ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/276/20 Справа № 213/3062/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

20 грудня 2016 року АТ КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 44509,89 грн., з яких заборгованість за кредитом 4985,66 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 33878,52 грн., пеня 3050,00 грн., штрафи 500,00 грн. - фіксована частина, та 2095,71 грн. процентна складова та витрати на судовий збір (а.с.3-4).

Заочним рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2017 року позов АТ КБ ПриватБанк задоволено повністю (а.с.60-62).

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 травня 2018 року заочне рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 01 березня 2017 року скасовано, справу призначено до розгляду (а.с.113-114).

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2019 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 11 червня 2019 року позовні вимоги АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 26.06.2013 у сумі 6621,27 грн., з яких: заборгованість за кредитом 3355,00 грн.; заборгованість по процентам 1857,17 грн., заборгованість за пенею 1409,10 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762 грн. (а.с.197-201).

В апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк, просить рішення скасувати в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками, пенею і штрафами та ухвалити в цій частині нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по відсоткам, пені та штрафах в повному розмірі, в іншій частині рішення залишити без змін. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з копією наданої позивачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_1 26.06.2013 звертався до Позивача з заявою, в якій зазначив, що бажає оформити на своє ім`я карту «Універсальна», про що зробив в заяві відповідну позначку. При цьому у відповідному розділі Анкети-заяви міститься позначка про те, що пам`ятку Клієнта заявник отримав і ознайомлений з її змістом під підпис (а.с.6).

Доказів ознайомлення відповідача саме з тими Умовами та правилами, Тарифами, на які посилається позивач, та підставі яких нарахована заборгованість за договором без номеру від 26.06.2013, позивачем не надано, оскільки долучені до позову Умови та Правила надання банківських послуг жодного підпису відповідача не містять і навіть на ухвалу суду позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували саме цю обставину, а Витяги з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», в яких, як зазначає позивач, викладені умови кредитування, зокрема базова ставка по відсоткам за користування кредитом, розмір пені, штрафів тощо, не містить підпису Відповідача.

Позивачем доведено, а представником відповідача не заперечувався той факт, що Відповідач користувався коштами позивача, частково повертав кредитні кошти, але належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, тому має заборгованість.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги банку в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом підлягають задоволенню, а їх розмір відповідно до ст. 1048 ЦК України визначається на рівні облікової ставки НБУ.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто законом встановлено, що обов`язковою умовою кредитного договору є сплата процентів.

Частиною 1 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього ж Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами, відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, однак позивачем не було доведено ту обставину, що відповідачем були підписані Умови та Правила надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною до анкети-заяви.

Таким чином, колегія суддів вважає, що розмір процентної ставки, її збільшення/зменшення та сплата процентів не врегульовані умовами кредитного договору, однак оскільки між сторонами виникли кредитні правовідносини, то у відповідності до вищевказаних норм цивільного законодавства кредитний договір є завжди оплатним та передбачає обов`язкову сплату відсотків за користування кредитними коштами.

Тому, в даному випадку до правовідносин, що склалися, в частині визначення відсотків за користування кредитними коштами, слід застосовувати положення параграфа 1 глави 71 ЦК України.

Так, відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

Згідно зі ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Отже, так як розмір процентів не визначений умовами кредитного договору, то позивач має право на отримання процентів у розмірі, що визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до правильного висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367,369,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: