печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2020 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань - Винник С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у залі суду заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просив здійснити заміну сторони стягувача у вказаній справі на підставі укладеного заявником та ПАТ «Дельта Банк» договору від 09 грудня 2019 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором № 0 від 28 липня 2008 року.

У судове засідання учасники розгляду не з`явилися, про час, дату, місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили.

Згідно з частиною третьою ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За приписами частини першої статті 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено розділом VI ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням суду від 27 лютого 2013 року присуджено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором 28 липня 2008 року у розмірі 29 818, 82 доларів США, яке набрало законної сили та є чинним /а. с. 47-49/.

04 червня 2013 року засобами поштового зв`язку на адресу позивача направлено один виконавчий лист, для пред`явлення до примусового виконання заочного рішення суду від 27 лютого 2013 року /а. с. 55/.

Заявник зазначає, що у Печерському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві знаходиться виконавче провадження № 50406415 про стягнення з боржника на користь первісного кредитора (стягувача).

Згідно з договором № 2098 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 09 грудня 2019 pоку, встановлено, що за цим договором, ПАТ «Дельта-Банк» відступає шляхом продажу Новому кредитору AT «Альфа-Банк», належні Банку, в Новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених вищевказаним договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців), поручителів (надалі за текстом Боржники), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, для яких перейшли обов`язки Боржників, або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами), договорами застави, договорами про надання гарантії (гарантіями), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.

AT «Альфа-Банк» набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.

Відповідно до частини першої ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Згідно з додатком № 5 до договору № 2098 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 09 грудня 2019 року по боржнику ОСОБА_1 , згідно з кредитним договором № від 28 липня 2008 року, відступлено на користь AT «Альфа-Банк».

Частиною п`ятою ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до судової практики Європейського суду судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), № 36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovak, № 2132/02 від 13 червня 2006 року, «Ліпісвіцька проти України», заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року).

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

Відповідно до пункту частини першої ст. 512 Цивільного кодексу України, передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.

У відповідності зі ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту 512, 513 Цивільного кодексу України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до частини першої ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, оскільки права вимоги відносяться до майна та є об`єктом права власності кредитора згідно зі ст. 190 Цивільного кодексу України, вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а виходячи з комплексного аналізу ст. 512, 513, 514, 516 та 517 Цивільного кодексу України можна зробити однозначний та цілком логічний висновок про те, що заміна кредитора в зобов`язанні, в тому числі і шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом зміни зобов`язання на боці кредитора.

Оскільки процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією, то в п. 5 ст. 8 Закон України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 20 листопада 2013 року, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що існують підстави, передбачені законом, для задоволення заяви та заміни сторони стягувача його правонаступником.

Керуючись ст.ст. 1-23, 442, 446 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Замінити стягувача з Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» (код у Єдиному державному реєстрі підприємств в організацій України 34047020) на Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (код у Єдиному державному реєстрі підприємств в організацій України 23494714, адреса місцезнаходження 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) як на правонаступника за правом грошової вимоги у виконавчому провадженні на примусове виконання заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2013 року про стягнення суми заборгованості у розмірі 29 818, 82 доларів США, судових витрат у розмірі 2 383, 42 грн з боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова