Ухвала

07 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 263/12948/18

провадження № 61-12460ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 січня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 червня 2020 року у справі за позовом Маріупольської міської ради Донецької області до ОСОБА_1 , третя особа - Реєстраційна служба Першотравневого районного управління юстиції Донецької області, про скасування свідоцтва про право власності та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Маріупольська міська рада Донецької області звернулася до суду з указаним вище позовом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 23 червня 2020 року, позов Маріупольської міської ради Донецької області задоволено.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31 липня 2015 року № 23320021 державного реєстратора Реєстраційної служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області Запальского А. М. про проведення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за суб`єктом - ОСОБА_1 .

Скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 31 липня 2015 року № 41570819, а саме нежитлове приміщення, площею 7,6 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за суб`єктом - ОСОБА_1 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

11 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 січня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 червня 2020 року (надійшла до суду 19 серпня 2020 року), в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Маріупольської міської ради Донецької області.

Касаційна скарга подана до суду касаційної інстанції з пропуском строку на касаційне оскарження.

У заяві, доданій до касаційної скарги, ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції отримав 08 липня 2020 року, однак вчасно не зміг подати касаційну скаргу, оскільки був під підозрою коронавірусної хвороби (COVID-19), на підставі чого був змушений перебувати на самоізоляції, тому строк пропущено з поважних причин.

Відповідно до частини першої, другої та третьої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Наведені у заяві підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки заявником не надано жодних доказів, що їх підтверджують, а безпідставне поновлення процесуального строку на касаційне оскарження є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, заявнику необхідно надати суду касаційної інстанції будь-які докази на підтвердження наведених у заяві підстав щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений судом строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані судом неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження

у справі на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції, оскільки згідно з актом управління забезпечення автоматизованого документообігу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 976 від 18 серпня 2020 року касаційна скарга надійшла до суду без документу про сплату судового збору, зазначеного у додатку до неї. Тобто, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 762,00 грн.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового

збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при

поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3 524,00 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК

у Печер.р-ні/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 січня 2020 року та постанови Донецького апеляційного суду від 23 червня 2020 року неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 січня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 червня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог цієї ухвали до 07 жовтня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник