КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/8795/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/7227/16-ц

02 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Желепи О.В.

- Олійника В.І.

при секретарі - Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Вегера Андрія Анатолійовича на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 28 квітня 2020 року, постановлену під головуванням судді Андрейчука Т.В., за заявою боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати заборгованості по аліментам,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в якій просив визнати виконавчий лист № 756/7227/16, виданий Оболонським районним судом м. Києва 11.04.2018 року таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування вимог заяви зазначав, що 11 квітня 2018 року Оболонським районним судом м. Києва на виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 листопада 2016 року у справі № 757/7227/16-ц видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 25 409,83 грн., на підставі якого Оболонським РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 56201741.

Вказував на те, що підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів стали довідка-розрахунок заборгованості по аліментах, що складена державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Сіміновою Л.В. № 19536, розрахунок заборгованості державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Романенко Ю.С. за період з жовтня 2015 по квітень 2016 року; довідка-розрахунок заборгованості державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Гевел С.О. від 09.03.2016. Пеня за прострочення сплати аліментів у розмірі 25 409,83 грн., що стягнуто рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02.11.2016 року за період з травня 2013 року по квітень 2016 року, нараховано виходячи із розміру нарахованої державними виконавцями заборгованості по аліментах в сумі 96 767,28 грн.

Разом з тим, ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 23.05.2018 року визнано неправомірними дії заступника начальника Оболонського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції щодо розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язано останню здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні з урахуванням фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не проводилось їх стягнення.

На виконання вказаної ухвали суду, державним виконавцем здійснено перерахунок нарахування аліментів, а й відповідно заборгованості, ОСОБА_1 за період з 13.01.2012 року по 25.05.2018 року з урахуванням фактичного заробітку, про що складено довідку-розрахунок № 52981277 від 25.05.2018 року, розмірі якої ОСОБА_1 сплатив в повному обсязі (43 212,40 грн.), що підтверджується відповідною квитанцією.

Посилаючись на вказані обставини, та положення ч. 2 ст. 432 ЦПК України, згідно якої виконавчий документ може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, з інших причин, заявник просив задовольнити його заяву.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 28 квітня 2020 року в задоволенні заяви боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Вегера А.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 28 квітня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким визнати виконавчий лист № 756/7227/16, виданий Оболонським районним судом м. Києва 11.04.2018 року таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що суд не надав належної оцінки та не зазначив мотивів відхилення доводів заявника про наявність інших причин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а саме встановленого судом факту невірного обрахування державним виконавцем розміру аліментів, на який було нараховано пеню, та відсутність вини ОСОБА_3 у неправильності нарахування такого розміру аліментів державними виконавцями.

При цьому, вказував, що чинність рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 листопада 2016 року не може слугувати абсолютною підставою для відмови у задоволенні заяви, оскільки за приписами ч. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження та дієвим способом захисту порушеного права ОСОБА_3 , що виник внаслідок неправильного обрахування аліментів на користь позивача, що в свою чергу, безпосередньо не впливає на чинність самого рішення суду, на підставі якого такий виконавчий лист виданий.

Також зазначав, що відповідач сплатив на користь позивачки в повному обсязі весь розмір вірно нарахованих аліментів, а саме 43 212,40 грн., що свідчить про відсутність обмежень чи ущемлення прав позивачки на отримання на її користь аліментів, при цьому сплата відповідачем пені, нарахованої на невірний, фактично неіснуючий розмір аліментів в сумі 96 767,28 грн. за відсутності його вини, порушує права відповідача та не кореспондується з принципами справедливості та об`єктивної істини.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надійшов.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Вегера Андрій Анатолійович підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, про причини неявки суд не повідомила, тому колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 травня 2012 року у справі №2-1619/12 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку ОСОБА_1 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

У зв`язку з простроченням ОСОБА_1 сплати аліментів рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року у справі №756/7227/16-ц стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 пеню у сумі 25409,83 грн (т. 1, а. с. 104-108). Указане рішення суду залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 січня 2017 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року (т. 1, а. с. 144-145, 185-186).

На виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року у справі №756/7227/16-ц було відкрито виконавче провадження №56201741, яке здійснюється державними виконавцями Оболонського РВ ДВС у м. Києві Центрального МУ МЮ (м. Київ).

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року у справі №756/7227/16-ц у зв`язку з нововиявленими обставинами. Заява була мотивована тим, що, вирішуючи спір про стягнення пені за прострочення аліментів, суд виходив з того, що заборгованість за аліментами становила 96767,28 грн. Проте ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23 травня 2018 року у справі №2-1619/12 було визнано неправомірними дії заступника начальника Оболонського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Манасерян А.А. щодо розрахунку заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року залишено без змін ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року, якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року у справі №756/7227/16-ц у зв`язку з нововиявленими обставинами (т. 2, а. с. 121-124, 211-216).

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року у справі №756/7227/16-ц, на виконання якого 11 квітня 2018 року було видано виконавчий лист №756/7227/16-ц є чинним, здійснюється його примусове виконання у рамках виконавчого провадження №56201741, боржником не надано доказів, які б засвідчували добровільну сплату ОСОБА_1 поза межами указаного виконавчого провадження пені за прострочення сплати аліментів у сумі 25 409,83 грн., розмір якої визначений рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року у справі №756/7227/16-ц, а тому відсутні підстави для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа №756/7227/16-ц, виданого 11 квітня 2018 року Оболонським районним судом м. Києва.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Частиною 1 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (такий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц).

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як на підставу визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 вказував на те, що розмір стягнутої за рішенням суду пені, на виконання якого і видано оскаржуваний виконавчий лист, розраховано на невірний розмір заборгованості по аліментам, що на якого думку є іншою причиною для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів вважає, що вказані ОСОБА_1 обставини не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 листопада 2016 року про стягнення пені, залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 січня 2017 року, та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 10 травня 2017 року.

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року у справі №756/7227/16-ц у зв`язку з нововиявленими обставинами. Заява була мотивована тим, що, вирішуючи спір про стягнення пені за прострочення аліментів, суд виходив з того, що заборгованість за аліментами становила 96767,28 грн. Проте ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23 травня 2018 року у справі №2-1619/12 було визнано неправомірними дії заступника начальника Оболонського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Манасерян А.А. щодо розрахунку заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року залишено без змін ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року, якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року у справі №756/7227/16-ц у зв`язку з нововиявленими обставинами (т. 2, а. с. 121-124, 211-216).

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, зважаючи на те, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року у справі №756/7227/16-ц, на виконання якого 11 квітня 2018 року було видано виконавчий лист №756/7227/16-ц є чинним, здійснюється його примусове виконання у рамках виконавчого провадження №56201741, боржником не надано доказів, які б засвідчували добровільну сплату ОСОБА_1 поза межами указаного виконавчого провадження пені за прострочення сплати аліментів у сумі 25 409,83 грн., розмір якої визначений рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року у справі №756/7227/16-ц, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа №756/7227/16-ц, виданого 11 квітня 2018 року Оболонським районним судом м. Києва.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не надав належної оцінки та не зазначив мотивів відхилення доводів заявника про наявність інших причин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а саме встановленого судом факту невірного обрахування державним виконавцем розміру аліментів, на який було нараховано пеню, та відсутність вини ОСОБА_3 у неправильності нарахування такого розміру аліментів державними виконавцями, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані заявником обставини не є іншими причинами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Вказані обставини лише свідчать про незгоду заявника з рішенням судом про стягнення пені, та порядку нарахування розміру аліментів, що не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач сплатив на користь позивачки в повному обсязі весь розмір вірно нарахованих аліментів, а саме 43 212,40 грн., що свідчить про відсутність обмежень чи ущемлення прав позивачки на отримання на її користь аліментів, тоді як сплата відповідачем пені, нарахованої на невірний, фактично неіснуючий розмір аліментів в сумі 96 767,28 грн. за відсутності його вини, порушує права відповідача та не кореспондується з принципами справедливості та об`єктивної істини, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 28 квітня 2020 року постановлена з дотримання норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Вегера Андрія Анатолійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 28 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2020 року.

Головуючий: Судді: