Справа № 175/1447/20
Провадження № 2/175/358/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

23 липня 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Кравченко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою Органу опіки та піклування в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальний заклад «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просив позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь особи, яка буде виконувати обов`язки законного представника дитини, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Представник позивача Органу опіки та піклування в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за довіреністю Баранець З.О. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.54).

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими відправленнями, що повернулися до суду з відміткою про відсутність адресата (а.с.25-26,50-51), причину неявки не повідомила, а тому зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відзив на позов від відповідачки до суду не надходив.

Представник третьої особи Комунального закладу «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» за довіреністю Сьомін О.С. надав суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.52).

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Встановлено, що ОСОБА_1 є рідною матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 22 липня 2016 року Бабушкінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №860 (а.с.9). Біологічним батьком дитини є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак інформація про батька дитини до актового запису про народження дитини внесена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали в орендованому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Співмешканець відповідачки ОСОБА_3 тривалий час застосовував фізичне насилля щодо ОСОБА_1 та їх спільного сина. Так, 02 вересня 2019 року за направленням №256-НЦ служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації до відділення «Матері з дітьми» КЗ ««Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області була, влаштована ОСОБА_1 разом з своїм малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період до 23 вересня 2019 року . В свою чергу ОСОБА_1 була направлена до вищезгаданого комунального закладу на час вирішення житлово-побутових проблем, надання соціально-педагогічної та психологічної підтримки матері та дитини, які стали жертвами домашнього насилля та забезпечена всім необхідним для нормального життя: безпечним житлом, постільною білизною, гігієнічними засобами та повноцінним харчуванням, а у відповідності до потреб дитині надані індивідуальні засоби гігієни, власні іграшки, одяг.

За направленням №260-НЦ служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації та заявою матері ОСОБА_1 з 23 вересня 2019 року малолітня дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області. В заяві мати зазначила термін - на три місяці, а саме: з 23 вересня 2019 року по 23 грудня 2019 року і причини - влаштуватись на роботу, підшукати інше житло і створити належні умови для проживання і розвитку своєї малолітньої дитини. Термін перебування хлопчика за заявою матері у відділенні «Термінове влаштування дітей» КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області давно закінчився, але ОСОБА_1 дитину із закладу не забрала та не зверталась до служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації із відповідною заявою про бажання забрати дитину.

За час перебування дитини у закладі, ОСОБА_1 телефонувала 24, 25 та 26 вересня 2019 року завідуючій відділення «Матері з дітьми» КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області Марковій О.А. , щоб дізнатись, як дитина, при цьому жінка перебувала у нетверезому стані, обіцяла приїхати забрати дитину, влаштуватись на роботу та знайти помешкання - безпечне для дитини. Станом на 17 квітня 2020 року мати жодного разу дитину не відвідала, здоров`ям та розвитком більше не цікавилась.

Матір дитини ОСОБА_1 долею дитини не цікавиться, ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та матеріального забезпечення сина, не проявляє до своєї дитини материнської уваги і турботи, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідачка не приймає ніякої участі в виховані та навчанні сина. Все вищезазначене свідчить, що ОСОБА_1 самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», органи опіки та піклування мають право перевіряти умови влаштування, утримання, виховання, навчання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, можуть переводити дітей, життю та здоров`ю (у тому числі психічному) яких загрожує небезпека, до інших форм влаштування дітей.

Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні її дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що служба надала вмотивований висновок (а.с.13-16).

Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а ухилення батьків від виховання дітей може розцінюватись у якості підстави для позбавлення батьківських прав лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, що узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 420/1753/18 (провадження № 61-22933св19) від 14 травня 2020 року.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

За таких встановлених обставин винної поведінки відповідачки та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про злісне ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення її батьківських прав відносно дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч. 3 ст. 167 СК України, дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування (ч. 5 ст. 167 СК України).

Таким чином, у зв`язку з відсутністю заяв від осіб, зазначених у ч. 4 ст. 167 СК України, та відсутності подання органу опіки та піклування, передання дітей органу опіки та піклування для подальшого влаштування, відповідає нормам закону та здійснено для забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

ОСОБА_1 працездатна, інших утриманців не має, а тому враховуючи матеріальний стан відповідачки, а також, те що ОСОБА_1 не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача, стягнувши аліменти з відповідачки ОСОБА_1 аліменти на користь Комунального закладу «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 28 квітня 2020 року.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць.

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», не справляється за поданням заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб`єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільняється від сплати судового збору за подання позову в даній цивільній справі.

Враховуючи вищевказане, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру в розмірі 1681,60 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2, 6, 7, 15, 17-19, 164, 165, 167, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 58, 60 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266, 280-282, 430 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальний заклад «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Позбавити громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 аліменти на користь Комунального закладу «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 28 квітня 2020 року.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1681,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Озерянська Ж.М.