Провадження № 2/201/519/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

з секретарем судового засідання Мунтян А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування арештів з майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 05 вересня 2019 року звернулась ОСОБА_1 з позовом до АТ КБ «Приватбанк», зазначивши третьою особою Соборний ВДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про скасування арештів з майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що Соборним ВДВС міста Дніпра Головного територіального управління у Дніпропетровській області при виконанні виконавчого напису, вчиненого 28 січня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 485055,16 грн., у виконавчому проваджені № 49946367 постановою від 28 січня 2016 року був накладений арешт на майно позивача. Виконавчий документ повернутий стягувачу за виконавчим провадженням ПАТ КБ «Приватбанк», але арешт при цьому державним виконавцем знятий не був. Оскільки на даний час заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк» погашена у повному обсязі, арешти з належного їй майна не зняті, позивач просила суд скасувати арешти, накладені на все нерухоме та рухоме майно ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження ВП № 49946367, відритого Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, яке було внесено в Єдиний державний реєстр майнових прав та обтяжень 01 лютого 2016 року , номер запису про обтяження 13072520.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 05 вересня 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.28).

Ухвалою суду від 09 вересня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», третя особа Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування арештів з майна (а.с.30-31).

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 15 січня 2020 року, начальник Соборного ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Овсюк О.А. просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що виконавче провадження № 49946367 не завершено, а виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на день винесення постанови), а тому відсутні підстави для скасування арештів з майна позивача.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представником відповідача АТ КБ «Приватбанк» до суду подано клопотання про розгляд цієї цивільної справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що 13 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Соборного ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області із заявою про зняття арешту з усього її майна, накладені постановами державного виконавця про арешт майна від 28 січня 2016 року (а.с. 17-17 зворот).

Листом № 40850 від 05 липня 2019 року начальник Соборного ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області повідомив ОСОБА_1 про неможливість скасування накладеного постановою від 28 січня 2016 року арешту майна у виконавчому провадженні №49946367, відкритого на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. № 7719 від 24 грудня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 485055,16 грн., оскільки виконавчий документ повернутий стягувачу 26 квітня 2016 року на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «про виконавче провадження» в редакції від 30 червня 1999 року, а матеріали виконавчого провадження знищено у зв`язку із закінченням строку зберігання виконавчих проваджень, який становить три роки (а.с. 18).

З інформаційної довідки з АСВП «ВП-спецрозділ» вбачається, що на виконанні Соборного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області дійсно перебувало виконавче провадження №49946367 з виконання вказаного виконавчого напису, в якому постановою від 28 січня 2016 року накладено арешт на майно боржника ( ОСОБА_1 ) та оголошена заборона на його відчуження. Постановами від 05 лютого 2016 року з боржника стягнуто виконавчий збір в розмірі 48505,52 грн. та арештовані кошти боржника. 26 квітня 2106 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 56-59).

Листом від 20 травня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» повідомило про відсутність заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №026410 від 22 квітня 2007 року (а.с. 14).

На підставі ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду.

За приписами ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 цієї статті визначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Наведене свідчить про те, що виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_1 не закінчено, незважаючи на повернення виконавчого документу стягувачу, відповідно до вимог ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки, виходячи зі змісту статей 30 та 50 зазначеного закону заборонено зняття арешту, адже, як встановлено судом і підтверджено доказами наведеними вище, докази про стягнення виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, позивачем не надані.

Як роз`яснено у п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ураховуючи положення пункту 1 частини першої та частини п`ятої статті 47 у взаємозв`язку з вимогами пункту 7 частини першої статті 26 Закону про виконавче провадження, повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження не є закінченим, воно є завершеним і ці поняття, не є тотожними.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено зняття арешту з майна боржника у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, а не у випадку повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», якою врегульовані питання зняття державним виконавцем арешту з майна, не передбачено право державного виконавця зняти арешт у разі повернення виконавчого документа стягувачу.

Таким чином виконавче провадження №49946367 не було закінчено, в порядку визначеному ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», тому вимоги позивача про зняття арешту з майна боржника задоволенню не підлягають.

Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 76-78, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування арештів майна залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 10 лютого 2020 року.

Суддя С.О. Демидова