РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинській області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря судових засідань Кравчук А.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ»), в якому третіми особами на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучив: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хару Наталію Станіславівну, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгу Леонідівну, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 21 березня 2018 року уклав з відповідачем кредитний договір № 801, відповідно до якого отримав кредитний ліміт в розмірі 17000 гривень.

Протягом квітня-червня 2018 року користувався кредитними коштами, однак повністю виконав свої кредитні зобов`язання, повернув банку кредитні кошти разом із комісією, що нараховувалась згідно договору.

У березні 2020 року йому стало відомо про відкриття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. виконавчого провадження № 61119112 щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 801 від 21 березня 2018 року в сумі 13316, 54 гривень, яке провадилось на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. зареєстрованого в реєстрі за номером 731 від 16 січня 2020 року за зверненням АТ «ПУМБ».

Вважає, що погасив перед відповідачем кредитну заборгованість у повному обсязі, а відтак жодного стягнення з нього не повинно відбуватись. Вказав, що обов`язковою умовою вчинення виконавчого напису є безспірність заборгованості, яку повинен перевірити нотаріус при вчиненні виконавчого напису. За вказаних обставин вважає виконавчий напис безпідставним, оскільки має заперечення щодо нарахованої суми заборгованості за кредитом, а тому просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни від 16 січня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 731 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 801 від 21 березня 2018 року, таким, що не підлягає виконанню.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою суду від 11 червня 2020 року відкрито провадження в даній справі, розгляд її постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Одночасно вказаною ухвалою суду задоволено клопотання позивача, витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. копію виконавчого напису № 731 від 16 січня 2020 року.

Ухвалою суду від 11 серпня 2020 року задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису нотаріуса № 731 виданого 16 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Харою Н.С., про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за договором №801 від 21 березня 2018 року в розмірі 13 316, 54 гривень, у виконавчому провадженні № 61119112, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН В СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ.

Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання, в якому просив суд проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав із підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини його неявки суд не повідомив, правом подання відзиву у справі також не скористався, заяв про розгляд справи без його участі; про відкладення судового засідання, чи інших, не подав.

Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи. Пояснень з приводу предмету спору до суду не подали.

З врахуванням заяви позивача, а також повторної неявки відповідача в судове засідання, на підставі ч.ч.1, 4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України, суд провів розгляд справи без участі сторін на підставі наявних матеріалів справи та без фіксування процесу технічними засобами.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ЗА ДОКАЗАМИ СТОРІН. ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

У відповідності до наявних у справі копій заяви № 801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 21 березня 2018 року, позивачем ОСОБА_1 отримано у ПАТ «ПУМБ» (правонаступником якого є відповідач АТ «ПУМБ») споживчий кредит в загальній сумі 17 000 гривень, який він зобов`язався повернути банку протягом 24 місяців, із сплатою щомісячно комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,99 % кредитної заборгованості, процентів 0,01% річних. Відповідно до умов вказаного договору сторонами погоджено графік платежів.

Позивачем долучено до матеріалів позову копії квитанцій про сплату в адресу відповідача АТ «ПУМБ» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 801: 04 квітня 2018 року - 1 637, 62 гривень; 04 травня 2018 року 1 637, 62 гривень; 21 травня 2018 року - 5 000 гривень; 25 травня 2018 року - 8 000 гривень; 29 травня 2018 року - 1 500 гривень; 05 червня 2018 року - 500 гривень.

Тобто, всього за період з 21 березня 2018 року по 05 червня 2018 року позивач сплатив відповідачу 18 275, 24 гривень.

Факт наявності заборгованості за вказаним кредитним договором оспорюються позивачем.

У відповідності до змісту витребуваної судом завіреної копії виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни від 16 січня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 731, з ОСОБА_1 запропоновано звернути стягнення заборгованості за кредитним договором № 801 від 21 березня 2018 року на користь АТ «ПУМБ» за період з 24 липня 2018 року по 21 червня 2019 року на загальну суму 13 816, 54 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 398, 09 гривень; прострочена заборгованість за комісією - 7 461, 3 гривень; строкова заборгованість за сумою кредиту - 361, 9 гривень; строкова заборгованість за комісією - 656, 4 гривень; неустойка за порушення зобов`язань по кредиту - 4 438, 85 гривень; плата за вчинення виконавчого напису - 500 гривень.

Постановою від 06 лютого 2020 року приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, стверджується про наявність відкритого виконавчого провадження № 61119112, в якому на підставі виконавчого напису № 731, виданого 16 січня 2020 року, проводиться примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 13 316, 54 гривень (разом із 10% основної винагороди приватного виконавця сума стягнення склала 15 048, 19 гривень).

Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу II Порядку № 296/5).

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку № 296/5).

Пунктом 3.5 глави 16 цього ж Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року.

Так, пунктом 2.3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору, здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що з документів, які були надані позивачем вбачається реальне погашення ним заборгованості за кредитним договором № 801 від 21 березня 2018 року.

Вказане погашення боргу відбулось у короткий проміжок часу, траншами, суми яких значно перевищували визначений сторонами графік платежів за договором. Сума сплаченого основного боргу, з врахуванням терміну користування кредитними коштами, також значно перевищила тіло кредиту.

Відповідачем не було надано суду жодних доказів, які б вказували на терміни та суми отримання позивачем кредиту. Також не надано відповідного розрахунку заборгованості, що позбавляє суд можливості перевірки його правильності та відповідності умовам договору.

У відповідності до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, стороною відповідача, не спростовуються доводи позивача щодо сплати ним заборгованості за кредитним договором № 801 від 21 березня 2018 року у повному обсязі, тобто наявність такої заборгованості не доведена належними та допустимими доказами.

Також, зміст виконавчого напису свідчить про стягнення з позивача, крім основної заборгованості за сумою кредиту і комісії, інших платежів, які не були передбачені договором № 801 від 21 березня 2018 року, а це строкової заборгованості за сумою кредиту, строкової заборгованості за комісією, а також неустойки.

Отже, подані наявні документи не підтверджують безспірність заборгованості, оскільки про наявність спору щодо заборгованості свідчить те, що у виконавчому написі зазначені суми зі стягнення як самого тіла кредиту так і інших платежів, які в свою чергу розраховуються у відсотковому відношенні до боргу і можуть бути оспорені.

Крім того, у оспорюваному виконавчому написі, вказано, що підставою його здійснення є, зокрема, постанова КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, в яку постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Однак, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 16 січня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів, і не міг застосовуватись до договору № 801 від 21 березня 2018 року.

Договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. від 16 січня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 731, про стягнення заборгованості за кредитним договором № 801 від 21 березня 2018 року, укладеним між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи те, що позов задоволено повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною від 16 січня 2020 року зареєстрованого в реєстрі за № 731 про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договором № 801 від 21 березня 2018 року.

Стягнути з акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Реквізити сторін:

1. позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

2. відповідач: акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», адреса: м. Київ, вул. Андріївська, 4, .

3. Треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

3.1 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, адреса: 01054, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд.37-41, офіс 215

3.2 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна, адреса: 02002, м. Київ, вул. Окіпної Раїси, буд.4-А, офіс 35-Б.

Повний текст рішення складено 02 вересня 2020 року.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер