Провадження № 6/524/178/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:

головуючого судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі судового засідання Коршак Н.В.,

за участю: представника заявника ОСОБА_1 , стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці заяву ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука по справі 1601/12485/2012 від 12.10.2012 посилаючись на те, що ним погашено заборгованість по виконавчому провадженню. На цей час відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення з нього боргу не має, тому потреба в такому обмеженні його прав відсутня

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі.

Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, пояснив, що дійсно за першим виконавчим документом борг повністю погашено, а за другим грошове зобов`язання залишається не виконаним, надавши лист Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо цього.

Представник Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали заяви, вислухавши пояснення представника заявника, стягувача, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 12.10.2010 по справі 1601/12485/2012 було тимчасово обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон до повного виконання ним зобов`язань з примусового виконання виконавчих написів №466 від 08.07.2011 винесеного приватним нотаріусом Марченком Н.А. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 63 300 грн., №6457 від 07.06.2011 винесеного приватним нотаріусом Веселовським А.Г. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 179 200 грн.

14.07.2011 року державним виконавцем Сіончук Ю.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за вказаними вище виконавчими написами нотаріусів.

12.10.2012 року Автозаводським районним судом м.Кременчука Полтавської області була винесена ухвала у справі №1601/12485/2012, якою тимчасово обмежено ОСОБА_3 , право виїзду за межі України до повного виконання зобов`язань за вищевказаними виконавчими написами.

Згідно з листом Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 28.08.2020 № 79877 повідомлено, що згідно даних АСВП у відділі на виконанні перебували виконавчі провадження: ВП №27611481, з примусового виконання виконавчого напису № 466 від 08.07.2011, виданого приватним нотаріусом Марченко Н.А., про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 63 300,00 грн. Вищевказане виконавче провадження 21.03.2014 завершені на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція Закону), у зв`язку із тим, що майно боржника, що перебувало на території Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ, а саме: квартиру АДРЕСА_1 стягувач залишив за собою в рахунок погашення боргу, а згідно виконавчого документу боржник проживає в АДРЕСА_2 та передано на виконання до ВДВС Кременчуцького РУЮ.

Згідно даних АСВП, виконавчий напис № 466 від 08.07.2011, виданий приватним нотаріусом Марченко Н.А., ВДВС Кременчуцького РУЮ відмовлено в прийняті до виконання та станом на 26.08.2020 на виконанні у відділах державної виконавчої служби у Полтавській області не перебуває.

Виконавче провадження №43226080, з примусового виконання виконавчого напису № 6757 від 07.06.2011, виданого приватним нотаріусом Веселовським А.Г., про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 179 200,00 грн. 10.03.2017, завершено на підставі п.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із повним фактичним погашенням боргу.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В п.5 ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» зазначено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

В ст.441 ЦПК України зазначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити у хвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного)виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Як передбачено ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території (ч.1). Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною (ч.2). На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб (ч.3). Права, викладені в п. 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільств (ч.4).

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року. Для України вона набрала чинності 11 вересня 1997 року і є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із принципів у цивільному судочинстві є принцип пропорційності (ст. 13 ЦПК України). Дотримання засад співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, крім іншого, передбачено п. 8 ч. 1ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»

На думку суду, тривале обмеження виїзду ОСОБА_3 за кордон (ухвала постановлена 12.10.2012), при відсутності протягом останніх 6 років відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення з нього грошових коштів порушує принцип співмірності і не слугує меті стягнення боргу, а фактично перетворюється на покарання боржника.

За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_3 та скасувати відповідне обмеження у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. 258-260, 268, 441 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України, застосоване ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 12.10.2012 у справі № 1601/12485/2012.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Ю.В. Рибалка