Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4289/19
Провадження №: 2/332/318/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді Марченко Н.В.,

За участю секретаря судового засідання Литвиненко І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП.,

ВСТАНОВИВ:

20.11.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, яку в подальшому неодноразово було змінено.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.10 2019 року о 19 годині відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Daewoo Matiz, державний номер НОМЕР_1 на вулиці Вроцлавській у м. Запоріжжі, у стані алкогольного сп`яніння, не вибрала безпечної швидкості руху, внаслідок чого виїхала на смугу зустрічного руху, в результаті чого здійснила зіткнення з належним йому автомобілем Mersedes-Benz Vito д.н.з. НОМЕР_2 . В наслідок ДТП автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Йому було завдано матеріальних збитків, а саме: на відновлення автомобіля на суму 123326 грн., з яких 84924, 10 було відшкодовано, вартість оцінки відновлення автомобіля - 1500 грн., вартість оплати стоянки автомобіля - 9410 грн., поштові витрати - 147,8 грн., вартість евакуатора -1500 грн. Тому просить суд стягнути 51019,90 грн. - матеріальної шкоди. Крім того, позивач просить стягнути моральну шкоду, яка полягає у завданні негативних наслідків в результаті ДТП як безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього, яку оцінює в 20000 грн. і понесені судові витрати у розмірі 3196 грн.

Згідно відзиву на позовну заяву та заперечення на заяву про зменшення позовних вимог відповідач ОСОБА_2 визнала частково матеріальну шкоду, а саме: витрати на оцінку відновлення автомобіля, на оплату стоянки, вартість евакуатора та поштові витрати. Просила відмовити у задоволенні решти вимог, посилаючись на те, що вона пропонувала позивачу зробити відновлювальний ремонт, але він не погодився. Автомобіль позивача до ДТП вже знаходився в аварійному стані, тому звіт про оцінку № 129 вважає необґрунтованим. Так, ціни, які зазначені у звіті, значно вищі ніж ринкові, тому їй було б вигідніше за власні кошти відремонтувати автомобіль, ніж сплачувати цю суму. Погоджується із розміром заподіяної матеріальної шкоди, який визначило МТСБУ і який складає 84924,10 грн., разом з цим, ця сума вже відшкодована позивачу. Також вважає необґрунтованим та завищеним розмір моральної шкоди.

Ухвалою суду від 02.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду на 14.02.2020 року.

Ухвалою суду від 14.02.2020 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Ухвалою суду від 20.08.2020 року у прийнятті позовної заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди в порядку регресу було відмовлено.

Згідно постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2019 року ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП. Так, 06.10 2019 року о 19 годині поблизу будинку 37 по вул. Вроцлавській у м. Запоріжжі ОСОБА_2 керувала транспортним засобом Daewoo Matiz, державний номер НОМЕР_1 з ознаками стану алкогольного сп`яніння, не вибрала безпечної швидкості руху, внаслідок чого виїхала на смугу зустрічного руху, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем Mersedes-Benz Vito д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . В наслідок ДТП автомобіль зазнав механічних пошкоджень з матеріальними збитками (а.с. 6-7).

Згідно звіту про оцінку автомобіля Mersedes-Benz Vito реєстраційний № НОМЕР_2 № 129 від 07.11.2019 року вартість матеріальних збитків, спричинених володільцю автомобіля в результаті його пошкодження під час ДТП, станом на 06.10.2019 року складає: 123236,14 грн. (а.с. 8-31).

Згідно повідомлення провідного експерта відділу регламентних виплат Департаменту внутрішнього страхування МТСБУ № 3.1-05/43207 від 27.12.2019 року МТСБУ прийняло рішення про виплату ОСОБА_1 відшкодування шкоди в розмірі 84924,10 грн. (а.с. 96). Згідно виписки з рахунку приватного клієнта ОСОБА_1 отримав зазначену суму 26.12.2019 року (а.с. 97), даний факт підтверджується також заявою позивача про зменшення позовних вимог.

Після зменшення позовних вимог ОСОБА_1 просив суд стягнути різницю між сумою, яка йому була нарахована МТСБУ, а саме 84924,10 грн., та визначеною вартістю матеріальних збитків згідно звіту № 129. Суд вважає заявлені в цій частині вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» (Далі - Закон № 1961-ІV) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-ІVстраховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України № 1961-ІV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 34.2. ст. 34 Закону № 1961-ІVпередбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Пунктом 36.2 Закону № 1961-ІVвизначено, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний : у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Позивач, отримавши від МТСБУ суму відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 84924,10 грн., фактично погодився із нею. Жодних заяв до страхової компанії про незгоду із зазначеною сумою не подавав.

Крім того, відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку із тим, що позивачем в порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт оплати проведеного ремонту та його вартості, тому встановити фактичний розмір шкоди не передбачається можливим.

Відповідачем була визнана решта позовних вимог, а саме: на відшкодування витрат на оцінку відновлення автомобіля, на оплату стоянки, вартість евакуатора та поштові витрати.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Незважаючи на визнання відповідачем позову в цій частині, суд визнає законними вимоги позивача про відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу та на оплату послуг стоянки, що узгоджується із вимогами ст. 29 ЗаконуУкраїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де зазначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного Засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно наданих суду документів, транспорті послуги евакуатора склали 1500 грн., що підтверджується накладною № 114 від 06.10.2019 року (а.с. 33), загальна сума оплата за послуги стоянки склала 9410 грн., що підтверджується товарними чеками (а.с. 35-37, 91-95, 183-191, 203-206), а отже відшкодуванню на користь позивача підлягає матеріальна шкода на загальну суму 10910 грн.

Що стосується решти позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає їх незаконними та недоведеними.

Так, пунктом 34.3. ст. 34 згаданого Закону встановлено, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

З матеріалів справи вбачається, що МТСБУ вчасно був ініційований огляд пошкодженого транспортного засобу Mersedes-Benz Vito д.н.з. НОМЕР_2 , тому суд не вбачає підстав для відшкодування ОСОБА_1 витрат на проведення експертизи, яку ініціював позивач з власної ініціативи. Крім того, як було зазначено раніше, прийнявши суму страхового відшкодування, позивач погодився із нею.

Що стосується поштових витрат в сумі 147,8 грн., то суд вважає такі вимоги незаконними, адже їх відшкодування не передбачено нормами чинного законодавства, крім того, ці витрати не підтверджені належними та допустимими доказами. З наданих суду квитанцій (а.с. 38 ) не можна встановити за який саме поштовий переказ була вчинена оплата, а саме: на яку адресу, був направлений лист, зміст цього листа.

Звертаючись із зазначеним позовом, ОСОБА_1 також просив суд стягнути зі ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 20000 грн.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Положеннями ст.23ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 січня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір компенсації моральної шкоди позивачеві суд визначає з урахуванням п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), їх тривалості, характеру немайнових втрат, вимушених змін у життєвих стосунках, зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В обґрунтування завдання моральної шкоди позивач зазначив, що така шкода полягає у завданні негативних наслідків, а саме: нервовий стрес, адже під час ДТП в автомобілі він знаходився із дружиною, переживає з приводу її стану. Через нервовий стрес він перестав спати ночами, втратив апетит, став знервованим. Також переживає через завдання пошкоджень транспортному засобу, адже немає грошей на його відновлення, вимушений витрачати додаткові кошти на оплату таксі та громадський транспорт, також необхідні додаткові витрати та час для захисту своїх інтересів.

Згідно довідки з травмпункту від 06.10.2019 року ОСОБА_1 отримав забій лівої кісті (а.с. 40).

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди знайшли своє підтвердження, оскільки ОСОБА_1 дійсно зазнав моральних страждань у зв`язку з значним пошкодженням майна, яким він володіє на законних підставах, необхідності докладання значних матеріальних затрат на його відновлення. Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, фактичних обставин ДТП, вважає за необхідне в цій частині позов задовольнити у повному обсязі, і вважає, що саме така сума, яка була заявлена позивачем, буде достатньою для компенсації понесених ним страждань та переживань.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, судом у повному обсязі задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, тому судові витрати в цій частині підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі, а саме в сумі 1921 грн., З урахуванням того, що судом задоволено 21,38 % позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, відповідно з відповідача на користь позивача слід стягнути 21,38 % сплаченого судового збору, що складає 286,54 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 10910 грн., моральну шкоду в сумі 20000 грн., та судові витрати на сплату судового збору 2207 грн. 54 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлено 25.08.2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Суддя Н.В.Марченко