РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Гожа Г.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2020 року ОСОБА_3 звернулась до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову вказує, що вона та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2000 року, у шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що 2002 року шлюб між ними було розірвано. Зазначає, що після розірвання шлюбу вони проживали окремо, відповідач життям дочки не цікавився, не приймав участі у її вихованні та утриманні. В результаті такої поведінки Відповідача рішенням Рівненського міського суду від 15 листопада 2017 року у цивільній справі №569/4453/17 було позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що ніякої допомоги батько дочки не надавав та не надає, Однак дочка такої допомоги потребує у зв`язку з навчанням, оскільки є студенткою 3 курсу Вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна», навчається на денній формі навчання, спеціальність - Туризм. Зазначає, що дочці виповнилось 19 років, вона навчається, потребує матеріальної допомоги, оскільки витрати пов`язані з навчанням та організацією навчального процесу, проживання, харчування, купівлі елементарних засобів гігієни, одягу, лікування в місця складають близько 4000-5000 грн. Вказує, що вона має можливості повноцінно та в повному обсязі надавати дочці необхідну їй матеріальну допомогу, тому що вона перебуває в декретній відпустці по догляду за дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи вище викладене та її скрутне матеріальне становище на теперішній час вона вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на дочку, яка навчається. У зв`язку з цим звертається до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити в задоволені позову, оскільки на його утриманні є двоє малолітніх дітей від іншого шлюбу, він має інвалідність, і в нього немає можливості сплачувати аліменти на повнолітню дитину. Також суду пояснив, що під час розгляду справи про позбалення його батьківства, позивач відмовилася стягувати з нього аліменти, вказувала, що дитину хоче удочерити чоловік з яким вона проживає. Тоді відповідач визнав позовні вимоги з підстав, що так буде краще для всіх.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що в задоволенні позов слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2000 року.

В шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05 серпня 2002 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 17.09.2003 року, виданого відділом РАГС Зарічненського районного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №34.

Рішенням Рівненського міського суду від 15 листопада 2017 року у цивільній справі №569/4453/17 відповідача ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 є студенткою 3 курсу Вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна», навчається на денній формі навчання, спеціальність - Туризм, інформація з договору про навчання №1161.2020-2 від 03.02.2020 року.

Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Глава 15 Сімейного кодексу України містить норми, якими встановлено обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Глава 16 СК України передбачає підстави виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання.

Стаття 6 СК України дає правове визначення особи, яка має статус дитини. Відповідно до норм цієї статті правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

За змістом наведених норм закону після досягнення віку вісімнадцяти років особа втрачає правовий статус дитини в розумінні норм СК України.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, визначений статтею 199 СК України, та передбачає утримання їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Такий обов`язок за своєю правою природою не є тотожним передбаченому главою 15 СК України обов`язку матері, батька утримувати дитину.

Як вказано вище, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15.11.2017 у справі № 569/4453/17 ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_4 .

Стаття 166 СК України визначає правові наслідки позбавлення батьківських прав.

Так, частиною першою цієї статті передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав:

1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання;

2) перестає бути законним представником дитини;

3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми;

4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником;

5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування);

6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Згідно частин другої та третьої цієї статті особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Отже, частини друга та третя цієї статті щодо правового обов`язку утримувати дитину та сплачувати аліменти на її утримання слід застосовувати з урахуванням правового статусу особи як «дитини», визначеного статтею 6 СК України, який особа втрачає після досягнення вісімнадцяти років.

Таким чином обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, визначений статтею 199 СК України, та передбачає утримання повнолітніх дочку, сина до досягнення двадцяти трьох років, не виникає у батьків, позбавлених батьківських прав.

Такий підхід узгоджується зі змістом статті 202 СК України, відповідно до якої, за загальним правилом, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Однак, відповідно до частини другої цієї статті, якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

У главі 15 СК України застосовується правове визначення «дитина», а у главі 16 СК України застосовується визначення «повнолітніх дочку, сина».

В статті 201 СК України не вказано, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ч. 2 ст. 166 СК України.

Та обставина, що в законодавстві відсутнє пряме виключення для батьків, які позбавлені батьківських прав, щодо обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не може сама по собі породжувати такий обов`язок, оскільки за змістом статті 57 Конституції України на особу не може бути покладено виконання будь-якого обов`язку, який чітко не передбачений законом.

Виходячи з викладеного, у відповідача у зв`язку з позбавленням його батьківських прав, відсутній обов`язок утримувати повнолітню дочку ОСОБА_4 , яка продовжує навчання.

На підставі вище викладено, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , іпн._________________.

Повний текст рішення виготовлено 24 грудня 2020 року.

Суддя С.П. Харечко