УХВАЛА

Номер справи 752/16601/20

Провадження номер 2/752/6651/20

01.09.2020 суддя Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху за наступних підстав.

Позов подано з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем пред`явлено одну вимогу немайнового характеру, а саме: про розірвання шлюбу.

Однак, належних доказів сплати позивачем ОСОБА_1 судового збору в сумі 840,80 коп., до матеріалів позову долучено не було, а наявний в документах оригінал квитанції про сплату судового збору ОСОБА_3 в сумі 880,00 грн., - не свідчить про оплату судового збору за подачу позову саме ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до суду позовної заяви не майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, в розмірі 840,80 грн.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за одну вимогу немайнового характеру, тобто 840,80 грн. за кожну, та подати суду докази на підтвердження сплати зазначеної суми.

Крім того, в порушення вимог закону позивачем не було долучено до позову його копії з додатками для відповідача.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, якщо заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги необхідність усунення зазначених в ухвалі недоліків, суд вважає необхідним залишити позов без руху, надавши позивачу строк для усунення цих недоліків.

Керуючись ст.185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - залишити без руху та надати строк для усунення вказаних в мотивувальній частині даної ухвали недоліків, протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Запропонувати позивачу подати документи та виправити недоліки, вказані в мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: подати суду докази на підтвердження сплати судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп., а також копію позову з додатками для відповідача.

В разі якщо позивачем не буде усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Чередніченко