Житомирський апеляційний суд
Справа №282/646/18 Головуючий у 1-й інст. Вальчук В. В.
Категорія 22 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

з участю представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агрофірма «Гізівщина»

на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Гуцал П.І.

у цивільній справі №282/646/18 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Агрофірма «Гізівщина» про визнання додаткової угоди про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 01.07.2015 року недійсною,-

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив визнати недійсною додаткову угоду від 01.07.2015 року про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 01.07.2007 року, укладену від його імені з ПП «Агрофірма «Гізівщина», та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що він являється власником земельної ділянки площею 2,6405 га. за кадастровим номером :02:001:0040, яка розташована на території Гізівщинської сільської ради Любарського району, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

01.07.2007 року він уклав договір оренди землі із відповідачем строком на 5 років. 25.11.2009 року між ними було укладено додаткову угоду до базового договору оренди землі, відповідно до якої строк дії договору було продовжено на 5 років, тобто до 15.07.2016 року. Протягом дії договірних відносин між позивачем та відповідачем, його права як орендодавця, порушувалися орендарем, а саме: відповідач відмовлявся переглядати розмір орендної плати в сторону збільшення протягом всього строку дії договору; орендарем ігнорувалися його звернення щодо пізніх строків розрахунку; продукція, яка видавалася в рахунок орендної плати, була неякісною.

Приймаючи до уваги таке неналежне відношення до позивача як орендодавця, він прийняв для себе рішення по закінченню строку дії договору не поновлювати із відповідачем договір оренди, а передати належну йому на праві власності земельну ділянку іншому суб`єкту господарювання.

Однак йому було повідомлено, що підприємством уже здійснено комплекс осінньо-польових робіт на належній йому на праві власності земельній ділянці. А тому товариство має право завершити сільськогосподарський рік та зібрати урожай 2017 року, а позивач отримає кошти за фактичне використання земельної ділянки. Позивач погодився на те, щоб підприємство завершило сільськогосподарський рік та зібрало урожай. Кошти за фактичне користування земельною ділянкою у 2017 році підприємство позивачу виплатило.

На початку 2018 року він звернувся до ТОВ «Агро-Любар» з тим, щоб укласти договір оренди землі та надав необхідні документи. Проте представники ТОВ «Агро-Любар» через деякий час повідомили, що земельна ділянка знаходиться в оренді в ПП «Агрофірма «Гізівщина», в підтвердження чого надали інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Із отриманої інформації йому стало відомо, що за ПП «Агрофірма «Гізівщина» зареєстровано речове право - право оренди на належну йому на праві приватної власності земельну ділянку на підставі додаткової угоди про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 01.07.2015 року, яка нібито укладена між Позивачем та Відповідачем. Разом з тим, він не укладав та не підписував додаткової угоди про продовження та внесення змін до раніше укладеного між ними договору. Наявний в додатковій угоді підпис від його імені, йому не належить та є вчиненим іншою особою, яка не мала права підписувати від його імені жодних правочинів.

Наявність укладеної та зареєстрованої додаткової угоди про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 01.07.2015 року, якої він не укладав та не підписував, порушує його права як власника щодо вільного володіння та розпорядження належним майном. А тому, з метою захисту порушеного права він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2019 року позов задоволено. Додаткову угоду від 01.07.2015 року про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 01.07.2007 року, кадастровий номер земельної ділянки №:02:001:0040, яка укладена від імені ОСОБА_1 з ПП «Агрофірма «Гізівщина» - визнано недійсною.

Цим же рішенням стягнуто із ПП «Агрофірма «Гізівщина» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. та витрати у зв`язку з отриманням висновку судово-почеркознавчої експертизи в сумі 6292,00 грн.

У поданій апеляційній скарзі Приватне підприємство «Агрофірма «Гізівщина» просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, прийняте за неповного з`ясування усіх фактичних обставин справи та винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апелянт вважає, що судом першої інстанції не з`ясовано усіх обставин щодо волевиявлення ОСОБА_1 при укладенні спірного договору, чи підписувався він останнім, не досліджено усіх доказів щодо схвалення спірного правочину, а підставою для задоволення позовних вимог зазначено невірність паспортних даних, як істотної умови договору. На думку апелянта, судове рішення про задоволення позовних вимог є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №120411838 від 12.04.2018 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №027556 вбачається, що власником земельної ділянки, площею 2,6405 га., з кадастровим номером №:02:001:0040 є ОСОБА_1 .

Додатковою угодою про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 01 липня 2015 року строк дії договору укладеного між орендодавцем ОСОБА_1 та ПП «Агрофірма «Гізівщина» продовжено до 01.07.2025 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що волевиявлення позивача на укладення додаткової угоди відсутнє та оспорювана угода не містить всіх істотних умов.

Проте, погодитись з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з`ясування всіх обставин справи.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частин 1,2,3 ст.203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

За змістом ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч.2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до вимог ст.30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

В даному випадку, обгрунтовуючи заявлені в цій справі вимоги, позивач посилався на те, що оспорювану угоду він не підписував.

Разом з тим, згідно з висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №28393-28395/18-32 від 08 жовтня 2019 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, встановити чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 в рядку «(підпис)» графи «Орендодавець» у додатковій угоді про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 01.07.2015 року, кадастровий номер земельної ділянки №:02:001:0040, яка укладена від імені ОСОБА_1 , з однієї сторони, та приватним підприємством «Агрофірма «Гізівщина», ОСОБА_1 або іншою особою, не виявилось можливим з причин, через відносно малий обсяг графічного матеріалу в даному досліджуваному підписі та простотою будови його елементів.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в п.11 постанови Пленуму Верхового суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч 6 ст.81 ЦПК).

Проте, в порушення зазначених вимог закону, суд помилково вважав доведеним той факт, що оспорювана угода не була підписана позивачем.

Висновки суду в цій частині грунтуються лише на поясненнях позивача, що суперечить положенням ст.92 ЦПК.

Крім того, задовольняючи позов, суд послався також на те, що оспорювана угода не містить всіх істотних умов, а саме, в угоді невірно зазначені паспортні дані орендодавця.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Отже, паспортні дані особи, не можуть вважатися істотною умовою договору.

Крім того, в порушення положень ч.1 ст.13 ЦПК, суд вийшов за межі вимог, заявлених в суді першої інстанції, оскільки з цих підстав про недійсність правочину позивач не заявляв.

За наведених обставин та відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові.

Згідно зі ст.141 ЦПК відшкодуванню за рахунок позивача підлягають понесені відповідачем витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, - п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агрофірма «Гізівщина» задоволити.

Рішення Любарського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2019 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Приватного підприємства «Агрофірма «Гізівщина» про визнання додаткової угоди про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 01.07.2015 року недійсною.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Агрофірма «Гізівщина» 1057,21 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 06.02.2020 року.