Справа № 202/8548/19
Провадження № 2-о/202/38/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 лютого 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

за участю секретаря: Голобородько О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Вимоги заявник ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що звернувшись до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії, вона отримала відмову в призначенні пенсії у зв`язку з тим, що в трудовій книжці маються розбіжності в призначенні пенсії. Зазначала, що факт належності їй трудової книжці підтверджується атестатом про навчання в професійному училищі, паспортом громадянина України, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та задовольнити вимоги. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи на першій сторінці трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25.09.1979 року, у графі «прізвище» маються певні виправлення, а саме мається заклеєне попереднє прізвище особи та зазначено прізвище « ОСОБА_2 », « ОСОБА_3 » та прізвище « ОСОБА_4 ». Також в трудовій книжці маються записи щодо зміни прізвища заявника згідно свідоцтва про шлюб, виданого 05.01.1979 року, та свідоцтва про шлюб, виданого 14.07.1992 року.

Судом встановлено, що зміна прізвищ ОСОБА_1 у зв`язку з укладанням шлюбу підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 4 від 27.06.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_5 після укладання шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_6 » та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 8 від 27.06.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_7 після укладання шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_8 ».

З довідки № 24 від 04.06.2019 року, виданої ПАТ «Маріупольська панчішна фабрика» вбачається, що ОСОБА_7 працювала на зазначеному підприємстві, що підтверджується також відповідними записами у трудовій книжці від 13.09.1976 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа, який необхідний заявнику для реалізації права на пенсію.

У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати своє право на пенсію.

Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, щотрудова книжка від 13.09.1976 року та трудова книжка від 17.07.1978 року серії НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 263-265, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів- задовольнити.

Встановити юридичний факт, що щотрутова книжка від 13.09.1976 року та трудова книжка від 17.07.1978 року серії НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: Г.В. Бєсєда