КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 року м. Київ

Справа №369/2579/19

Апеляційне провадження:№ 22-ц/824/5471/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Дроздової Ж.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Дубас Т.В. 28 грудня 2019 року, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 6104,14 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, також просила стягнути аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 3052,07 грн, щомісяця.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 січня 2017 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. В шлюбі у них народився син ОСОБА_3 . Однак з липня 2017 року вони подружні стосунки не підтримують, відповідач проживає окремо, за межами України, матеріальної допомоги їй не надає, хоча має дохід. Натомість вона не працює, отримує наразі лише допомогу при народженні дитини у розмірі 860, 00 грн на місяць, та стан її здоров`я не є задовільним.

Вважає розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 має бути визначений у твердій грошовій сумі у розмірі 6104,14 грн, тобто сумі еквівалентній не менш 200 Євро на дату сплати аліментів, щомісяця, починаючи із дня пред`явлення позову. Аліменти на її тримання мають сплачуватись у розмірі 3052,07 грн, тобто сумі еквівалентній не менш ніж 100 Євро на дату сплати, щомісяця, починаючи із дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн, із подальшою індексацією, відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи із 25 лютого 2019 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн, щомісячно, починаючи з 25 лютого 2019 року і до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 25465,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1536,80 грн в дохід держави.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду мотивовано тим, що за діючим законодавством відповідач зобов`язаний брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття, а також в утриманні дружини до досягнення дитиною трьох років. Проте, позивачем не доведено можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі. Тому суд прийшов до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

На підтвердження судових витрат позивач надала суду квитанції про надання послуг спеціалістів Київського обласного Бюро перекладів та нотаріального посвідчення підпису перекладача на суму 20000,00 грн, 990,00 грн, від 06 травня 2019 року та на суму 4475,00 грн від 05 серпня 2019 року, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 25465,00 грн витрат за надані послуги з перекладу процесуальних документів.

Не погодилась із рішенням суду ОСОБА_1 , нею подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність та необґрунтованість рішення в частині визначення розміру аліментів, як на утримання сина, так і на її утримання. Вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги подані позивачем відомості, з яких вбачається укладення відповідачем безстрокового трудового контракту про роботу у Німеччині, загальновідому інформацію про рівень мінімальної заробітної плати у Німеччині, а також дані про те, що відповідач ОСОБА_2 є засновником та власником приватної компанії. Натомість відповідачем не надано жодних документів на спростування заявлених нею позовних вимог. Також, в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує потреби дитини з урахуванням її віку та стану здоров`я, а їх син ОСОБА_3 має затримку розвитку мовлення.

Враховуючи викладене, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру стягнутих аліментів та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Микитишин О.М. підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просила про задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 та/або його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому процесуальним законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Тому на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 січня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 10 січня 2017 року (а.с.6,44).

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 28 січня 2017 року (а.с.16,57).

З довідок Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області вбачається, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 . Син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає разом з матір`ю (а.с.17,18,24,42,59,61).

Медичними документами, поданими на стадії розгляду справи судом першої інстанції, підтверджується необхідність для дитини у профілактичних засобах плоскостопості та здійснення позивачем витати у зв`язку з цим на суму 1350,00 грн (а.с.104,105).

Позивач ОСОБА_1 згідно з записами її трудової книжки не працює з липня 2016 року (а.с.20-21,65-66). З Витягу історії хвороби позивача у КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 18 березня 2015 року по 01 квітня 2015 року, визначений діагноз: хронічна асоційована з вірусом герпесу VI типу нейроінфекція в вигляді арахноензифаліту з лікворо-венозною дисциркуляцією, вегетативною дисфункцією, пароксицизмами вираженої цефалгії, розсіяною неврологічною симптоматикою, помірно вираженими мнестичними розладами, елементами анамнестичної афації, вираженим церебронестичним синдромом. Вертеброгенна цервікалгія з м`язово-тонгічним синдромом. Ускладнений шийний остеохондроз, протрузії між хребцевих дисків С2-С3, С3-С4, С5-С6 (а.с.23,71).

Відповідач ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином Латвії (а.с.11-15,53-56). Відповідач задекларував місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.112).

У відзиві на позовну заяву відповідачем підтверджено згоду на стягнення з нього аліментів у розмірі 1500,00 грн, дані про здійснення витрат на утримання дружити та дитини, а також про власний дохід ним не надано. Висловлені заперечення щодо тверджень позивача про його роботу в Німеччині (а.с.121-123).

Матеріали справи містять копію свідоцтва про реєстрацію Приватної Компанії з обмеженою відповідальністю, номер компанії 9420411, за яким реєстратор компаній Англії та Уельсу підтверджує, що ALEX LANANDI CONSTRACTION LIMITED (АЛЕКС ЛАНАДІ КОНСТРАКШН ЛІМІТЕД) зареєстровано 03 лютого 2015 року відповідно до Закону про компанії з 2006 року в якості приватної компанії, що є акціонерним товариством, місцезнаходженням юридичної адреси якого є Англія та Уельс (а.с.98-100). З податкових документів Англіїї та Уельсу вбачається, що ОСОБА_2 19 травня 2014 року була подана заявка на отримання номеру соціального страхування у Великій Британії , а 19 липня 2015 року здійснена сплата податків із заробітної плати в управління її Величності з податків і митних зборів (а.с.108-110).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном.

За змістом ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За положеннями ч.ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, тому саме вона обирає спосіб виплати аліментів.

Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» в період з 01 січня по 30 червня 2020 року визначений розмір прожиткового мінімуму: загальний показник 2027 грн, а для дитини віком до 6 років 1779 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог про стягнення аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача.

З наведених обставин справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбу і є батьками малолітнього ОСОБА_3 . В апеляційній скарзі позивач вказує на те, що судом першої інстанції не врахований стан здоров`я дитини. Разом з тим, медичними документами, поданими на стадії розгляду справи судом першої інстанції, була підтверджена необхідність дитини у профілактичних засобах плоскостопості, та здійснення позивачем витрат у зв`язку з цим на суму 1350,00 грн. Тобто, надані позивачем докази не свідчать про хронічне захворювання дитини та про необхідність систематичних витрат у зв`язку з цим. Додана до апеляційної скарги виписка з медичної карти хворого ОСОБА_3 не приймається до уваги апеляційного суду, оскільки вона подана з порушенням порядку подання доказів визначеного ЦПК України, і поважні причини неподання цього доказу до суду першої інстанції позивачем не вказані. Отже твердження позивача про необхідність перегляду апеляційним судом визначеного судом першої інстанції розміру аліментів з урахуванням стану здоров`я дитини не знайшли свого підтвердження

Відповідач проживає окремо, дані про здійснення ним витрат на утримання дитини та дружини в матеріалах справи відсутні.

В ході розгляду справи позивач наголошувала на тому, що відповідач має кілька джерел доходу, зокрема, на території Німеччини та Великої Британії. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач є громадянином Латвії, в цій країні має зареєстроване місце проживання, хоча у відзиві ним зазначено місце проживання у Великій Британії . Дані про проживання та/або місце роботи відповідача в Німеччині ним не визнаються та матеріалами справи не підтверджуються. А отже підстави для застосування середньої заробітної плати по ФР Німеччина для визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання позивача та їх дитини, як на тому наполягає позивач, відсутні. Наявні в матеріалах справи копії документів про реєстрацію певної юридичної особи у Великій Британії не свідчать про участь відповідача у діяльності цієї компанії та про наявність у нього доходу від діяльності цієї юридичної особи. Податкові дані свідчать про реєстрацію відповідача як платника податків у Великій Британії , проте не містять даних про обсяг його доходів на час розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, слід погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження фінансової можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі заявленому позивачем, а саме в сумі еквівалентній 200 Євро.

В доводах апеляційної скарги позивач вказує про незадовільний стан свого здоров`я. Проте в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження цих обставин, а наявна довідка за 2015 рік не може свідчити про стан здоров`я позивача на час розгляду справи та необхідність у додаткових витратах позивача у зв`язку з цим. До того ж позивачем заявлено про стягнення аліментів на її утримання у зв`язку із проживанням з нею дитини віком до трьох років. Дитина ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно досяг трирічного віку ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тобто на час даного апеляційного розгляду дитина досягла трирічного віку, проте позивач мала право утримання за рахунок відповідача з моменту звернення з позовом з 25 лютого 2019 року і до 26 січня 2020 року. Але враховуючи відсутність даних про майновий стан відповідача, апеляційний суд не вбачає підстав для перегляду визначеного судом першої інстанції розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання позивача.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення судових витрат в розмірі 25465,00 грн сторонами не оскаржується, обставин, які є обов`язковою підставою для скасування рішення апеляційним судом не вбачається, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції перегляду не підлягає.

Таким чином, суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібрані докази, дав їм вірну правову оцінку й постановив рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України. Тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 29 липня 2020 року.