КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/3253/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/9949/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Гаращенко Д.Р., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання - Добровольської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 травня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Коробенка С.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 14 січня 2016 в справі № 760/19880/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 було стягнуто з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання непрацездатного сина ОСОБА_3 в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 05 листопада 2015 року довічно.

Зазначав, що на час звернення до суду з позовом він залишився без роботи, оскільки був звільнений з 02 лютого 2018 року. Вказував, що він є літньою, хворою людиною, у березні 2014 року в нього виявлений цукровий діабет, крім чого також прогресують і старі хвороби: ішемічна хвороба серця, гіпертонія, жовчо-кам`яна хвороба, хронічний панкреатит, хронічний гастродуоденіт, стеатогепатит, хронічний холецистит. У зв`язку зі станом здоров`я він вимушений витрачати значні кошти на лікування.

Стверджував, що його доходи зменшилися у зв`язку з виходом на пенсію, в той час як витрати, зокрема, на лікування, значним чином збільшилися, а тому він не має можливості продовжувати сплачувати аліменти на утримання сина, який є непрацездатним і отримує соціальну допомогу, як особа з інвалідністю ІІ групи. Крім того, допомогу від держави отримує і відповідач, як опікун непрацездатного інваліда.

Враховуючи вказане, просив припинити стягнення з нього аліментів (а.с. 3-5).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 зазначила, що позивач не є особою з інвалідністю, а його посилання на серйозні хвороби є лише віковими змінами, а крім того, на них він вже посилався у своєму попередньому позові про зменшення розміру аліментів, у задоволенні якого судом було відмовлено. Позивач ухиляється від сплати аліментів, має значну заборгованість, а на його рухоме та нерухоме майно накладено арешт. Вважає, що позивач спроможній сплачувати аліменти, тому просила позовні вимоги залишити без задоволення (а.с. 47-48).

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27 травня 2020 року у задоволенні вказаного позову відмовлено (а.с. 104, 106-108).

Не погодившись з рішенням районного суду, 23 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення про звільнення від сплати аліментів (а.с. 109-119).

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував ряд обставин при ухваленні рішення, а саме, що він не має змоги сплачувати аліменти, має невиліковні хвороби та витрачає багато коштів на лікування. Його пенсії вистачає лише на ліки та харчування. Також суд не врахував, що у нього є сім`я, про яку необхідно також турбуватися, оскільки дружина також залишилася без роботи. Вважає, що передбачений ст. 198 СК України обов`язок батьків утримувати своїх непрацездатних дітей не є абсолютним. Звертав увагу на те, що його непрацездатний син ОСОБА_3 не є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, а набув її у віці 34 роки. Зазначав, що ОСОБА_3 отримує соціальну допомогу у розмірі 1 769,00 грн. та відповідач, як опікун, отримує допомогу на догляд за особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу у сумі 2 189,00 грн. Також у ОСОБА_3 є повнолітня сестра, яка проживає разом з родиною, яка також має обов`язок утримувати непрацездатного брата.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав скаргу і просив її задовольнити, відповідачка ОСОБА_2 заперечувала проти скарги і просила її відхилити.

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач спроможний сплачувати аліменти на утримання непрацездатного повнолітнього сина у розмірі, який визначений набравшим законної сили рішенням суду.

Колегія суддів погодилася з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судом встановлено, щоОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1977 року по 1988 рік, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 05 червня 2012 року ОСОБА_3 визнано недієздатним, призначено його опікуном ОСОБА_2

Рішеннями Солом`янського районного суду м. Києва від 26 листопада 2012 року та 17 грудня 2013 року з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі ј частини його доходів на утримання їх непрацездатного сина ОСОБА_3 , але не менше 30 % прожиткового мінімуму на період встановленого на той час строку інвалідності.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 13 жовтня 2015 року ОСОБА_3 встановлена ІІ група інвалідності з 01 листопада 2015 року безстроково.

У січні 2015 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які утримувалися з нього, проте, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року у задоволенні його позову було відмовлено (а.с. 53-56).

Вказані вище обставини встановлені набравшим законної сили рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 січня 2016 року у справі № 760/19880/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного сина, яким позовні вимоги було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання непрацездатного сина ОСОБА_3 в розмірі ј частини від заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з 05 листопада 2015 року щомісячно довічно (а.с. 49-52).

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

На виконання вказаного рішення Солом`янським районним судом м. Києва 04 квітня 2016 року видано виконавчий лист (а.с. 59).

Виконавчий лист перебуває на виконанні у Оболонському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві, виконавче провадження № 51103196 (а.с. 66).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 липня 2018 року ОСОБА_1 мав заборгованість у сумі 263 130,39 грн. (а.с. 77).

Згідно з довідкою про відрахування аліментів ОСОБА_1 , який перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, сплачує аліменти зі своєї пенсії згідно постанови виконавця ВП № 58782238 від 18 квітня 2019 року на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з червня 2019 року по листопад 2019 року по 2 583,38 грн. щомісячно (а.с. 82).

З трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що 02 лютого 2018 року його було звільнено за угодою сторін з посади менеджера персоналу ПрАТ «Український процесінговий центр» (а.с. 8).

За змістом ч. 1 ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

З аналізу даної норми випливає, що підставами для стягнення аліментів на повнолітніх дочку чи сина є їх непрацездатність та можливість у батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2 ст. 200 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Позивач просив припинити стягнення з нього аліментів на утримання непрацездатного сина, які були стягнуті рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 січня 2016 року у справі № 760/19880/15-ц у розмірі ј частини від заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з 05 листопада 2015 року щомісячно довічно.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як на підстави для припинення стягнення аліментів позивач посилався на стан свого здоров`я та неспроможність надавати матеріальну допомогу сину, на підтвердження чого надав: копію трудової книжки, з якої вбачається, що він звільнений з роботи з 02 лютого 2018 року (а.с. 8); копії чеків з аптек про купівлю ліків (а.с. 12-14), виписки з історії хвороб та інші медичні довідки (а.с. 15-23).

Разом з тим, у матеріалах справи містяться відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо доходів та джерел цих доходів ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2016 року по 4 квартал 2018 року (а.с. 98).

З довідки Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Дніпровський район) та отримує пенсію за віком: з січня по червень 2016 року - 6 943,33 грн., з липня 2016 року по липень 2017 року - 7 956,13 грн., з серпня по вересень 2017 року - 3 978,06 грн., у жовтні 2017 року - 5 382,08 грн., з листопада по грудень 2018 року - 4 680,08 грн. (а.с. 92).

Таким чином, встановивши, що сину позивача ОСОБА_3 встановлена ІІ група інвалідності з 01 листопада 2015 року безстроково, а ОСОБА_1 отримує дохід (пенсію), тобто має матеріальну можливість сплачувати аліменти, тому відсутні підстави звільняти позивача від обов`язку, передбаченого ст. 198 СК України, утримувати свого повнолітнього непрацездатного сина.

Доводи апелянта, що ОСОБА_3 отримує соціальну допомогу, а його опікун отримує допомогу на догляд за особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, не можуть бути підставою для припинення стягнення аліментів з позивача.

При цьому, позивач не позбавлений можливості заявляти про зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 січня 2016 року у справі № 760/19880/15-ц.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

На підставі ст. 141 ЦПК України, не підлягають відшкодуванню 1261.20 грн. понесених позивачем витрат по сплаті судового збору за розгляд справи апеляційним судом (а.с. 114).

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 20 серпня 2020 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома