Житомирський апеляційний суд
Справа №285/835/20 Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.
Категорія 58 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.,

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.,

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 червня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Літвин О.О.

у цивільній справі №285/835/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності ,-

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 04.02.2020 під час розгляду іншої цивільної справи ОСОБА_2 в судовому засіданні обізвав її «психічно хворою». Таке привселюдне приниження її в публічному місці - приміщенні суду завдало їй душевних страждань, у зв`язку з чим просила визнати зазначене висловлювання відповідача таким, що принижує її честь і гідність, та стягнути з нього 5 000 грн. моральної шкоди.

Заочним рішенням Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового - про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ч.3,4 статті 277 Цивільного кодексу України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-якій спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстав для задоволення позову не було.

Так, судом встановлено, що у провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області на розгляді перебувала цивільна справа № 285/3671/19 за позовом ОСОБА_1 , позивача в даній справі, до Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про визнання за нею права постійного користування земельною ділянкою. ОСОБА_2 також приймав участь у вказаній справі в якості ІІІ особи.

На підтвердження своїх вимог позивачем було надано суду аудіодиск фіксування підготовчого судового засідання в цивільній справі №285/3671/19 від 04.02.2020.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.

Після прослуховування диска судом встановлено, що ОСОБА_2 висловився на адресу ОСОБА_1 наступним чином: «якщо людина не розуміється у законодавстві і доводить судовий процес до безладу, значить вона, на мою думку, психічно неврівноважена і їй потрібен психіатр».

Оцінюючи вказане висловлювання, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що в даному випадку мало місце судження відповідача з приводу вимог, заявлених в суді ОСОБА_1 .

Доказів про приниження своєї ділової репутації позивач не надала та не довела, що оспорювана інформація якимось чином перешкоджає їй повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

При вирішенні спору судом також обґрунтовано враховано, що Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосудця (ст. 34 Конституції України).

За наведених обставин суд першої інстанції правильно вважав, що поширена відповідачем інформаціє не є такою, що порушує немайнові права позивача, а висловлена лише виключно як виступ у судовому засіданні.

Доказам у справі судом першої інстанції дана належна і об`єктивна оцінка. Будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення заочне рішення Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: судді: