Номер провадження: 22-ц/813/2755/20
Номер справи місцевого суду: 1519/2-555/11
Головуючий у першій інстанції Гуревський В.К.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

13.01.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Комлева О.С., перевіривши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 06 червня 2012 року у цивільній справі за поданням старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Зозулянського І.В. про тимчасову заборону на виїзд за межі території України боржника - ОСОБА_1 , -

встановила:

У червні 2012 року старший державний виконавець Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Зозулянський І.В. звернувся до суду з поданням про тимчасову заборону на виїзд за межі території України боржника - ОСОБА_1 , посилаючись на те, що на примусовому виконанні у Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист №1519/2-555/11 виданий 17 травня 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 46 430,68 грн. на користь ОСОБА_2 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 червня 2012 року подання задоволено.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 , 29 жовтня 2019 року, звернувся до суду з апеляційною скаргою з пропуском строку на апеляційне оскарження ухвали суду, в якій не зазначає поважні причини його пропуску.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року, апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху, з наданням апелянту строку, у відповідності до ч. 3 ст. 357 ЦПК України протягом десяти днів з дня вручення ухвали звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку, в якій вказати поважні причини пропуску строку.

З матеріалів справи вбачається, що 06 червня 2012 року, ОСОБА_1 , у судовому засіданні присутній не був, з матеріалами справи ОСОБА_1 був ознайомлений 30 вересня 2019 року, проте з апеляційною скаргою звернувся лише 29 жовтня 2019 року, не зазначивши поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

19 листопада 2019 року копія ухвали судді Одеського апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху була направлена ОСОБА_1 ,за адресою, яка зазначена апелянтом в апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 .

13 грудня 2019 року ОСОБА_1 отримав копію ухвали судді від 19 листопада 2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про отримання поштового відправлення (а.с. 170).

Однак, у встановлений строк, недоліків апеляційної скарги апелянтом усунені не були.

Відповідно до статті 44 ЦПК України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Зловживанням процесуальними правами в розумінні процесуального закону є, крім іншого, вчинення (або не вчинення) дій, спрямованих на безпідставне затягування розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

У зв`язку з вищенаведеним, оскільки апелянтом вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк виконані не були, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити, а справу повернути до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України, суддя, -

ухвалила:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 06 червня 2012 року у цивільній справі за поданням старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Зозулянського І.В. про тимчасову заборону на виїзд за межі території України боржника - ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева