо здійснення соціальної роботи з сім`єю ОСОБА_2 , сім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сім`я ОСОБА_2 , як така, що опинилась у складних життєвих обставинах перебуває на обліку з 2013 року. В ході роботи з родиною проводилися бесіди з питань відповідального батьківства, приведення житла в належний санітарний стан, і повернення дитини з дитячого будинку «Сонечко». ОСОБА_12 , також неодноразово рекомендувалося влаштуватися на роботу, здійснити ремонт квартири. Наданих рекомендацій ОСОБА_11 не виконувала, ніяких дій для вирішення побутових та матеріальних проблем не здійснювала. Тому, вважають, що ОСОБА_2 не спроможна належним чином виконати свої батьківські обов`язки(а.с.23).

Згідно висновку №01-12/381 від 26.07.2019 року Василівської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 . Мати дитини зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Малолітня ОСОБА_3 з 07.06.2018 року перебуває на первинному обліку служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації як дитина, позбавлена батьківського піклування. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 23.04.2018 року, провадження №2/311/433/2018 за позовною заявою служби у справах дітей райдержадміністрації у ОСОБА_2 було відібрано малолітню доньку ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Розпорядженням голови Василівської райдержадміністрації від 12.06.2018 року №215 малолітній ОСОБА_3 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 19 липня 2018 року малолітня ОСОБА_3 була влаштована до державного закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування на повне державне утримання відповідно до розпорядження голови Василівської райдержадміністрації від 19.07.2018 року №266. Вказана родина з 2013 року та по теперішній час перебуває під супроводом Василівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Мати дитини жодної рекомендації фахівців із соціальної роботи не виконала: жодного разу не відвідала доньку в КЗ «Бердянська санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів», не привела житло в належний санітарний стан. На сьогодні ОСОБА_2 не спроможна належним чином виховувати свою доньку, не звернулася до Василівського районного суду щодо повернення дитини в її родину. Малолітня ОСОБА_3 має діагнози: змішані специфічні розлади психологічного розвитку, розлад експресивної мови; вальгусна деформація не класифікована в інших рубриках, ураження головного мозку не уточненої етіології. За інформацією КЗ «Бердянська санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» з моменту влаштування дитини до їхнього закладу та по теперішній час мати жодного разу не відвідала свою доньку, станом здоров`я, умовами утримання та потребами дівчинки не поцікавилася. Службою у справах дітей райдержадміністрації було з`ясовано думку матері щодо повернення доньки ОСОБА_3 з КЗ «Бердянська санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» та створення відповідних санітарно-гігієнічних умов проживання родини. За результатами роботи було зроблено висновок щодо неможливості повернення дитини в сім`ю матері. Для розгляду даного питання, надання обґрунтованого та всебічно дослідженого письмового висновку про доцільність/недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, вказане питання було винесено на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини при голові райдержадміністрації з запрошенням ОСОБА_2 Відповідачка на засідання Комісії не з`явилася, про причину неявки не повідомила. Після з`ясування всіх обставин даного питання, вивчивши матеріали справи, члени Комісії з питань захисту прав дитини шляхом голосування прийняли колегіальне рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Виходячи з вищевикладеного, орган опіки та піклування Василівської райдержадміністрації Запорізької області, діючи виключно в інтересах дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.19-20).

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток

дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 7 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.ч1-4 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.1 ст.155 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення п.2 ч. 1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його

поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року (справа 522/541/18) та 16 жовтня 2019 року (справа № 199/2143/17).

Так, постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року (справа 522/541/18) та 16 жовтня 2019 року (справа № 199/2143/17) в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року (справа № 300/908/17) зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності

винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

На переконання суду позбавлення батьківських прав без достатніх для цього підстав, суперечить інтересам дитини тому, що у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Таким чином, на думку суду, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності,

Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не доведено винної поведінки відповідача ОСОБА_2 , як матері дитини, щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків чи здійснення нею неправомірних дій, натомість відповідачка пояснила, що бажає приймати участь у вихованні дитини.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і застосовується цей захід судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

При розгляді даної цивільної справи судом не встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Так, у справі відсутні докази застосування до відповідачки заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування тощо.

Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її матері відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.

Висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч. 5, 6 ст. 19 СК України). При цьому, зазначений висновок не містить об`єктивних обставин або обґрунтувань за яких суд мав би можливість дійти висновку про доцільність (в інтересах малолітніх дітей) позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , зроблений без спілкування з відповідачем, без урахування фактичних обставин справи, мотивів, з яких відповідач не виконує покладені на неї батьківські обов`язки, та бажання відповідачки зберегти відносини з донькою і брати участь в її вихованні.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, надані докази не свідчать, що маються беззаперечні підстави для позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , а позбавлення батьківських прав не забезпечуватиме інтересів самої дитини.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне в частині позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав відмовити.

Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.4 ст.170 Сімейного кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Приймаючи до уваги обставини справи, те, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати дитині сприятливі умови для проживання та розвитку, а також те, що під час ухвалення рішення Василівського районного суду Запорізької області від 23.04.2018 року, яким відібрано дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у матері ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав, позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача органом опіки і піклування не заявлялися і судом не вирішувалися, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь державного закладу КЗ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» на утриманні якої перебуває дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ј усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, почавши стягнення з 12.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ч.ч. 1,6 ст.141 ЦПК України оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особі, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Комунальний заклад «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів», орган опіки та піклування виконкому Степногірської селищної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ), на користь Комунального закладу «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ј усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні позовних вимог Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць - допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ), на користь держави (Платіжні реквізити для добровільної сплати божниками судового збору за рішеннями про стягнення судового збору на користь держави: Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UА0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 768,40 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений і підписаний 23 січня 2020 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова