ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4182/17 Номер провадження 22-ц/814/558/20Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє як законний представник (опікун) в інтересах ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 листопада 2019 року у складі судді Блажко І.О.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, треті особи ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», Колективне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про скасування рішень,

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив скасувати пункти 10-10.1 рішення № 572 від 27.11.2007 року виконавчого комітету Октябрської (нині Шевченківської) районної у м. Полтаві ради «Про оформлення права власності» щодо оформлення права приватної власності ОСОБА_3 на нежитлову будівлю (приватний клуб), загальною площею 928,4 м.кв., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати рішення від 30.11.2007 року реєстратора КП «ПБТІ «Інвентаризатор» реєстраційний № 21199801, запис № 3033 в книзі 16 про державну реєстрацію прав на нежитлову будівлю (приватний клуб), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 928,4 кв.м., за ОСОБА_3 (а.с. 1-2, 132-136 т. 1).

Позов мотивовано тим, що вказаним рішенням виконавчого комітету на підставі поданих ОСОБА_3 неправомірних правовстановлюючих документів, зокрема: рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» від 25.07.2006 та додаткового рішення цього суду від 04.08.2006 р., які було скасовано ухвалою Постійно діючого третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» від 16.11.2007 року, безпідставно вирішено оформити за останнім право приватної власності на вказану нежитлову будівлю (приватний клуб), чим порушено права позивача щодо даного нерухомого майна.

У подальшому рішенням РС Полтавського МУЮ Полтавської області від 17.07.2015 року у скасуванні державної реєстрації речових прав на вказане нерухоме майно за заявою ОСОБА_1 було відмовлено, а тому він звернувся з відповідним позовом до суду.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17 серпня 2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ТОВ «ФК «Поліс».

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24 травня 2018 року, описку в якому виправлено ухвалою цього суду від 20 липня 2018 року, залучено до участі в справі в якості третіх осіб ОСОБА_3 та КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор».

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судові витрати віднесено на користь держави.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження скасування рішення третейського суду, крім того, строк позовної давності давно сплинув та позивач не має жодних підстав для звернення до суду з даним позовом.

В апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржили позивач ОСОБА_1 та опікун недієздатного ОСОБА_3 - ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність та невмотивованість рішення, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи скарги ґрунтуються на тому, що при винесенні Постійно діючим третейським судом при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» рішення від 25.07.2006 р. та додаткового рішення від 04.08.2006 р. про визнання за ОСОБА_3 права власності на об`єкт незавершеного будівництва було порушено майнові права позивача.

Оскільки для завершення добудови будинку ДСГП «Дігор», яке виступало забудовником, не мало достатніх коштів, позивач уклав з останнім договір про пайову участь у будівництві від 28.09.2005 р., згідно з п. 1.4. якого загальний розмір пайової участі позивача становив 150 000 грн. При цьому, відповідно до п. 1.3. даного договору ПСГП «Дігор» зобов`язалось передати позивачу приміщення загальною площею 500 кв.м. згідно з актом прийому-передачі, а також зареєструвати право спільної власності на будинок й передати позивачу всі необхідні документи.

На підставі заяви позивача та наданого в якості доказу порушення його прав договору про пайову участь у будівництві, зазначені рішення третейського суду від 25.07.2006 р. та 04.08.2006 р. були скасовані ухвалою Постійно діючого третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» від 16.11.2007 р. та жодних юридичних наслідків дані рішення потягнути не могли. Попри це, на їх підставі прийняте оспорюване рішення виконавчого комітету Октябрської районної в м. Полтаві ради, яке порушує право власності позивача.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо недоведеності позовних вимог, а саме: що ухвала про скасування рішень третейського суду не породжує правових наслідків та не може скасовувати такі рішення, оскільки скасування рішень третейського суду було правовим наслідком невідповідності третейської угоди вимогам закону та прийняття їх некомпетентним судом, а не в результаті перегляду третейським судом прийнятих ним рішень по суті, а тому не потребувало оскарження в судах загальної юрисдикції.

Вважає необґрунтованими та безпідставними і висновки суду про застосування позовної давності, оскільки жодних правовідносин у тому числі із встановленим строком виконання між ним та відповідачем не виникало, крім тих, що пов`язані з прийняттям останнім оскаржуваного рішення, про наявність якого він довідався у червні 2015 року.

Також вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині відмов у задоволенні неодноразових заяв позивача про залучення до участі в справі третіх осіб та винесення незаконних ухвал про залишення позову без розгляду, які були скасовані апеляційним судом.

Законний представник ОСОБА_3 - його опікун ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування доводів скарги посилається на незаконність рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 існувала усна домовленість про розподіл будівлі по АДРЕСА_1 б згідно пайової участі обох сторін та після скасування рішення третейського суду про визнання права власності на спірну будівлю за ОСОБА_3 він не міг звернутися до виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради та зареєструвати за собою згідно рішення ПБТІ «Інвентаризатор» право власності, так як документи, на підставі яких приймалось рішення втратили чинність на той час і ОСОБА_3 не звертався до відповідних судових органів для оскарження ухвали третейського суду від 16.11.2007 року та це рішення є дійсним в даний час. Згідно висновку психіатричної експертизи № 2-3682/10 від 15 жовтня 2010 року ОСОБА_4 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними з березня-квітня 2007 року.

Вважає, що судом також порушено норми процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення, оскільки рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 23.03.2011 року ОСОБА_3 визнано недієздатним, але судом безпідставно відмовлено ОСОБА_4 представляти інтереси недієздатного сина в суді, а процесуального рішення щодо залучення до участі в справі ОСОБА_5 , як законного представника ОСОБА_3 , судом не ухвалювалось, внаслідок чого недієздатну особу було позбавлено права захисту в суді.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 законний представник третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_2 просить оскаржуване рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Представник ТОВ «ФК «Поліс» у відзивах на апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, дійшла наступних висновків.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено, що пунктами 10., 10.1. рішення виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради від 27 листопада 2007 року № 572 «Про оформлення права власності» на підставі поданих ОСОБА_3 правовстановлюючих документів: заяви від 23.11.2007 р., рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» від 25.07.2006 р., додаткового рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» від 04.08.2006 р., акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, затвердженого рішенням виконкому Полтавської міської ради № 55 від 07.03.2007 р. та технічного паспорту вирішено оформити в цілому право приватної власності на нежитлову будівлю (приватний клуб), загальною площею 928,4 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1 ; Колективному підприємству «Інвентаризатор» підготувати та оформити свідоцтво про право приватної власності і провести реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_3 .

На підставі вказаного рішення виконавчого комітету 28 листопада 2007 року Управлінням житлово-комунального господарства на ім`я ОСОБА_3 видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю (приватний клуб) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 928, кв.м., форма власності - приватна, частка - 1/1, яке зареєстроване КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 03 грудня 2007 року в книзі № 16 за номером запису 3033 та у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за номером 21199801.

Доводи позивача ґрунтуються на тому, що виконавчий комітет Октябрської районної у місті Полтаві ради прийняв неправомірне рішення про визнання за ОСОБА_3 права приватної власності на нежитлову будівлю (приватний клуб) з реєстрацією такого права БТІ, оскільки на момент прийняття оспорюваного рішення надані ОСОБА_3 рішення третейського суду втратили чинність.

Даючи оцінку доводам апеляційних скарг та висновкам суду першої інстанції в цій частині, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини третьої статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР у редакції, що діяла на час прийняття відповідачем оспорюваного рішення, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Підпунктом 10 пункту «б» статті 30 Закону № 280/97 встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать облік та реєстрація відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

На час виникнення спірних правовідносин порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно визначався Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003 р. № 6/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 січня 2003 р. за № 66/7387 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 6.1. Положення оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна провадилось з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, зокрема, фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об`єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об`єкта і введення його в експлуатацію; фізичним та юридичним особам при представленні договору про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна, акта про прийняття об`єкта в експлуатацію та акта приймання-передавання цього об`єкта; фізичним та юридичним особам на підставі документів, установлених законодавством, які підтверджують їх право власності на об`єкти нерухомого майна.

Свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування та місцевими державними адміністраціями, є правовстановлювальними документами, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна (пункт 6 Додатку 1 до пункту 2.1 Положення).

Право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб підлягало обов`язковій реєстрації прав із внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв`язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснювалося комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації (БТІ) за місцезнаходженням об`єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів. Реєстрації підлягало право власності тільки на об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об`єкти (пункти 1.3.-1.6. Положення).

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» від 25 липня 2006 року у справі № 2-17/2006 року за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Дігор» до КП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про визнання права власності на незавершений об`єкт нерухомості та його реєстрацію та позовом ОСОБА_3 до Приватного сільськогосподарського підприємства про стягнення боргу, звернення стягнення на майно та визнання права власності на стягнене майно та його реєстрацію визнано право власності на об`єкт: незавершене будівництво - нерухоме майно, нежитлове приміщення загальною площею 949 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . за ОСОБА_3 . Зобов`язано КП ПБТІ «Інвентаризатор» зареєструвати зазначене нежитлове приміщення - приватний клуб за ОСОБА_3 . Зазначено, що для офіційного визнання і підтвердження державного акту виникнення права власності, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. В позові ПСП «Дігор» відмовлено.

Додатковим рішенням цього третейського суду від 04 серпня 2006 року у вказаній справі визнано ОСОБА_3 правонаступником ПСПП «Дігор» в частині користування земельною ділянкою кадастровий номер :16:014:0021 на правах суборенди; визнано за ОСОБА_3 право власності на об`єкт незавершене будівництво - нерухоме майно нежитлове приміщення (приватний клуб), загальною площею 949 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги ПСПП «Дігор» задоволено частково. Зобов`язано КП ПБТІ «Інвентаризатор» зареєструвати нежитлове приміщення - приватний клуб за ОСОБА_3 . В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» від 16 листопада 2007 року скасовано рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» від 25 липня 2006 року та додаткове рішення від 04 серпня 2006 року за позовом ПСП «Дігор» до КП ПБТІ «Інвентаризатор» про визнання права власності на незавершений об`єкт нерухомості та його реєстрацію, ОСОБА_3 до ПСПП «Дігор» про стягнення боргу, звернення стягнення на майно та визнання права власності на стягнене майно та його реєстрацію.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що згідно Закону України «Про третейські суди» до компетенції третейського суду не належить скасування своїх рішень, компетентним судом, яким є місцевий загальний чи місцевий господарський суд, вказані рішення третейського суду не скасовувались, а ухвала третейського суду не є процесуальним документом, яким вирішується спір по суті.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками суду першої інстанції погоджується та не вбачає підстав для скасування в цій частині оскаржуваного рішення суду з мотивів, наведених в апеляційних скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 .

Порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні, вимоги щодо третейського розгляду, прийняття рішень третейським судом та їх оскарження регулюються Законом України «Про третейські суди» від 11 травня 2004 року № 1701-IV.

Статтею 51 Закону № 1701, також і у редакції, що діяла на час постановлення Постійно діючим Третейським судом при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» ухвали від 16 листопада 2007 року про скасування рішення цього суду від 25 липня 2006 року та додаткового рішення від 04 серпня 2006 року, на яку посилаються апелянти, встановлено, що рішення третейського суду може бути скасоване лише компенетним судом відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

До компетентного суду статтею 2 вказаного Закону віднесено місцевий загальний суд чи місцевий господарський суд за місцем розгляду справи третейським судом.

Третейський суд постановляє ухвали лише з питань, що виникають у процесі розгляду справи і не стосуються суті спору (стаття 52 Закону № 1701).

Скасування рішення третейського суду є вирішенням по суті спору, винесеного на розгляд третейського суду, тому постановлення з цього питання ухвал самим третейським судом, який не є компетентним судом, не відповідає вимогам Закону.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

З огляду на те, що ухвала Постійно діючого Третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» від 16 листопада 2007 року не є допустимим та достатнім доказом в розумінні Закону України «Про третейські суди», статей 78, 79 ЦПК України на доведення позивачем обставин нечинності рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» від 25 липня 2006 року та додаткового рішення цього суду від 04 серпня 2006 року, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування рішення виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради від 27 листопада 2007 року № 572 «Про оформлення права власності» за заявленими позивачем вимогами є законним та обґрунтованим.

Лист від 21 листопада 2019 року голови Правління Постійно діючого третейського суду асоціації «Альтернатива» Шеховцова І.Е. на звернення ОСОБА_1 щодо роз`яснення ухвали суду від 16 листопада 2007 року по справі № 2-17/2006 року за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Дігор» до КП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про визнання права власності на незавершений об`єкт нерухомості та його реєстрацію та позовом ОСОБА_3 до Приватного сільськогосподарського підприємства про стягнення боргу, звернення стягнення на майно та визнання права власності на стягнене майно та його реєстрацію, на який посилається в апеляційній скарзі позивач, є відповіддю на звернення громадян, а не процесуальною дією третейського суду (стаття 48 Закону), та відповідних правових наслідків не створює.

Колегія суддів апеляційного суду також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових та фактичних підстав для захисту майнових прав позивача, оскільки факт набуття ОСОБА_1 права власності на спірний об`єкт нерухомості з передбачених законом підстав по справі не встановлений і суду таких обставин не доведено, тому підстав для вжиття заходів судового захисту за позовом ОСОБА_1 по справі не вбачається.

Доводи апеляційних скарг в цій частині позивача ОСОБА_1 та законного представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та встановлених фактичних обставинах справи та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом по справі не встановлено.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду находить частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 щодо посилання у судовому рішенні на застосування позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (статті 257, 258 ЦК України).

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є самостійною підставою для відмови у позові

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, відповідно до закону позовна давність застосовуються судом лише у разі встановлення факту порушення прав позивача.

За відсутності підстав для вжиття заходів судового захисту, суд вирішує справу по суті позовних вимог та сплив позовної давності у такому випадку правового значення не має.

Оскільки факту незаконності рішень та порушення прав позивача ОСОБА_1 з боку відповідача - Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради по справі не встановлено і суду не доведено, посилання у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду на позовну давність є зайвим та підлягає виключенню.

Згідно пункту 2 частини першої статті 374, пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для відповідної зміни судового рішення апеляційним судом.

В іншій частині рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процессуального права, є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційних скаргах позивача та представника третьої особи, апеляційним судом не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 листопада 2019 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на застосування позовної давності.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна