СЕРЕДИНО-БУДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа№ 586/713/20
Номер провадження по справі 2-о/586/19/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року м.Середина-Буда

Середино-Будський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Ситайла О.І.,

за участі секретаря судового засідання Попової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду без фіксування судового засідання технічними засобами згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України цивільну справу №586/713/20 за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту смерті особи, яка померла на тимчасово окупованій території України, -

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Євпаторія Республіки Крим, Російська Федерація, (населений пункт, розташований на території, непідконтрольній державній владі України) помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її колишній чоловік та батько її малолітніх дітей. При зверненні заявниці до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Ямпільському та Середино-Будському районах Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) для отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , їй було відмовлено у реєстрації смерті останнього та видачі свідоцтва про смерть. Встановлення факту смерті необхідно заявниці для державної реєстрації смерті батька своїх малолітніх дітей та отримання свідоцтва про смерть, а також оформлення спадщини в інтересах малолітніх дітей.

Ухвалою суду від 09.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

Заявниця ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що заяву підтримує у повному обсязі та наполягає на її задоволенні.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Євпаторія Республіки Крим, Російська Федерація, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого 99100010 Євпаторійським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим 31.03.2020, актовий запис про смерть №9 /а.с.14/.

Заявниця та померлий ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №6 від 20.08.2020 та копією рішення Шосткинського міськрайонного суду від 01.06.2011 про розірвання шлюбу та /а.с.7, 8/.

Від даного шлюбу у заявниці та померлого ОСОБА_4 народилося двоє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сакського міськрайонного управління юстиції Автономної Республіки Крим 23.04.2007, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану по Шосткинському району Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області 23.10.2009/а.с.10, 11/.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого виконавчим комітетом Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 27.09.2011, заявниця перебуває у новому зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 /а.с.6/.

Листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Ямпільському та Середино-Будському районах Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) №356/21.18-21 від 20.08.2020 заявниці було відмовлено у реєстрації смерті, оскільки заявницею для підтвердження факту смерті ОСОБА_4 пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної реєстрації України тимчасово не здійснюють свої повноваження /а.с.15/.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Відповідно до ч.2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органом та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Таким чином, свідоцтво про смерть ОСОБА_4 від 31.03.2020, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, є недійсним та не створює правових наслідків.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Згідно висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини зокрема, «Loizidou v.Turkey», «Cyprus v.Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v.Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст.263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, хоча і не визнаються судом дійсними, однак, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст.317 ЦПК України.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч.1, 2 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що встановлення факту смерті ОСОБА_4 необхідне заявниці, яка діє в інтересах малолітніх дітей, які є родичами померлого, для державної реєстрації смерті та внесення відомостей про його смерть до Державного реєстру, що в подальшому підлягає використанню в цивільно-правових відносинах, згідно законодавства України, суд вважає за необхідне, встановити факт смерті ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 19, 95, 258, 259, 315-319, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту смерті особи, яка померла на тимчасово окупованій території України- задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Євпаторія Республіки Крим, Російська Федерація.

Рішення, відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. І. Ситайло