Справа № 576/221/20
Провадження № 6/576/6/20
УХВАЛА

07 лютого 2020 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області

суддяУсенко Л.М.
учасники справи:
боржник стягувач ОСОБА_1 КГП „Проектно-виробниче бюро
заступник начальника відділу Глухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Антонцева Ірина Олександрівна

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2020 року до суду звернулась заступник начальника відділу Глухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Антонцева І.О. з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа боржника ОСОБА_1 до виконання зобовязань, покладених на нього рішенням № 1/576/12/13 від 10.07.2013 року Глухівським міськрайонним судом про стягнення з нього на користь КГП «Проектно-виробниче бюро» боргу на загальну суму 80932,93 грн.

В обґрунтування вимог зазначає, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження АСВП № 53009470 з примусового виконання виконавчого листа № 1/576/12/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КГП «Проектно-виробниче бюро» 80932,93 грн. боргу. Зазначає, що 30.11.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, однак боржник до відділу не з`явився, підтвердження щодо самостійного виконання рішення не надав. Направлені до відповідних органів та реєстрів запити результату не дали, однак зареєстрованого за боржником майна виявлено не було. Боржник має відкриті рахунки в ПАТ «Приват банк», АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Креді Агріколь Банк». В результаті звернення стягнення на кошти боржника на рахунок стягувача перераховано 19 429,56 грн., станом на 03.02.2020 року кошти на рахунках боржника відсутні. 20.12.2019 року виконавцем здійснено вихід за місцем мешкання боржника, що вказане у виконавчому документі, однак двері квартири ніхто не відчинив, про що складено відповідний акт.

У судове засідання державний виконавець не з/явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, просила подання задовольнити.

Суд, керуючись ч. 1 ст. 223, ч. 4 ст. 441 ЦПК України проводить судове засідання у відсутності головного державного виконавця.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Безпосередньо дослідивши матеріали подання, кримінального провадження № 576/3023/2012, суд дійшов наступного висновку.

22 березня 2013 року постановою Глухівського міськрайонного суду Сумської області з задоволено цивільний позов КГП Проектно-виробниче бюро у м. Глухові, стягнуто з ОСОБА_1 на користь зазначеного підприємства 94950 грн. в порядку відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином.

На виконання вищевказаного рішення Глухівський міськрайонний суд Сумської області 22.03.2013 року видав виконавчий лист.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

30 листопада 2016 року старшим державним виконавцем Глухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1/576/12/13, про що винесено постанову, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, визначено суму виконавчого збору.

Згідно листа АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 29.11.2019 року на ім`я ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок.

Згідно листа ПАТ «Креді Агріколь Банк» від 27.11.2019 року ОСОБА_1 має відкритий поточний рахунок в національній валюті.

За інформацією з ІС ДП «НАІС» ОСОБА_2 у 2019 році тричі перетинав державний кордон України, зареєстровані за ним транспортні засоби відсутні; за відомостями Пенсійного фонду України пенсію не отримує; в Реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація щодо ОСОБА_1 відсутня.

Також 20.12.2019 року виконавцем здійснено вихід за місцем мешкання боржника, однак двері квартири ніхто не відчинив, про що складено відповідний акт.

Разом з тим слід зазначити, що сама по собі наявність невиконаних зобов`язань, про існування якого свідчать надані суду матеріали, не є підставою для звернення державного виконавця з поданням, а тим більше для задоволення судом такого подання і застосування обмеження особи у праві виїзду за кордон. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання. Державний виконавець не надав доказів, а матеріали справи таких не містять, які б давали суду підставу для висновку, що ОСОБА_1 не просто не виконує зобов`язання, а ухиляється від їх виконання, хоча мав би і міг, за умови добросовісного здійснення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

При розгляді питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон необхідно враховувати той факт, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки вона пов`язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Судові рішення у зазначеній категорії справ мають бути постановлені з ретельним вивченням та обґрунтуванням наданих державним виконавцем доказів навмисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Як вбачається із змісту подання та матеріалів, що додані на його обґрунтування, останні не містять належних доказів, що підтверджували б свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у даному виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

За нормами ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

За змістом ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Враховуючи зазначений в даних актах міжнародного та цивільного законодавства принцип свободи пересування особи, за винятком обмежень, які встановлюються законом та враховуючи відсутність доказів ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання про вжиття заходів забезпечення виконання рішення суду шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянином України ОСОБА_1 , а тому у задоволенні подання необхідно відмовити.

Керуючись статтями 12, 13, 258-260, 355, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання заступника начальника відділу Глухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_3 І.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд сумської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 07 лютого 2020 року.

Суддя Л.М.Усенко