Справа № 750/290/20
Провадження № 4-с/750/40/20
У Х В А Л А

21 грудня 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

Головуючого судді Требух Н.В.

За участі секретаря судового засідання Будаш М.В.

за участю державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Качури В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Качури Володимира Володимировича щодо визначення вартості арештованого майна при підготовці заявки на проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна відповідно до висновку про вартість майна проведену ФОП ОСОБА_2 від 27.04.2017 року допущені при примусовому виконанні виконавчого листа №2/750/1942/16 від 24.10.2016 року ВП №52837556,

заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,-

встановив

13.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова зі скаргою на неправомірні дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Качури Володимира Володимировича щодо визначення вартості арештованого майна при підготовці заявки на проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна відповідно до висновку про вартість майна проведену ФОП ОСОБА_2 від 27.04.2017 року допущені при примусовому виконанні виконавчого листа №2/750/1942/16 від 24.10.2016 року ВП №52837556.

Представники скаржника в судовому засіданні скаргу підтримували, в судове засідання 21.12.2020 року скаржник і його представники не з`явились, представник скаржника адвокат Ларченко А.В. надала клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки приймає участь о 14.30 год. 21.12.2020 року у розгляді справи в Господарському суді м.Києва. Скаржник та його представник ОСОБА_7 до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Причини неявки представника скаржника адвоката Ларченко А.В. поважними суд не визнав, оскільки в попередньому судовому засіданні 25.11.2020 року узгоджувався час розгляду справи.

Суб`єкт оскарження подав письмовий відзив та повідомив, що скаржником без поважних причин пропущено строк звернення зі скаргою до суду, в судовому засіданні в задоволенні скарги просив відмовити.

Заінтересовані особи до суду не з`явились.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби міста Чернігів перебувало зведене виконавче провадження №53992295 (постанова об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 22.05.2017) до складу якого входило виконавче провадження №52837556 з примусового виконання виконавчого листа №2/750/1942/16 від 24.10.2016 року виданого Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 57329 грн. 75 коп. (постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 08.11.2016 та надіслана боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення); виконавче провадження № 52837622 з примусового виконання виконавчого листа № 2/750/1942/16 від 24.10.2016 року виданого Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 573 грн. 28 коп. (постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 08.11.2016 та надіслана боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення); виконавче провадження № 52684673 з примусового виконання виконавчого листа №2/750/1919/15 від 17.09.2015 року виданого Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 заборгованості в розмірі 13000 грн. (матеріали виконавчого провадження надійшли від Замостянського ВДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі звільненням боржника з роботи, постанова про відкриття виконавчого провадження від 13.10.2016, залишок заборгованості становив 10832,11 грн.) та виконавче провадження № 52689054 з примусового виконання виконавчого листа № 1-66/10 від 16.08.2010 року Бахмацького районного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 заборгованості в розмірі 25000 грн. (матеріали виконавчого провадження надійшли від Новозаводського ВДВС м. Чернігів ГТУЮ Чернігівській області, на підставі постанови про передачу виконавчого провадження у зв`язку зі звільненням боржника з ТОВ «Капрі - Бета», м. Чернігів, вул. Любецька, 163, постанова про прийняття виконавчого провадження винесена 02.03.2017 та надіслана боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення).

В ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджує відомості відділу адресно - довідкового підрозділу УДМС України.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено ОСОБА_1 , мав право власності на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 42,8 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м., яка розташована на першому поверсі чотирьохповерхового будинку. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.01.2013 року приватним нотаріусом Бондар Миколою Костянтиновичем, реєстраційний номер 355874101, номер запису про право власності 4656.

16.12.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, ВП №52837556, якою було описано та накладено арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 в присутності ОСОБА_3 - стягувача по виконавчому листу №2/750/1942/16, виданого 24.10.2016 року Деснянським районним судом м. Чернігова та понятих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (а.138-140 ЗВП №53992295).

16.12.2016 року копію постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, ВП №52837556, якою було описано та арештовано двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , було направлено ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденції з повідомленням про вручення поштового відправлення та роз`яснено право, згідно статті 57 Закону України Про виконавче провадження, щодо визначення вартості майна. Вказане поштове відправлення повернулось не врученим до відділу з відміткою поштового відділення, довідка ф20, причина повернення: за закінченням терміну зберігання (а.134-137 ЗВП №53992295).

18.04.2017 року державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та направлено копію даної постанови ОСОБА_1 для виконання та до відома. Вказане поштове відправлення повернулось неврученим з відміткою про повернення: у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.107-110 ЗВП №53992295).

Матеріали ЗВП №53992295 містять звіт суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 про незалежну оцінку квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 . З тексту вказаної постанови вбачається, що суб`єкт оціночної діяльності попереджений про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого звіту з питань, що містяться в постанові.

Згідно висновку про вартість майна, ринкова вартість об`єкта оцінки, що визначена в результаті незалежної оцінки без ПДВ становить: 302 100 грн. (а.75-106 ЗВП №53992295).

19.05.2017 року Центральним відділом державної виконавчої служби м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області було направлено на адресу ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією із зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення лист щодо оцінки арештованого майна ОСОБА_1 , в якому ОСОБА_1 було повідомлено про вартість арештованого майна, а саме, квартири АДРЕСА_2 , яка становила 302 100 грн. (а.72-73 ЗВП №53992295).

22.05.2017 року Центральним відділом державної виконавчої служби м.Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області на адресу Чернігівської філії державного підприємства Сетам було направлено заявку на проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна (а.66-67 ЗВП №53992295).

Звертаючись до суду зі скаргою, заявник посилається на те, що дії державного виконавця з визначення вартості арештованого нерухомого майна є неправомірними, а результати оцінки цього майна є заниженими та такими, що не відповідають реальному стану нерухомого майна та об`єктивним цінам, що склалися на ринку нерухомості в даний час.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на усій території України.

При цьому, держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 225.04.2012 №11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013).

Зокрема, у рішенні №2-р(II)/2019 від 15.05.2019 Конституційний Суд України наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 №1401VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, статтею 129-1, частиною другою якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Аналіз статей 3, 8, частин першої, другої статті 55, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України у їх системному зв`язку, наведених юридичних позицій Конституційного Суду України дає підстави стверджувати, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Одним із основних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення є закріплення у процесуальному законодавстві положень щодо здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в справах та відповідні норми спрямовані на забезпечення виконання рішень суду.

Принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин, враховувати чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі судом) виконанню остаточного судового рішення чи навпаки перешкоджає такому виконанню.

При цьому, слід зауважити на тому, що виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника (ч. 2 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження").

Відтак, за наявності будь-яких сумнівів з приводу правомірності чи неправомірності вчинення виконавцем певних дій, останні підлягають оцінці з точки зору їх спрямованості на забезпечення виконання остаточного судового рішення.

У силу ст.ст. 1, 5 Законом України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі Закон України № 2658-ІІІ).

Згідно з частиною 4 статті 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Статтею 32 Закону України № 2658-III передбачено відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, а згідно з частиною 2 цієї статті оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Отже, чинним законодавством України передбачено підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема недостовірності чи необ`єктивності оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина 1 статті 12 Закону України № 2658-III).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Аналогічну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 (провадження № 12-18гс18).

У статті 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У частині п`ятій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Аналіз статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, яким є, у тому числі і скаржник, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України № 2658-ІІІ.

Крім того, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 14.02.2020 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 03.09.2020 року відмолено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), ОСОБА_4 , Державного підприємства «Сетам», треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , про визнання недійсними електронних торгів.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги.

Керуючись ст. 126, 260, 447 ЦПК України, суд -

Ухвалив

В задооленні скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Качури Володимира Володимировича щодо визначення вартості арештованого майна при підготовці заявки на проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна відповідно до висновку про вартість майна проведену ФОП ОСОБА_2 від 27.04.2017 року допущені при примусовому виконанні виконавчого листа №2/750/1942/16 від 24.10.2016 року ВП №52837556, відмовити.

Ухвала набирає законної сили у строки та в порядку, передбаченому ст..261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 23.12.2020 року.

Суддя