Номер провадження 22-ц/804/1782/20
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/1782/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Агєєва О.В., Космачевської Т.В.

за участю секретаря Гладуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області в режимі відеоконференції з Солом`янським районним судом м. Києва за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 12 березня 2020 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (головуючий в 1 інстанції суддя Марченко Л.М.)

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року АТ «ПУМБ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. У якому, посилаючись на невиконання відповідачами кредитних зобов`язань за кредитним договором №5378937 від 10.05.2007 року, просив стягнути відповідачів, як з боржника та поручителя, заборгованість у сумі 33 615,06 доларів США та 45 461,78 грн. яка виникла станом на 11.12.2013 року.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 21 листопада 2018 року було відкрито провадження у справі. У подальшому ухвалою того ж суду від 05 лютого 2020 року позовна заява була залишена без руху у зв`язку з несплатою судового збору.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 12 березня 2020 року позов АТ «ПУМБ» було залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 12 березня 2020 року, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що суд помилково дійшов до висновку про залишення позовної заяви без розгляду з підстав невиконанням ними ухвали щодо усунення недоліків та несплати судового збору. Суд помилково не врахував, що ними було подано повторний позов в порядку передбаченому ч.5 ст. 492 ЦПК України. При поданні позовної заяви було зазначено про наявність незакінченого судового провадження у справі №270/7580/13-ц за їх позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором, яке було втрачено у зв`язку з проведенням антитерористичної операції, а також долучена відповідна ухвала Центрально-Міського районного суду м.Макіївки, позовна заява та квитанція про сплату судового збору. Таким чином, вимога щодо повторної сплати судового збору за подання позову є незаконною, адже він вже був сплачений. Суд не врахував надані ними пояснення від 19.02.2020 року на ухвалу про залишення позовної заяви без руху та відразу залишив позов без розгляду, що позбавило позивача можливості відреагувати на відповідну позицію суду.

Крім того, зазначають, що нормами ЦПК України не передбачено обов`язку попереднього звернення із заявою про відновлення провадження у справі для того, щоб суд сприймав позов як поданий повторно. Положеннями ст. 492 ЦПК України передбачено, що у разі подання заяви про відновлення судового провадження, втраченого до закінчення судового розгляду, суд відмовляє у відкритті провадження.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив ухвалу суду скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги.

Інші особи, які приймають участь у справі у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

З матеріалів справи убачається, що ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 21 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за позовом АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №5378937 від 10.05.2007 року та призначено підготовче засідання.

05.02.2019 року у підготовчому засіданні судом постановлена ухвала в порядку ст.187 ЦПК України про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків, а саме: надання документа про сплату судового збору в розмірі 13 016,20 грн. та надання доказів на підтвердження попереднього звернення до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження, для чого відповідно до закону встановлений строк протягом п`яти днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Згідно супроводжувального листа від 05.02.2020 року копія ухвали суду у той же день направлена сторонам по справі.

19 лютого 2020 року представником позивача на виконання ухвали суду поштою направлено пояснення щодо сплати судового збору, які отримані судом першої інстанції 21.02.2020 року.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 12 березня 2020 року позов АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції посилався на п.8 ч.1 ст.257 та ч.13 ст. 187 ЦПК України та виходив з того, що позивачем не було усунуто недоліки заяви, зазначені в ухвалі суду від 02.01.2020 року, не сплачено судовий збір в розмірі 13 016,20 грн.

Проте апеляційний суд не може погодитися з таким висновком з наступних підстав.

Зі змісту позовної заяви убачається, що при зверненні до суду позивач зокрема зазначив, що 13.12.2013 року ними було подано до Центрально-Міського районного суду м.Макіївки позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №5378937 від 10.05.2007 року і договором поруки №5407049 від 10.05.2007 року, який утворився станом на 11.12.2013 року в сумі 33 615,06 доларів США та 45 461,78 грн. При зверненні з позовом до суду позивач оплатив судовий збір.

04.03.2014 року Центрально-Міський районний суд м.Макіївки постановив ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі №270/7580/13-ц та призначив її до розгляду. Однак у зв`язку з воєнними діями судовий розгляд справи завершений не був.

З наданих позивачем копій документів вбачається, що позовна заява від 13.12.2013 року містила вимоги майнового характеру на суму 33 615,06 доларів США та 45 461,78 грн. Враховуючи курс НБУ, відповідно якому 100 доларів США дорівнювало 799,30 грн., загальний розмір позовних вимог становив 268 685,17 грн. + 45 461,78 грн. = 314 146,95 грн.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подачі позову до Центрально-Міського районного суду м.Макіївки) позивач повинен був сплатити судовий збір за позов майнового характеру в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3-х розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому подається заява до суду. На 1 січня 2013 року мінімальна заробітна плата становила 1147 грн.

З огляду на вказане, позивачем при зверненні у грудні 2013 року з вищевказаним позовом до суду повинен був сплачений судовий збір в розмірі 3 141,47 грн.

До позовної заяви від 13.11.2019 року позивачем було додано засвідчену копію платіжного доручення №5/DON від 12.12.2013 року про сплату ПАТ «ПУМБ» судового збору в розмірі 3141,50 грн., який був сплачений при подачі позову ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Центрально-Міського районного суду м.Макіївки.

Посилаючись на ст.492 ч.5 ЦПК України позивач АТ «ПУМБ», звертаючись до суду з аналогічним позовом вдруге, зазначив що вправі використати вищенаведене платіжне доручення №5/DON від 12.12.2013 року для доведення сплати судового збору в повному обсязі у новому судовому провадженні. Копія вказаного судового доручення надана до суду при зверненні з повторним позовом.

Таким чином, залишаючи позовну заяву без руху, а в подальшому повертаючи позов без розгляду у зв`язку з несплатою судового збору, суд першої інстанції вважав, що за подання позовної заяви позивачем має бути повторно сплачено судовий збір. Але такий висновок суду є помилковим, оскільки відновлене провадження повністю замінює втрачене провадження та Законом України «Про судовий збір» не передбачено повторної сплати судового збору за подання одного і того самого процесуального документу в рамках однієї справи. Зазначене стосується і порядку розгляду повторного позову у справах, провадження у якій було втрачене до закінчення судового розгляду.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що положеннями ст.ст.488, 492 ЦПК України передбачено порядок відновлення втраченого судового провадження та підстави залишення заяви без розгляду чи відмова у відкритті провадження за заявою.

Відповідно до ст.. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктами чотири та п`ять статтею 492 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження, зокрема у випадках подання заяви про відновлення судового провадження, втраченого до закінчення судового розгляду.

У випадку, визначеному пунктом 1 частини четвертої цієї статті, суд роз`яснює заявнику право звернутися до суду з новим позовом в установленому цим Кодексом порядку. В ухвалі суду про відкриття провадження в новій справі у зв`язку з втратою незакінченого провадження обов`язково має бути зазначено про цю обставину.

Оскільки з матеріалів справи убачається, що позивач звернувся до суду з повторним позовом у справі, провадження у якій було втрачено до закінчення розгляду, то він має право надати до суду документ, якій підтверджує сплату судового збору під час подання первісного позову.

Стаття 488 ЦПК України не передбачає відновлення судового провадження, втраченого до закінчення судового розгляду. Позивачу надається право звернення з повторним позовом. При цьому положення наведених вище правових норм не вимагають обов`язкового попереднього звернення до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження, тому висновок суду щодо необхідності надання позивачем доказів попереднього звернення в порядку ст.. 488 ЦПК України є помилковим.

Також апеляційний суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, а також права на оскарження судового рішення з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду (рішення у справі «Балле проти Франції» від 04.12.1995 р., рішення у справі «Мушта проти України», заява № 8863/06, 18.11.2010 р.). Європейський суд зазначає, що суворе застосування строку без урахування обставин справи може перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту (справа «Станьо проти Бельгії»). ЄСПЛ також наголошує на необхідності перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні у підставах для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року), а також, чи є обмеження права особи на доступ до суду пропорційним (рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року.)

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

Таким чином, залишаючи позовну заяву без руху, а у подальшому залишаючи її без розгляду, суд першої інстанції порушив право заявника на доступ до суду, передбачене ст. 6 Конвенції.

Оскільки суд першої інстанції порушив порядок встановлений для вирішення питання, та внаслідок цього помилково залишив позовну заяву без розгляду, то за таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 382, 383 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» задовольнити.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 12 березня 2020 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська

Повний текст постанови складений 19 серпня 2020 року

Суддя-доповідач В.В. Папоян