КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/2931/2020 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 січня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гуля В.В., Сліпченка О.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новодністровської міської ради про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новодністровської міської ради про стягнення заробітної плати.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Новодністровської міської ради про стягнення заробітної плати направлено за підсудністю до Новодністровського районного суду Чернівецької області.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказав, що звертаючись до Святошинського суду міста Києва керувався ч. 1 ст. 28 ЦПК України та надав докази, які підтверджують факт його проживання і постійного місця роботи в м. Києві.

Відповідач Новодністровська міська рада відзиву на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надала.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд іншому суду, суд першої інстанції виходив з того, що спір виник між позивачем та відповідачем - юридичною особою, місцезнаходження якої є Чернівецька обл., м. Новодністровськ, мкр-н «Діброва», тому у відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статі 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.1 ст.28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яку ратифіковано і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Встановлено, що позивач зареєстрований АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта позивача (а.с. 18-19).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача є Чернівецька область, м. Новодністровськ, мкр-н «Діброва».

Отже, проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із положеннями законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для передачі справи на розгляд до Новодністровського районного суду Чернівецької області.

Доводи апеляційної скарги про те, що звертаючись до Святошинського суду міста Києва керувався ч. 1 ст. 28 ЦПК України (підсудність справ за вибором позивача) та надав докази, які підтверджують факт його проживання і постійного місця роботи в м. Києві, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки відповідно копії паспорта позивач зареєстрований АДРЕСА_1 , отже враховуючи право позивача на вибір підсудності за місцем його реєстрації, зазначена справа повинна розглядатись у Новодністровському районному суді Чернівецької області.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги надані позивачем докази про його проживання і постійне місце роботи в м. Києві, оскільки при визначенні підсудності враховується зареєстроване місце проживання позивача - АДРЕСА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про передачу справи на розгляд іншому суду та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення п. 1 ч. 1 ст. 31 та ч. 2 ст. 27 ЦПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «21» січня 2020 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіВ.В. Гуль О.І. Сліпченко