ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2038/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Сирбул О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа-Державний реєстратор Комунального підприємства «Світоч» міста Києва про визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа-Державний реєстратор Комунального підприємства «Світоч» міста Києва про визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію права власності.

У січні 2020 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просив суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом:

-накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 ;

- заборони будь-яким суб`єктам та органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів (реєстрацію права власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав) щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі;

- заборони Акціонерному товариству «АЛЬФА-БАНК» (Код , 03150, м. Київ, Голосіївський район, вул. ВЕЛИКА ВАСИЛЬКІВСЬКА, будинок 100) вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Обґрунтувуючи заяву тим, що предметом вказаного позову є визнання відсутності у Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» права позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки, а саме, квартиру АДРЕСА_1 , відповідно до укладеного Іпотечного договору № 42.02-11/216 від 07 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. 07.03.2008, зареєстровано в реєстрі за № 2092, а також у інший спосіб позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, визначений Законом України «Про іпотеку»; визнання незаконним та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності №30316469; поновлення відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що передували скасованим записам.

Крім того, вказує та не, що позивачу стало відомо, що відповідач здійснює заходи спрямовані на подальше відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_1 і право власності якої було незаконно перереєстроване за відповідачем.

Так, 07 серпня 2019 році Дарницьким районним судом м. Києва зареєстрований позов відповідача до позивача про виселення його та його родини з вказаного житлового приміщення та зняття їх з реєстраційного обліку (справа №753/15661/19).

Також, позивачу стало відомо, що станом на 21.12.2019 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , перереєстроване за Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» на підставі Протоколу позачергових зборів акціонерів Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», серія та номер: 5/2019, виданий 15.10.2019, видавник Акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК», Акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК», Рішення єдиного акціонера Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», серія та номер:5/2019, виданий 15.10.2019, видавник Акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК», Акціонерне товариство «АЛЬФАБАНК», Передавальний на 11 жовтня 2019 року, серія та номер: б/н, виданий 15.10.2019, видавник Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», Акціонерне товариство «АЛЬФАБАНК».

У зв`язку із чим, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, що у свою чергу може призвести до порушення конституційного права та законних інтересів позивача, тому він змушений звернутись із заявою про забезпечення позову до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України учасники справи в судове засідання не викликались.

Суддя дослідивши матеріали справи , прийшов до висновку про наступне.

Згідно правил статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно із частиною 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на ту особу, яка заявляє відповідне клопотання. Отже, за загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі накладення арешту на об`єкт нерухомого майна без наміру власника його відчужити та заборона їх відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права і законні його інтереси.

Суддя вважає, що будь-які дії стосовно реалізації майна можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду .

Таким чином, вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, предмет та підстави спору, який виник між сторонами, співмірність обраних позивачем видів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суддя приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню та забезпеченю позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та встановити заборону на відчуження та вчинення будь-яких дій пов`язаних з відчуженням вказаного майна.

Разом із тим, суддя не вбачає правових підстав для задоволення заяви у частині заборони Акціонерному товариству «АЛЬФА-БАНК» вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі, оскільки вказане акціонерне товариство не є учасником даного судового процесу.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Заяву-задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів (реєстрацію права власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав) щодо квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Копію даної ухвали направити позивачу для пред`явлення до виконання та сторонам для ознайомлення.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три роки.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: