УХВАЛА

28 липня 2020 року Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді Панас О.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

На розгляд до Рівненського міського суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 .

Згідно поданої до суду заяви просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна № 1 , житловий будинок, загальна площа 68,5 кв.м., житлова площа 46,4 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 . Заборонити ОСОБА_2 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна, а саме: вищезазначеного домоволодіння, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини щодо зазначеного нерухомого майна.

Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 має намір подати до суду позов до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу.

Судовий збір при пред`явленні заяви до суду сплачений.

Відповідно до п. 1ч.1 ст. 150 ЦПК позов забезпечується накладенням арешту на майно, п.2 забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Відповідно до п.4 Постанови Плену у ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Цивільним законодавством передбачається недопустимість при вжитті заходів забезпечення позову порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів заявника й інших осіб, до яких належать особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, але перебувають з останніми у певних правовідносинах. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з тих підстав, що обрані заявником види забезпечення позову не пов`язані з майбутнім предметом позову за яким буде встановлюватися факт спільного проживання, та не є співмірним з вимогами, які будуть заявлені , оскільки предмет позову за яким може бути забезпечений позов шляхом арешту нерухомого майна або заборону вчинення певних дій можливий у разі пред`явлення до суду позову, який містить в собі майнову вимогу щодо майна, відносно якого просять вжити заходів забезпечення.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст..ст. 150, 151,153 , 260,261, 353,354,355, п.3 Р.ХП «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд , -

у х в а л и в:

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею. Копію ухвали направити заявнику. Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд протягом п"ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В.Панас