Провадження № 2/522/6072/20
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

09 вересня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання - Скибінській Є.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та витрат на проведення ремонтних робіт,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 04.09.2020 року надійшла зазначена вище позовна заява.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2020 року провадження у справі було відкрито.

Разом з позовною заявою позивач надав суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на жилу квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши додані до заяви документи та матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам; іншими заходами.

При цьому із заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач просить забезпечити позов шляхом накладання арешту на жилу квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .

Так, позивач в обґрунтуванні вимог зазначає, що ОСОБА_2 вирішує питання щодо пошуку покупців квартири, шляхом поширення оголошення про продаж вказаної квартири в мережі Інтернет. На підтвердження даної обставини позивач надав роздруківки з мережі Інтернет з оголошенням про продаж квартири в АДРЕСА_2 .

Однак, позивачем не надано доказів того, що оголошення про продаж квартири стосується саме квартири, що належить на праві власності ОСОБА_2 , адже розміщене оголошення не містить відомостей про номер будинку, номер квартири та власника.

Також суд враховує, що саме лише посилання сторони позивача у заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі ст. 81 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, співмірності, обґрунтованості і адекватності вимог заявників щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просила вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд приходить до висновку, що клопотання про забезпечення позову у цій справі не підлягає задоволенню.

Дослідивши доводи позивача щодо необхідності застосування заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про їх недоведеність.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 149-153, 157, 258-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та витрат на проведення ремонтних робіт відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Ю. Донцов