Справа № 314/3558/20
Провадження № 2-з/314/29/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2020 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Свідунович Н.М., секретар судового засідання Печонкіна В.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про скасування наказу. В заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0008, площею 8,4 га, розташовану на території Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення 01, категорія земель землі сільськогосподарського призначення; заборонити ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, будь-яким органам та суб`єктам, що здійснюють повноваження у галузі земельних відносин, у тому числі, щодо розпорядження землями, вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження в будь-який спосіб, продаж, міну, дарування, передачу в управління, передачу в ренту, передачу в заставу, передачу в іпотеку, передачу в найм (оренду), передачу в позичку, передачу за іншими видами користування, внесення до статутного капіталу господарського товариства, передачу в якості відступного, передачу в якості боргу, а також будь-які дії щодо зміни розміру, цільового призначення та/або кадастрового номеру, поділу, виділу будь-яким особам,здійснення кадастрової реєстрації змін, погодження проектів землеустрою, прийняття рішень про надання у власність або користування відносно земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0008, площею 8,4 га, розташовану на території Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення 01, категорія земель землі сільськогосподарського призначення; заборонити органам та особам, уповноваженим здійснювати державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, здійснювати державну реєстрацію переходу права власності, інших речових прав та їхніх обтяжень відносно земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0008, площею 8,4 га, розташовану на території Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення 01, категорія земель землі сільськогосподарського призначення.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.04.2012 у справі № 2-519/2012 є власником земельної ділянки площею 8,0 га на території Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, яка ним успадкована від батька ОСОБА_2 . Останньому вказана земельна ділянка належала на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ЗП № 00004-000017, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право постійного користування землею за № 616. Зазначена земельна ділянка не було зареєстрована заявником у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з огляду на те, що на момент набрання рішенням суду від 18.04.2012 у справі № 2-519/2012 цій земельній ділянці не був присвоєний кадастровий номер, а після присвоєння такого номера через те, що кадастровий номер був присвоєний на більшу площу 8,4 га.

У Відділі у Вільнянському районі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області йому стало відомо, що на цей час кадастровому реєстратору надійшли документи для здійснення реєстрації поділу належної йому земельної ділянки. У подальшому, з відкритих відомостей, що містяться в Публічній кадастровій карті (посилання ІНФОРМАЦІЯ_1 ), йому стало відомо про те, що наказом ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області (без номера, дати та відомостей щодо громадянина) надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області (за межами населених пунктів), за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності. Цим же наказом визнано таким, що втратив чинність, державний акт на право постійного користування землею від 16.05.1995 серії ЗП № 00004-000017, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право постійного користування землею за № 616.

Крім того, в Публічній кадастровій карті міститься інформація про наміри здійснити поділ належної йому земельної ділянки, а саме: 1. номер викопіювання: НВ-020; дата викопіювання: 15.06.2020; надано на заяву: ЗВ-020; дата заяви: 15.06.2020; площа: 2,0508 га. 2. номер викопіювання: НВ-020; дата викопіювання: 15.06.2020; надано на заяву: ЗВ-020; дата заяви: 15.06.2020; площа: 2,0114 га. 3. номер викопіювання: НВ-020; дата викопіювання: 15.06.2020; надано на заяву: ЗВ-020; дата заяви: 15.06.2020; площа: 2,0682 га. 4. номер викопіювання: НВ-020; дата викопіювання: 15.06.2020; надано на заяву: ЗВ-020; дата заяви: 15.06.2020; площа: 2,0447 га.

Таким чином, наказ про визнання таким, що втратив чинність, державного акту на право постійного користування землею від 16.05.1995 серії ЗП № 00004-000017 стосується безпосередньо порушень цивільних прав на майно заявника, а відомості із Публічної кадастрової карти щодо намірів здійснити поділ земельної ділянки на чотири частини свідчать про те, що ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області здійснюється процес поділу та перереєстрації належної йому земельної ділянки площею 8,0 га. Відтак, заявник має намір звернутися до суду із позовною заявою про скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання таким, що втратив чинність, державного акту на право постійного користування землею від 16.05.1995 серії ЗП № 00004-000017.

За таких обставин заявник вважає за доцільне просити суд вжити заходи забезпечення позову, оскільки в іншому випадку існує обґрунтований ризик утруднення та неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи у їх відсутність.

Вивчивши вимоги заявника, викладені у заяві, матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Аналізуючи мотивованість та обґрунтованість поданої ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову на предмет її відповідності наведеним вище положенням чинного законодавства, суд вважає безпідставними та необґрунтованими, недоведеними жодними доказами посилання заявника про те, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову, утруднить чи взагалі зробить неможливим виконання рішення суду в майбутньому, а також ускладнить захист прав позивача.

Так, мотивуючи свою заяву, заявник послався винятково на загальні підстави щодо необхідності забезпечити позов, втім, жодних відомостей про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в заяві не відобразив.

Крім того, виходячи зі змісту заяви, ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом про скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання таким, що втратив чинність, державного акту на право постійного користування землею від 16.05.1995 серії ЗП № 00004-000017.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, є співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Так, заявник до подання позовної заяви про про скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання таким, що втратив чинність, державного акту на право постійного користування землею від 16.05.1995 серії ЗП № 00004-000017 звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на на земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0008, площею 8,4 га, розташовану на території Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення 01, категорія земель землі сільськогосподарського призначення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, заявник, маючи намір скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання таким, що втратив чинність, державного акту на право постійного користування землею від 16.05.1995 серії ЗП № 00004-000017,обрав непередбачений до вказаних правовідносин спосіб забезпечення позову.

Таким чином, суд вважає заяву про забезпечення позову необґрунтованою, з огляду на що у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 13, 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про скасування наказу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н. М. Свідунович

31.08.2020