Провадження № 2-о/161/216/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання Фурман Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бокіймівська сільська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

26.08.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною заявою на обгрунтування якої зазначила, що з вересня 2012 році переїхала з м. Луцька до села Рудливе ( АДРЕСА_1 ), для того щоб доглядати за своєю бабусею - ОСОБА_2 , 1936 р.н. По сусідству біля будинку бабусі жив самотній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який також потребував догляду, і згодом почав проживати разом з ними. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 - помер. Так, підготовку до процесії поховання та організацією жалобного обіду здійснювала саме вона. Разом з тим, ОСОБА_3 заповів їй наступне майно: земельна ділянка, площею 2,8120 га., що розташована за адресою - Рівненська обл., Млинівський р-н, Вовницька сільська рада, право власності на яку вона вже зареєструвала. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все майно, яке йому належало. Як виявилося, окрім вищевказаної земельної ділянки, яку згідно заповіту він заповів їй, у померлого було й інше майно, а саме: земельна ділянка, яка залишилась після смерті його матері. Повідомляє, що живих родичів, як близьких так і дальніх, у померлого ОСОБА_3 немає, а інші спадкоємці, окрім неї відсутні. Встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як членів сім`ї, протягом більше 5 років, до моменту відкриття спадщини необхідне їй для реалізації своїх спадкових прав, у зв`язку з чим просить суд встановити факт, що вона ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом періоду з 01.09.2012 до 14.09.2019 року, проживала однією сім`єю по АДРЕСА_1 з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник заявника до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, а заявлені вимоги задовольнити.

Від представника заінтересованої особи до початку судового засідання надійшла аналогічна за своїм змістом заява, у якій останній зазначив, що заявлені ОСОБА_1 вимоги він визнає та не заперечує щодо їх задоволення, а розгляд справи просить здійснювати у його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16.09.2019 року Виконавчим комітетом Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно.

23.06.2020 року приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Рівненської області Феськовою Н.П. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 , 1960 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 2,8120 га., що розташована за адресою: Рівненська обл., Млинівський р-н, Вовницька сільська рада. Земельна ділянка належить ОСОБА_3 , що підтвержується Державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-РВ №006933, виданим 10.01.2002 року на підставі рішення Вовницької сільської ради Млинівського району Рівненської області від 06.07.2001 року, № 98 (а.с. 13).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 213602011 від 23.06.2020 року ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 2,812 га. Підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 366, видане 23.06.2020 року (а.с. 14).

Із наведеного слідує, що ОСОБА_1 набула права власності на земельну ділянку, що належала ОСОБА_3 .

Як зазначає заявниця, окрім вищевказаної земельної ділянки, яку згідно заповіту він заповів ОСОБА_1 - у померлого було й інше майно, на яке також відкрилась спадщина, і яке не було зазначене у заповіті - земельна ділянка, яка залишилась після смерті його матері.

Однак, вищевказану земельну ділянку вона не може успадкувати, оскільки відсутні підтверджуючі документи, які доводять факт її проживання з ОСОБА_3 більше 5 років до моменту відкриття спадщини після смерті останнього.

З метою реалізації своїх спадкових прав, ОСОБА_1 просить суд встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом періоду з 01.09.2012 до 14.09.2019 року, проживала однією сім`єю по АДРЕСА_1 з ОСОБА_3 , який помер у с. Рудливе Млинівського району 14.09.2019 року.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом ч. 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, зокрема суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю та постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини».

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до вимог ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, ст. 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до протоколу опитування адвокатом особи за її згодою від 10.08.2020 року, ОСОБА_4 підтвердила той факт, що заявник та ОСОБА_3 спільно проживали, вели спільне господарство, починаючи з 2012 року по день смерті ОСОБА_3 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15-16).

Згідно довідки № 54/12-14 від 10.07.2020 року, виданої Вовницьким старостинським округом Бокіймівської сільської ради Млинівського району, Рівненської області вбачається, що дійсно у 2012 році в село Рудливе Млинівського району, Рівненської області, до сім`ї ОСОБА_5 - 1931 р.н., та ОСОБА_2 - 1936 р.н., переселилась з м. Луцьк, онучка - ОСОБА_1 , для догляду за ними. Поряд з господарством Харчуків, одиноко проживав ОСОБА_3 , будинок якого знаходився у занедбаному стані, а він частенько допомагав стареньким по господарству і вони дозволили йому жити в бабиній хаті. Вони йому надавали продукти для харчування, прали одяг і всім цим займалася ОСОБА_6 . Згодом ОСОБА_3 склав на неї заповіт, бо був вдячний за турботу, інших близьких не мав. У лютому 2016 року ОСОБА_5 помирає, а ОСОБА_1 надалі доглядає за бабусею і за ОСОБА_3 . Проживав ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9)

Як вбачається із довідки № 115/12-14 від 09.12.2020 року, виданої Бокіймівською сільською радою, поховання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснила ОСОБА_1 , а також саме вона отримала допомогу на поховання в сумі 2000 грн.

Як вбачається із довідки № 438/01-16 від 15.12.2020 року, виданої приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Феськовою Н.П., в провадженні приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу Рівненської області Феськової Н.П. знаходиться спадкова справа №155/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , 1960 року народження. Відповідно до даних. наявних у спадкоіій справі, спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Станом на 15.12.2020 року інші спадкоємці не звертались.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не менш як п`ять років до дня відкриття спадщини має для заявника суттєве юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення спадкових прав після смерті останнього, у відповідності до ст. 1264 ЦК України. В інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник документально не може підтвердити.

За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявниця, і вони є такими, що дозволяють встановити факт постійного проживання заявниці разом із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , приймаючи до уваги, що заявниця позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 27, 77-81, 247, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бокіймівська сільська рада про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом періоду з 1 вересня 2012 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживала однією сім`єю по АДРЕСА_1 з ОСОБА_3 , який помер у с. Рудливе Млинівського району 14.09.2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 24 грудня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Пушкарчук В.П.