Справа № 345/4905/19
Провадження № 22-ц/4808/785/20
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.,

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадженнясправу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою його представником - адвокатом Шевчуком Петром Васильовичем, на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене у складі судді Якиміва Р.В.21 квітня 2020 року в м. Калуші,

в с т а н о в и в :

12 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Калуського міськрайонного суду від 25.08.2015 року, шляхом зміни способу їх стягнення з 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду грошову суму в розмірі 5 000 грн. щомісячно, посилаючись на збільшення витрат на дитину з часу присудження аліментів у зв`язку з навчанням і хворобою, на покращення матеріального становища платника аліментів, а також на те, що на її утриманні перебуває непрацездатна матір.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 21 квітня 2020 року позов задоволено частково.

Постановлено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі по 1 800,00 грн. щомісячно на дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ним повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 3 300,00 грн. за надання правничої допомоги.

Відкликано попередній виконавчий лист № 345/3118/15-ц про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму - після його виконання до дня набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач не забезпечує нормального життєвого рівня дитини, а також, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, суд визнав необґрунтованим розмір аліментів, які позивачка просить стягувати з відповідача щомісячно, оскільки така сума ґрунтується на її припущеннях, та, визначаючи розмір аліментів, врахував розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що відповідач на даний час є інвалідом другої групи, відомостей про утримання інших осіб та про наявність будь-яких інших стягнень з нього суду не надав, а тому має можливість докладати зусиль для забезпечення належного рівня життя своєму неповнолітньому сину.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що відповідач не має офіційного працевлаштування, є інвалідом ІІ групи, отримує мінімальну пенсію по інвалідності, що становить 1 638 грн. та жодних інших регулярних доходів не має, оскільки за станом здоров`я позбавлений можливості працювати. Після відрахування аліментів йому на прожиття залишається всього 529 грн., а висновок суду про отримання ним пенсії в розмірі 7 590,40 грн. є безпідставними, оскільки це розмір сукупної пенсії за пів року.

Вказує, що визначений судом розмір аліментів та стягнута сума витрат за надання правничої допомоги є надмірним та непідйомним тягарем для відповідача, оскільки єдиним його доходом є пенсійне забезпечення по інвалідності. При цьому, обов`язок утримувати неповнолітню дитину є також і обов`язком матері. Тому сума аліментів на утримання сина не може перевищувати 1 109 грн., що становить 50 % прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років.

Крім того, зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі - 1 109,00 грн., що становить 50 % прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років, щомісячно на дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ним повноліття.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає про безпідставність посилання апелянта на свій незадовільний матеріальний стан.

На наявність у апелянта достатньої кількості коштів, які дають йому можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, вказує придбання ним майна собі та синові, його періодичне перебування в Чехії протягом 3-5 місяців, що потребує значних витрат, та зловживання ним спиртними напоями.

Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Встановлено, що з 27.08.1994 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Калуського міськрайонного суду від 01.12.2016 року було розірвано (а.с.5).

В шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишений на проживання з матір`ю (а.с. 4).

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 25.08.2015 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму в місяць на дитину (а.с.6,7).

Згідно фотокопії медичної картки ОСОБА_4 він пребуває на диспансерному обліку в ортопеда (а.с.11-13).

Відповідно до довідки про доходи позивачки, виданої ФОП ОСОБА_5 , загальна сума її доходу за період з 13.07.2019 року по 31.10.2019 року без урахування аліментів становить 15 096,96 грн. (а.с. 8)

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією відповідач є інвалідом ІІ групи (а.с.45) та станом на 02.01.2020 року отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1 638 грн., а сукупний розмір отриманої пенсії за період з червня 2019 року по грудень 2019 року складає 7 590,4 грн. (а.с. 49, 50).

Відповідно до розрахунку із сплати аліментів згідно виконавчого листа про їх стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 01.06.2019 року заборгованість по сплаті аліментів становить 0,65 грн.(а.с.52).

Згідно відміток в паспорті громадянина України для виїзду за кордон відповідача та витягу з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», наданого Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 14.01.2020 року № 0.184-1003/0/15-19-Вих, відповідач з грудня 2016 року по лютий 2019 року п`ять разів виїжджав за межі України, зокрема, два рази на строк понад чотири місяці (а.с. 43, 59).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом наведеної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зміни способу стягнення аліментів та обґрунтовано визначив розмір аліментів у сумі 1 800, грн.

Доводи апелянта про те, що визначений судом розмір аліментів є для нього надмірним тягарем з врахуванням того, що єдиним його доходом є пенсія по інвалідності, не приймаються до уваги, оскільки судом встановлено, що відповідач з грудня 2016 року по лютий 2019 року п`ять разів виїжджав за межі України, зокрема, два рази на строк понад чотири місяці. Крім того, 06.09.2019 року ОСОБА_2 виїхав за межі України та станом на січень 2020 року державний кордон у зворотному напрямку не перетинав.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що суд необґрунтовано стягнув з нього на користь позивачки 3 300,00 грн. витрат на правничу допомогу, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, надання адвокатом правової допомоги підтверджено: ордером, договором про надання правових послуг від 04.11.2019 року, квитанцією про оплату наданих правових послуг від 08.11.2019 року на загальну суму 3 300,00 грн., а також розрахунком послуг, наданих адвокатом із зазначенням наданих послуг (а.с. 14-17).

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду 21 квітня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 серпня 2020року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин