Справа № 301/1404/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" серпня 2020 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідо позивача - ОСОБА_3 , який заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за ОСОБА_3 були його вдова - ОСОБА_4 та дочка - ОСОБА_5 , які спадщину прийняли, однак, не оформили свідоцтво про право на спадщину. До складу спадкового майна входить житловий будинок в АДРЕСА_1 , який згідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 27.03.1976 року належав ОСОБА_3 .

Вдова спадкодавця ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його дочка - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , не залишивши заповіту. Єдиними спадкоємцями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є сторони по справі, відповідно онуки та діти спадкодавців. Відповідач від прийняття спадщини відмовився, а позивач прийняв спадщину, однак, не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок, який входить до складу спадкового майна, оскільки такий у встановленому законом порядку не зареєстрований. Просив визнати за ним право власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду спарви був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити та розглянути справу по суті за його відсутності (а.с.28).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти визнання права власності на майно за позивачем, просив розглянути справу по суті без його участі ( а.с. 27,47,49).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав не зареєстрований (а.с.38-41). Відповідно до довідки Довжанської сільради від 21.08.2020 року №02-12/461, АДРЕСА_2 була переіменована на вулицю Зелену (а.с.51). Згідно довідки Іршавського бюро технічної інвентаризації №103 від 20.07.2020 року, житловий будинок в АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 27.03.1976 року належав ОСОБА_3 (а.с.33). Технічний паспорт на житловий будинок виготовлений (а.с.14-16,29-31). Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, вартість житлового будинку становить 56012 грн. (а.с.32).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 15.07.1999 року (а.с.4). Заповіту ОСОБА_3 не залишив ( а.с.37).

Оскільки спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, тому застосуванню підлягають норми ЦК УРСР.

Спадкоємцями першої черги за покійним ОСОБА_3 були його вдова - ОСОБА_4 та дочка - ОСОБА_5 , відповідно бабка та мати сторін по справі (а.с.9-12).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прийняли спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживали з ним в одному будинку в АДРЕСА_1 , тобто вступили в управління спадковим майном, та відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вважаються такими, що прийняли спадщину. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спадщину за померлим ОСОБА_3 не оформили та свідоцтво про право на спадщину не отримували. Однак, згідно ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Строк для видачі свідоцтва про право на спадщину не обмежений у часі, однак, таке видається не раніше 6 місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_5 (мати сторін) померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , не залишивши заповіту (а.с.17, 36). Спадкоємцями ОСОБА_5 першої черги є її мати - ОСОБА_4 та діти - сторони по справі.

ОСОБА_4 (бабка сторін) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не залишивши заповіту (а.с.5,35). Спадкоємцями ОСОБА_4 першої черги відповідно до ст. 1266 ЦК України за правом представлення є її онуки - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - сторони по справі. Інших спадкоємців не має.

Спадкоємець ОСОБА_2 - відповідач по справі - не бажає спадкувати за матір`ю та бабкою, тому відмовився від спадщини.

На день відкриття спадщини спадкоємець ОСОБА_1 - позивач по справі - проживав із спадкодавцями в одному будинку, тому відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину (а.с.13,34). Згідно ст. 1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позивач не може оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , та входить до складу спадкового майна, оскільки вказане нерухоме майно не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Відлповідач позовні вимоги про визнання права власності на вказане майно за позивачем визнав. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок у АДРЕСА_1 , який побудований у 1976 році та відповідно до Свідоцтва про право власності належав ОСОБА_3 не зареєстрований, оскільки на той час набуття права власності на нерухоме майно не пов`язувалося з його державною реєстрацією.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад, а також видача свідоцтв про право власності.

Оскільки згідно Свідоцтва про право власності №1174 від 27.03.1976 року власником житлового будинку в АДРЕСА_1 , був ОСОБА_3 , спадкоємцем якого є позивач ОСОБА_1 , суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 529, 548, 549, 561 ЦК УРСР, ст.ст. 328, 392, 1218, 1261, 1266, 1268 ч.3 ЦК України, ст.ст. 89, 263, 264 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 25 серпня 2020 року.

Головуюча : М. О. Пітерських