Справа № 648/3536/19
Провадження № 2/648/135/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року Білозерський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Сокирко Л.М.,

секретаря судових засідань Онофрійчук Л.О.,

з участю: представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Фінкевича В.Г.,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Бебіка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білозерка Херсонської області в залі судових засідань № 4 Білозерського районного суду Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

Позивачка 24 жовтня 2020 року звернувалася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в сумі 1000 доларів США, мотивуючи позов тим, що 10 листопада 2016 року між нею та відповідачем було укладено усний договір позики. На підтвердження передачі грошей, відповідач власноручно в присутності свідка написав розписку і отримав гроші та зазначив строк повернення боргу.

В обумовлений договором термін відповідач кошти не повернув, на її неодноразові звернення до нього з вимогою повернути гроші не реагує, що і змусило її звернутися з вказаним позовом до суду.

Просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 1000 доларів США та судові витрати.

26 жовтня 2019 року ухвалою судді провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Бебік О.О. позовні вимоги не визнав, подав відзив на позовну заяву, зазначивши, що дійсно 10 листопада 2016 року відповідач взяв у борг у позивачки грошові кошти в сумі 1000 доларів США. Свої зобов`язання за договором позики відповідач виконав та 20 березня 2017 року через платіжну систему Western Union перевів позивачці 150 доларів США, так як перебував за кордоном. В подальшому він переводив гроші своїй матері ОСОБА_3 для повернення боргу ОСОБА_1 через її рідного брата ОСОБА_4 . Зокрема ОСОБА_4 під розписку отримав від ОСОБА_3 для передачі ОСОБА_1 кошти, а саме: 24 квітня 2017 року - 200 доларів США, 21 травня 350 доларів США та 13 червня 2017 року 300 доларів США.

Так як борг повернуто у повному обсязі, просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого.

Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

10 листопада 2016 року ОСОБА_2 під розписку отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які зобов`язався повернути до 1 травня 2017 року Факт передачі коштів засвідчений свідком, зазначеним у розписці.

На підтвердження укладення договору позики та його умов позивачка надала боргову розписку позичальника, яка посвідчує передання відповідачу коштів.

Суд не ставить під сумнів той факт, що між сторонами фактично був укладений договір позики, так як позивачка ствердила, що передала кошти в позику, а представник відповідача у відзиві на позовну заяву, а також в судовому засіданні підтвердив, що дійсно 10 листопада 2016 року взяв у позивачки кошти в сумі 1000 доларів США, які зобов`язувався повернути 1 травня 2017 року.

Відповідач порушив умови договору позики та станом на день звернення до суду частину грошових коштів в сумі 850 доларів США не повернув.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини 2 статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Із надої суду розписки від 10 листопада 2016 року сума позики становить 1000 доларів США та в цій же розписці є запис відповідача про строки повернення суми позики до 1 травня 2017 року.

Відповідно до вимог частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Дослідив та оцінив усі докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме про стягнення з відповідача коштів за борговою розпискою в сумі 850 доларів США, оскільки вимоги позивачки саме в цій сумі є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню.

Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що 20 березня 2017 року через міжнародну систему термінових грошових переказів Western Union відповідач до передбаченого розпискою строку, тобто до 1 травня 2017 року перевів позивачці 150 доларів США.

Зазначена обставина підтверджується випискою (оплата переказу) системи термінових грошових переказів Western Union, факт отримання грошей також не заперечується позивачкою.

Однак позивачка, не визнає цю суму грошей, як повернення коштів за договором позики, так як ці кошти відповідач надіслав їй на утримання їх спільної дитини.

Суд відхиляє заперечення позивачки в цій частині, так як будь-яких доказів, що у неї з відповідачем є спільна дитина суду не надала, крім того, переказ було здійснено в період до 1 травня 2017 року, тобто до строку повернення коштів зазначеного у розписці від 10 листопада 2016 року.

Ухвалюючи рішення, суд відхиляє посилання представника відповідача на ту обставину, що відповідач повернув позивачці кошти повністю, а саме через інших осіб.

Так у судовому засіданні була допитана в якості свідка ОСОБА_3 (мати відповідача), яка суду пояснила, що в 2016 році її син ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 1000 доларів США про що написав їй розписку, а сам поїхав до Республіки Польша на роботу. В березні 2017 року син перевів ОСОБА_1 150 доларів США, а в подальшому син переводив кошти їй, а вона в свою чергу надавала їх рідному брату ОСОБА_1 ОСОБА_4 , який проживає з нею по сусідству в одному селі для передачі ОСОБА_1 . Таким чином за три місяці син повністю повернув кошти ОСОБА_4 , про що останній написав розписку.

На підтвердження показів свідка ОСОБА_3 представником відповідача було надано розписки, складені від імені ОСОБА_4 .

Із оглянутих у судовому засіданні розписок, які викладені на одному аркуші паперу вбачається, що ОСОБА_4 отримав 200 доларів США від ОСОБА_5 для передачі ОСОБА_1 - 24 квітня 2017 року; 350 доларів - 21 травня 2017 року та 300 доларів США - 13 червня 2017 року.

З метою перевірки цих обставин у судове засідання неодноразово викликався в якості свідка ОСОБА_4 та представник відповідача зобов`язувався забезпечити його явку. Однак ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, а в подальшому представник відповідача відмовився від виклику його у судове засідання.

Суд не приймає подані представником відповідача зазначені докази, як належні та допустимі, так як свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні ствердила, що вона особисто передавала гроші ОСОБА_4 , для подальшої їх передачі ОСОБА_1 .

Але, як вбачається із розписок ОСОБА_4 гроші для передачі ОСОБА_1 він отримав від ОСОБА_5 , що не узгоджується із показами свідка ОСОБА_3 , в тій частині, що саме вона передавала кошти ОСОБА_4 .

Натомість представник позивачки заперечив факт отримання ОСОБА_1 коштів від ОСОБА_4 , а також пояснив, що ОСОБА_1 не підтримує стосунків з ОСОБА_4 та вона не уповноважувала останнього отримувати кошти від ОСОБА_2 .

Крім того, ї представником відповідача не надано суду будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 отримувати належні їй за договором позики кошти.

ОСОБА_4 не був стороною договору позики, а тому не мав повноважень на отримання коштів, а відповідно до статті 1046 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути грошові кошти позикодавцеві, а не іншій особі.

Розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦК України.

Керуючись статтям 7-13, 19, 76, 81, 133, 141, 263-265, 354-355 ЦПК України, статтями 204, 509, 526, 527, 610-612, 625, 629, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 531 (п`ятсот тридцять одну) грн 96 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду учасниками процесу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Сокирко Л.М.