Справа № 749/532/20
Номер провадження 2/749/227/20
"28" серпня 2020 р. м. Сновськ
Щорський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого-судді Шаповал З.О.,
з участю секретаря Мирошниченко А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сновськ в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу №749/532/20 за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -
01.07.2020 року ( згідно поштового конверту ) АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 17.05.2006 року відповідачем було отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому було збільшено до 8000,00 грн. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.03.2020 року має заборгованість в загальному розмірі 204421 грн. 31 коп. Позивач зменшив суму заборгованості до 131133,83 грн та просить стягнути з відповідача названу заборгованість.
У судовому засіданні представник позивача відсутній до суду надав заяву про відкладення розгляду справи з метою отримання додаткового часу для надання доказів та пояснень по справі.
У підготовче судове засідання відповідач не з`явився, до суду наддав відзив та заперечення на відповідь на відзив зі змісту яких вбачається, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить застосувати строк позовної давності до вимог банку. Вказує, що Банк не мав права самостійно змінювати процентну ставку, та нараховувати проценти після закінчення строку дії картки. Справу просить розглянути у його відсутності.
Позивач відповіді на відзив до суду не надав.
Ухвалою суду від 28.08.2020 року визнано причини неявки у судове засідання представника позивача Чапіги Д.О., - неповажними.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 17.05.2006 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з відповідачем, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк надав відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, у розмірі 3500 грн. Базова процентна ставка 3 відсотка в місяць із розрахунку 360 днів в році. Строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії картки. Порядок погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості (а.с.21).
Відповідач ознайомилась і була згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку.
Заява засвідчена підписами уповноваженої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем.
На підставі вказаного позивач надав відповідачу платіжну картку НОМЕР_1 , яка в подальшому була змінена на НОМЕР_2 (а.с.19).
Крім вказаних документів банком були надані й інші докази, зокрема розрахунок заборгованості з якого вбачається, що відповідачем не тільки були отримані кредитні кошти, а й певний час останній виконував свої обов`язки з їх повернення, що є підтвердженням отримання кредиту (коштів) (а.с.5-18), при цьому отримання кредиту не заперечується відповідачем.
Відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, не погашала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 31.03.2020 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 204421 грн. 31 коп. Позивач зменшив суму заборгованості до 131133,83 грн, яка складається з: 2660,72 грн - заборгованість за кредитом, 128473,11 грн заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 17.05.2006 року по 31.08.2018 року.
Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивачем заявлено про застосування позовної давності (а.с.57,58).
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.
Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).
Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 (справа №6-1926цс15).
Умови та правила надання банківських послуг, де пунктом 1.1.7.31 вказано, що строк позовної давності щодо вимог банку складає 50 років, не містять підпису відповідача. З огляду на це відсутні підстави вважати що сторони дійшли згоди щодо збільшення строку позовної давності.
В своїй постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, предметом якої був спір за позовом банківської установи про стягнення заборгованості за кредитним договором, Верховний Суд України зазначив, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.
Виходячи із положень статті 264 ЦК України, яка регламентує переривання перебігу позовної давності, правила переривання перебігу позовної даності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо є докази, які підтверджують факт такого переривання.
Частиною 1 статті 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 статті 264 ЦК України).
Необхідно зазначити, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: часткова сплата божником або з його згоди іншою особою основного боргу та /або сум санкцій.
Як вбачається з матеріалів справи (а.с.19) строк дії картки відповідача визначено по останній день травня місяця 2016 року.
З даним позовом Банк звернувся 01.07.2020 року.
Дослідивши розрахунок заборгованості (а.с.5-11), а також виписку по картковому рахунку відповідача (а.с.12-18), достовірність яких не спростовано відповідачем, суд приходить до висновку, що відповідачем було вчинено дії, внаслідок яких відбулось переривання перебігу позовної давності. Оскільки із досліджених у судовому засіданні вказаних документів вбачається, що відповідач частково сплачував кредитну заборгованість, і таким чином, відбулось переривання строку позовної давності.
Зокрема, як вбачається з названих документів (а.с.10, 12 зворот), відповідачем останнє погашення заборгованості за укладеним між сторонами договором проводились: 14.07.2017 року на суму 833,41 грн.
Перебіг строку позовної давності щодо вимоги про стягнення кредитної заборгованості та відсотків був перерваний, у зв`язку з чим перебіг строку позовної давності починається зановоу суду відсутні підстави для застосування строку позовної давності і як наслідок відмови в позові з зазначених мотивів.
Враховуючи, що відповідач взяв на себе зобов`язання по погашенню кредиту згідно договору, але своїх зобов`язань не виконав, чим порушуються права позивача, позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту слід задовольнити.
Проте, Банк, заявляючи позов про стягнення кредитної заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості тобто заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. У Заяві (а.с.22) яка підписана сторонами 17 травня 2006 року, чітко зазначена базова процентна ставка за користування кредитними коштами 3 % щомісячно, тобто 36 % річних.
На момент отримання позичальником кредитних коштів підписана ним заява містила умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у зазначеному в цьому документі конкретному розмірі та порядку нарахування.
Таким чином у справі встановлено, що, укладаючи спірний кредитний договір, сторони письмово погодили базовий розмір процентної ставки за користування коштами банку, який складав 3 % в місяць з розрахунку 360 днів в році.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по відсотках за період з 17.05.2006 року по 31.03.2015 року, що згідно розрахунку позивача становить 463,20 грн, а за період з 01.04.2015 року по 30.04.2016 року (останній день дії картки) підлягають стягненню проценти на рівні 3 % щомісячно, тобто 36 % річних, що складає (2660,72 (тіло кредиту) х 36% (процентна ставка) / 360 (кількість днів у році) х 1270 (кількість днів, за які здійснюються нарахування)) = 3379,11 грн., а всього 3842,31 грн (3379,11 грн + 463,20 грн ).
Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості, наданої Банком разом з позовною заявою, після закінчення строку дії виданої відповідачу кредитної картки (після 05/16) останнім на погашення наявної заборгованості було сплачено: 14.07.2017 року на суму 833,41 грн. тобто частина заборгованість за процентами та штрафами відповідачем сплачена.
Таким чином, підстави для стягнення з відповідача заборгованості за процентами в сумі 833,41 грн відсутні, оскільки останнім здійснено погашення вказаної суми до подання Банком позову до суду, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3008,90 грн заборгованість по відсотках (3842,31 грн - 833,4 грн ).
Що стосується нарахування процентів після закінчення строку дії картки.
28 березня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Як вбачається з матеріалів справи (а.с.19) та вказано вище, строк дії картки відповідача визначено по останній день травня місяця 2016 року, а отже не підлягають стягненню нараховувані проценти після спливу визначеного договором строку кредитування, тобто строку дії картки.
Отже на підставі вище викладеного суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 5669,62 грн, заборгованості, яка складається з: 2660,72 грн - заборгованість за кредитом; 3008,90 грн - заборгованість по відсотках, а в решті позовних вимог необхідно відмовити.
При пред`явленні позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 2102,00 грн (а.с.1 платіжне доручення). Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, то понесені позивачем судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 90,88 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 509, 551, 258, 226, 525, 526, 527, 530, 615, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 4-7, 12, 13, 81, 141, 89, 263-265, 354,355 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд Чернігівської області.

Суддя З.О.Шаповал