Провадження № 2/243/229/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

16 грудня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя Гончарова А.О.,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 5 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 18 грудня 2014 року відповідач отримав від позивача грошові кошти по договору позики в сумі 1 349 424,00 грн., при фактичному одержані вказаної суми позичальником були надані чотири розписки. За користування сумою в 162 000 грн. позичальник взяв на себе зобов`язання сплачувати щомісячно 5664 грн., що є процентами, отже станом на час повернення сума боргу становила 229 968 грн. Аналогічно було взято зобов`язання позичальником по користуванню суми в 400 000 грн. із щомісячною сплатою за користування в 6000 грн., що на момент виконання зобов`язання склала 472 000 грн., отже, разом сума боргу на день повернення боргу склала 1 469 392,00 грн. Договором було визначено, що у разі неповернення боргу в сумі і строки, передбачені договором, а саме до 18.12.2015 року, відповідач зобов`язаний сплатити позичену грошову суму в гривнях в еквіваленті до дол. США по середньому комерційному банківському курсу на день повернення боргу. У визначений строк відповідач суму боргу не повернув. Крім того, сума позики з врахуванням індексу інфляції становить 2 032 169,14 грн. Також, стягненню з відповідача підлягають 3% річних, що становить 128 380,58 грн. Крім того, відповідач мав сплачувати проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ, або процентів обумовлених договором позики, що становлять 753 090,18 грн.

В зв`язку з викладеним позивач просить суд прийняти рішення, згідно з яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті (поверненню) грошової позики з урахуванням індексу інфляції у розмірі 2 032 169 грн. 14 коп., три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, що становить 128 380 грн. 58 коп. та процентів у розмірі 753 090 грн. 18 коп., що загалом становить 2 913 639 грн. 90 коп. та судові витрати по сплату судового збору в сумі 8810,00 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Згідно з розпискою від 18.12.2014 року, ОСОБА_2 підтвердив, що 18.12.2014 року отримав в позику у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 349 424,00 грн., що на момент складання розписки є еквівалентом 21839 доларів США, та зобов`язався повернути суму боргу до 18.12.2015 року.

Згідно з розпискою від 18.12.2014 року, ОСОБА_2 підтвердив, що 18.12.2014 року отримав в позику у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 418 000,00 грн., та зобов`язався повернути суму боргу до 18.12.2015 року.

Згідно з розпискою від 18.12.2014 року, ОСОБА_2 підтвердив, що 18.12.2014 року отримав в позику у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 162 000,00 грн., що на момент складання розписки є еквівалентом 10125 доларів США, за користування даною сумою зобов`язався сплачувати щомісячно 5664 грн., що еквівалентно 354 доларів США, за ставкою 42% річних, та зобов`язався повернути суму боргу до 18.12.2015 року.

Згідно з розпискою від 18.12.2014 року, ОСОБА_2 підтвердив, що 18.12.2014 року отримав в позику у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 400 000,00 грн., що на момент складання розписки є еквівалентом 25 000 доларів США, за користування даною сумою зобов`язався сплачувати щомісячно 6000 грн., що еквівалентно 375 доларів США, за ставкою 18% річних, та зобов`язався повернути суму боргу до 18.12.2015 року.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно з статтею 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Як вбачається з правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 02 вересня 2015 року у справі № 6-369цс15, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Згідно із наданими представником позивача розрахунками, заборгованість відповідача перед позивачем за договорами позики від 18.12.2014 року з урахуванням індексу інфляції становить 2 032 169,14 грн., 3% річних від суми боргу за час прострочення 128 380,58 грн.; відсотки за користування коштами в сумі 753 090,18 грн.

Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростували факт укладення між сторонами договору позики, дійсність його умов та передачі коштів, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором позики від 18.12.2014 року слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача суму боргу в загальному розмірі 2 913 639,90 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 8810,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 128, 131, 133, 141, 259, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за договорами позики від 18.12.2014 року з урахуванням індексу інфляції в розмірі 2 032 169,14 грн. (два мільйони тридцять дві тисячі сто шістдесят дев`ять грн. 14 коп.), 3% річних від суми боргу за час прострочення в сумі 128 380,58 грн. (сто двадцять вісім тисяч триста вісімдесят грн. 58 коп.); відсотки за користування коштами в сумі 753 090,18 грн. (сімсот п`ятдесят три тисячі дев`яносто грн. 18 коп.) та витрати по сплаті судового збору в сумі 8810,00 грн. (вісім тисяч вісімсот десять грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст судового рішення виготовлено 23 грудня 2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області А.О. Гончарова