№ 207/2508/19
№ 2/207/469/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.

при секретарі Сівачук А.А.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Білинової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про захист прав споживачів фінансових послуг,

В С Т А Н О В И В

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що з постанови Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.06.2019 року у справі №207/1723/19 (№3/207/462/19), вбачається, що 15.05.2019 року біля будинку №56 по вул. Чернишевського у м. Кам`янське, Дніпропетровської області, за участі 2 автомобілів ВАЗ 2106 д/н НОМЕР_1 (водій - ОСОБА_3 ) та автомобіля «TOYOTA» RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 (vin НОМЕР_3 ) відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої наведені вище автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.06.2019 року, яка набрала законної сили 01.07.2019 року, було встановлено, що наведена вище дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок винних дій водія автомобіля ВАЗ 2106 д/н НОМЕР_1 - ОСОБА_3 Автомобіль «TOYOTA» RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 (vin НОМЕР_3 ) належить на праві власності позивачу у справі.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 2106 д/н НОМЕР_1 (водій - ОСОБА_3 ) була застрахована у ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ" за полісом №АМ/9905792 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.05.2019 року, зі строком дії з 00 год. 00 хв. 15.05.2019 року по 14.05.2020 р., страхова сума за полісом (за даним страховим ризиком - «шкода майну») - 100000.00грн, франшиза - 2000.00грн.

Станом на день подання позову незважаючи на факт подання у встановленому чинним законодавством порядку до страховика усіх документів задля здійснення страхового відшкодування, 12.07.2019 року позивачу було виплачено страхове відшкодування вочевидь не в тому розмірі, як того вимагає положення чинного законодавства та розмір зобов`язань страховика за полісом (в межах страхової суми - 100000.00грн) - у розмірі 13619.01грн,

Так, відповідачем 12.07.2019 року було частково виплачено страхове відшкодування, отже правомірним буде нарахування пені, інфляційний втрат та 3% річних на суму страхового відшкодування (за вирахуванням вже сплаченої частини) починаючи з 13.07.2019 року.

Листом вимогою від 24.07.2019 року позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо сплати різниці між сплаченою частиною страхового відшкодування у сумі 13619.01грн та реальним збитком визначеним у Звіті про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №26/07/19 від 23.07.2019 року у розмірі 95192.78грн (без урахування ПДВ), та за мінусом франшизи у розмірі 2000.00грн. Крім того у зазначеній вимозі позивач просив сплатити пеню, інфляційні втрати та 3% річних за весь період прострочення.

Окрім цього, згідно з висновком експерта від 21.05.2020 року вартість матеріального збитку заподіяного власникові автомобіля «TOYOTA» RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 в результаті ДТП від 15.05.2019 року складає 102610,38 грн. без урахування ПДВ. Разом з тим страхова сума (ліміт відповідальності страховика) за полісом №АМ/9905792 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.05.2019 року складає 100000.00 грн, франшиза 2000.00 грн., отже зазначена сума і приймається до розрахунку (100000.00грн - 2000.00грн=98000.00грн). При цьому необхідно врахувати факт проплати відповідачем 13619,01грн страхового відшкодування, тобто 98000.00 грн-13619.01 грн=84380.99грн.

Таким чином, розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат виглядає наступним чином:

Вихідні дані

Дата виникнення заборгованості Дата розрахунку Сума боргу Розмір пені Кількість днів прострочення
13.07.2019 24.06.2020 84380,99 грн. Подвійна облікова ставка НБУ 347

Розрахунок 3% річних:

Сума заборгованостіВалютаДата початку розрахункуДата закінчення розрахунку
84380.99грн.13.07.201924.06.2020

Дата початку нарахування: 13.07.2019.

Дата закінчення нарахування: 24.06.2020.

Відсоткова ставка:3% річних.

Розраховується за формулою:

[Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100%/365 днів [Кількість днів]

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуВідсоткова ставкаВідсотки
13.07.201924.06.80,99 грн.32407.00
Всього: 347 2407.00

Всього: сума 3 відсотків за користування грошовими коштами за період з 13.07.2019 року по 24.06.2020 року складає 2407,00грн.

Розрахунок пені здійснюється наступним чином:

Розмір пені кратний ставкам НБУ.

Пеня розраховується за формулою: Пеня=Сума * К * (Ставка / 100) * (Період / Рік), де Сума - сума заборгованості

К - кратність ставки НБУ

Ставка - ставка НБУ у період прострочки

Період - кількість днів прострочки

Рік - кількість днів у році

Сума заборгованостіВалютаДата початку розрахункуДата закінчення розрахунку
84380,99грн.13.07.201924.06.2020

Процентна ставка пені:2 x ставок НБУ

Розраховується за формулою:

[Пеня] = [Сума боргу] 2 [Ставка пені (%)] / 100% / 365 днів [Кількість днів]

Розрахунок пені

Період розрахункуСтавка НБУ, %Кількість днів у періодПеня, грн.
13.07.2019 - 18.07.201917.56485,48 грн.
19.07.2019 - 05.09.51,47 грн.
06.09.2019 - 24.10.201916.5493738,19 грн.
25.10.2019 - 12.12.201915.5493511,64 грн.
13.12.2019 - 30.01.202013.5493058,52 грн.
31.01.2020 - 12.03.36,11 грн.
13.03.2020 - 23.04.41,92 грн.
24.04.2020 - 24.06.6,32 грн.
Всього пені:20979,65 грн.

Пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказані періоди складає 20979.65грн.

Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за формулою:

[Втрати від інфляції] = [Сума боргу] ? [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу], де:

[Сума боргу] - сума простроченого боргу.

[Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період.

Місяці простроченняІндекси інфляціїСукупний індекс інфляціїСума боргуСума боргу з урахуванням інфляціїЗбитки від інфляції
Липень 2019 - Грудень 201999.4 99.7 100.7 100.7 100.1 99.8100.3979573.7779884.11310.34
Всього: 310.34

Інфляційні збитки за вказані періоди складають 310.34 грн.

Таким чином розрахунок позовних вимог складається з наступного: 84380,99 грн. страхове відшкодування, 2407,00 грн. - 3% річних за період з 13.07.2019 року по 24.06.2020 року; 20979.65 грн. пені за період з 13.07.2019 року по 24.06.2020 року, інфляційні втрати у сумі 310,34 грн. за період з 13.07.2019 року по 28.01.2020 року, а всього 108077.98грн.

Між позивачем та відповідачем ніколи не досягалось згоди щодо розміру страхового відшкодування, не укладалось з цього питання жодного правочину: додана до матеріалів справи заява про страхове відшкодування від 11.07.2019 року свідчить про те, на момент її подачі потерпілому (позивачу) всупереч п.35.3. ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не було повідомлено про порядок обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди.

З метою визначення реального розміру страхового відшкодування, позивач змушений був звернутись до суб`єкта оціночної діяльності, що цілком узгоджується з положеннями чинного законодавства.

За зверненням позивача до суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 ним було складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №26/07/19 від 23.07.2019 року, за який позивачем було сплачено 3000, 00 грн.

На підставі зазначеного позивач в останній уточненій позовній заяві просив суд: стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 за полісом №АМ/9905792 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.05.2019 року страхове відшкодування у розмірі 84380,99 грн., пеню за період з 13.07.2019 року по 24.06.2020 року в розмірі 20979,65 грн., суму 3% річних у розмірі 2407,00грн за період з 13.07.2019 року по 24.06.2020 року, інфляційні втрати у сумі 310,34грн за період з 13.07.2019 року по 28.01.2020 року, а всього 108077.98 грн. (сто вісім тисяч сімдесят сім гривень, 98 копійок), 3000.00 грн. (три тисячі гривень, 00 коп.) витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу та складання Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №26/07/19 від 23.07.2019 року та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтримав у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. Додатково пояснив, що відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках: ... визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Таким чином, за зверненням позивача до суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 ним було складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №26/07/19 від 23.07.2019 року, яким визначено оцінену шкоду (збиток), що заподіяна власникові автомобіля «ТОYОТА» RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 під час ДТП від 15.05.2019 року, який і покладено в основу розрахунку страхового відшкодування й ціни позову.

Оскільки, відповідачем заперечується характер пошкоджень, заподіяних автомобілю позивача внаслідок настання страхового випадку (ДТП від 15.05.2019), представником позивача 23.08.2019 року було зроблено адвокатський запит до Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України з метою отримання відомостей стосовно того, чи перебував автомобіль «ТОYОТА» RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 у період з 15.05.2019 року по 20.07.2019 року у будь-яких інших дорожньо-транспортних пригодах.

Крім того, згідно рахунку №АМ25155 від 20.05.2019 року, за яким вартість ремонтно-відновлювальних робіт та запчастин складає 119523,00 грн. з урахуванням ПДВ, характер пошкоджень, вартість ремонтно-відновлювальних робіт та запчастин, є тотожними у порівнянні зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №26/07/19 від 23.07.2019 року, що в свою чергу спростовує заперечення відповідача з цього приводу та свідчить про те, що саме такі збитки, та саме на таку суму були заподіяні позивачу внаслідок ДТП від 15.05.2019 року.

Також, відповідач заперечує проти нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних на суму невиплаченого страхового відшкодування. Відповідач посилається на те, що в нього ще до 09.10.2019 року не сплив встановлений п.36.2. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 90-денний строк для прийняття відповідного рішення, відтак підстав для нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних - не існує.

Однак з такими доводами відповідача погодитись не можна у зв`язку із тим, що детальний правовий аналіз змісту положень п.36.2. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» свідчить про те, що 90-денний строк надається страховику для прийняття будь-якого рішення. В даному випадку оскільки рішення про виплату страхового відшкодування страховиком (відповідачем) вже прийнято, й навіть частково виплачено страхове відшкодування, правових підстав посилатись на 90-денний строк встановлений п.36.2. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не існує. Позовні вимоги як раз й мотивовані фактом неналежного виконання відповідачем свого обов`язку щодо прийнятого ним рішення, в частині визначення розміру оціненої ним шкоди. Відтак нарахування позивачем пені, інфляційних втрат та 3% річних на суму недоплаченого страхового відшкодування після прийнятого страховиком рішення - повністю відповідає вимогам закону.

Заперечення відповідача стосовно внесення оцінювачем вартості складових запчастин (4 позиції) не можуть бути прийняті судом до уваги, адже відповідно до п.8.5.11. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України, 24 листопада 2003 р. за № 1074/8395 Пріоритетними є дані про вартість складових частин, які поставляє виробник КТЗ у мережу своїх офіційних дилерів у регіоні. Таким чином Методика не лише дозволяє, а й орієнтує (зобов`язує) оцінювача керуватись рахунками офіційного СТО-дилера під час визначення цін, які не надає офіційна програма (система) розрахунку AUDATEX. Як вбачається з ремонтної калькуляції суб`єктом оціночної діяльності були використані дані наведені в рахунку №АМ25155 від 20.05.2019 року ТОВ фірма «Алмаз Мотор ЛТД», що цілком відповідає п.8.5.11. Методики.

Висновки про наявність права у потерпілої сторони на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, без підтвердження оплати проведеного відновлювального ремонту автомобіля, сформульовані у постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, а також у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року №61- 1836св17, від 28 лютого 2018 року № 61-134св18, від 25 квітня 2018 року, справа № 760/5618/16-ц, провадження № 61-4463св18, тощо. З урахуванням заперечень відповідача додано до відповіді на відзив рахунок №АМ25155 від 20.05.2019 року на суму збитку 119523.00грн.

Крім того, вважає, що оскільки висновки звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №26/07/19 від 23.07.2019 року зроблені після (пізніше) висновків аварійного сертифікату №55-D/56/1 з розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу від 08.07.2019 року, та практично повністю узгоджуються з відомостями зазначеними у рахунку №АМ25155 від 20.05.2019 року на суму збитку 119523,00грн, в розумінні положень ст.ст.22. 1192 ЦК України у суду наявні підстави для визначення розміру страхового відшкодування виходячи з наведеного позивачем такого розрахунку у позові.

До такого висновку спонукає також те, що і згідно зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №26/07/19 від 23.07.2019 року, і згідно висновків аварійного сертифікату №55-D/56/1 з розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу від 08.07.2019 року коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «ТОYОТА» RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 (vin НОМЕР_3 ) дорівнює «0». Іншими словами з урахуванням наведених вище правових позицій Верховного Суду, відповідно до положень ст.ст.29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума збитку наведена в рахунку №АМ25155 від 20.05.2019 року в розмірі 119523,00грн, за вирахуванням ПДВ (99602,50грн) та вирахуванням франшизи (2000.00грн) і складає розмір оціненої шкоди в розумінні положень ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто 99602,50-2000-13619,01 =83983,49грн. Натомість позивачем заявлено до стягнення меншу суму: 95192.78грн (без ПДВ), за вирахуванням франшизи у розмірі 2000.00грн, та за вирахуванням сплаченої 12.07.2019 року суми 13619,01грн. тобто 95192.78грн-2000.00грн-13619.01грн = 79573.77грн.

Крім того, якщо відповідач замовив у аварійного комісара ОСОБА_5 висновок (аварійний сертифікат) №55-D/56/1 з розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу від 08.07.2019 року, то і огляд автомобіля «TOYOTA» RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 (vin НОМЕР_3 ) мав би бути здійснено аварійним комісаром ОСОБА_5 , а не іншою особою представником відповідача ОСОБА_6 .

Відтак позивачем заявляється клопотання про визнання аварійного сертифікату M55-D/56/1 з розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу від 08.07.2019 року недопустимим й недостовірним доказом. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Білинова А.В. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 до ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» не визнала, пояснила, що відносини, що склалися між сторонами у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за полісом № АМ/9905792 врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На виконання вимог ст. ст. 22, 29 та 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до аварійного комісара - ОСОБА_5 з метою визначення вартості матеріального збитку, якого зазнав власник пошкодженого транспортного засобу.

Згідно аварійного сертифікату № 55-D/56/1 вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «ТОYОТА» RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 дорівнює 18742,82 грн. з урахуванням ПДВ та 15619,02 грн. без урахування ПДВ.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідь до законодавства податку на додану вартість.

Керуючись п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правові відповідальності власників наземних транспортних засобів» та враховуючи те, що позивач в своїй заяві про страхове відшкодування від 11.07.2019 року просив сплатити страхове відшкодування на його особистий рахунок, а також позивачем не було надано доказів понесених ним витрат зі сплати ПДВ до державного бюджету у зв`язку з ремонтом належного їй транспортного засобу, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було зменшено розмір страхового відшкодування на розмір податку на додану вартість.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка, відповідно до полісу АМ/9905792 становить - 2000 грн. 00 коп.

Таким чином, страхове відшкодування становить: 15619,01 (оцінена шкода без ПДВ) - 2000,00 грн. (франшиза) = 13619,01 грн.

Саме 13619,01 грн. є справедливим розміром страхового відшкодування за полісом АМ/9905792 визначеним у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ця сума була сплачена позивачу, що підтверджується платіжними дорученнями 2077 від 12.07.2019 року.

Тобто ТДВ СК «Альфа-Гарант» жодним чином не порушило прав позивача, виплата страхового відшкодування відбулася в порядку та в строки визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатило страхове відшкодування на підставі аварійного сертифікату, який виконаний відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Аварійний сертифікат має детальну калькуляцію розрахунку ремонтних робіт та фотознімки кожного пошкодження.

Страховик не здійснює оцінку майна, а визначає розмір страхового відшкодування на підставі документів, які підтверджують розмір збитку (калькуляції, рахунки, висновки, звіти, аварійні сертифікати, акти виконаних робіт тощо).

ТДВ СК «Альфа-Гарант» не здійснювало оцінку майна, а визначало розмір страхового відшкодування на основі даних, які підтверджують реальний розмір збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу.

Саме таку правову оцінку визначення розміру страхового відшкодування надано Вищим адміністративним судом України у справі к/800/31259/15 від 15.10.2015 року.

Щодо вимоги про відшкодування 3000,00 грн. витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку, відповідно до п. 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до п. 34.3. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Так, повідомлення про ДТП від позивача було надано ТДВ СК «Альфа-Гарант» 16.05.2019 року, а огляд, відповідно до протоколу огляду транспортного засобу, який є частиною звіту суб`єкта оціночної діяльності - проведено 20.05.2019 року в присутності позивача (підтверджується його підписом на протоколі). Тобто, на 4 день після отримання відповідного повідомлення про ДТП, ТДВ СК «Альфа-Гарант» виконало свій обов`язок відповідно до ст. 34 названого Закону, і вимога оплатити оцінку пошкодженого автомобіля є незаконною, відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Щодо нарахування штрафних санкцій за нібито порушення строків виплати страхового відшкодування: відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Так, заява про страхове відшкодування датована 11.07.2019 року, в той же день і була надана позивачем в ТДВ СК «Альфа-Гарант» разом з постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.06.2019 року.

Тобто ТДВ СК «Альфа-Гарант» має строк для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування включно до 09.10.2019 року, а отже немає жодних правових підстав для нарахування будь-яких штрафних санкцій за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Крім того, відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Тобто, позивач, подавши позов до суду по суті про виплату несплаченої суми страхового відшкодування в межах строку відведеного чинним законодавством України для прийняття страховиком відповідного рішення, не має права на нарахування будь-яких штрафних санкцій за несвоєчасну виплату страхового відшкодування оскільки спір розглядається в суді.

Щодо відшкодування втрат на професійну правничу допомогу: при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У задоволенні позовних вимог просила відмовити у повному обсязі.

ОСОБА_2 , допитана у судовому засіданні у якості свідка, суду пояснила, що вона перший власник автомобіля «TOYOTA» RAV4, купила його в салоні, під час ДТП автомобілем керувала ОСОБА_8 її мама, після ДТП, яке сталося 15.05.2019 року автомобіль в інших ДТП не перебував, ніяких інших пошкодження окрім пошкоджень після ДПТ 15.05.2019 року автомобіль не отримував.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , саме вона користувалася автомобілем «TOYOTA» RAV4 15.05.2019 року. Під час ДТП її в автомобілі не було, автомобіль був припаркований біля паркану її будинку. До ДТП 15.05.2019 року та після нього автомобіль не потрапляв в інші ДПТ. Окрім тих пошкоджень, що були заподіяні 15.05.2019 року, автомобіль ніяких інших пошкоджень не мав та на даний час не має. Після ДТП автомобіль у користуванні інших осіб не перебував. Ними проводилося три експертизи, у всіх трьох експертизах були зазначені одні ті й самі пошкодження. Автомобіль купили в автосалоні. З дати ДТП 15.05.2019 року та до огляду автомобіля експертом ОСОБА_9 ніяких інших ушкоджень автомобілю не було заподіяно. Її підпис був відображений на всіх актах.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона є винуватицею ДТП, що мала місце 15.05.2019 року, свою провину у ДТП визнає. 15.05.2019 року вона керувала автомобілем ВАЗ 2106 д/н НОМЕР_1 , по дорозі бігла собака, щоб уникнути наїзду на собаку вона викрутила руль і вдарила автомобіля «TOYOTA» RAV4, який був припаркований біля будинку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Огляд транспортного засобу «TOYOTA» RAV4 проводився страховою компанією. В акті огляду від 19.07.2019 року стоїть її підпис, вона згодна з тими пошкодженнями, які зазначені в акті огляду. Вона пам`ятає, що в результаті ДТП було пошкоджено бампер, радіатор, значок та праве переднє крило.

Суд, заслухавши представника позивача, представників відповідача, свідків перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У судовому засіданні встановлено, що 15.05.2019 р. о 14 год. 30 хв. біля будинку № 56 по вул. Чернишевського у м. Кам`янське, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 , при виникненні перешкоди в русі, не вжила заходів для зменшення швидкості до повної зупинки та здійснила наїзд на припаркований автомобіль «ТОYОТА» RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби учасників отримали механічні пошкодження.

Постановою Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.06.2019 року, винесеній по справі за № 207/1723/19 водія ОСОБА_3 визнано винною у порушенні Правил дорожнього руху України і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Законної сили постанова суду набрала 01.07.2019 року (Т.1 ар.с.20).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована в ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант», та згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9905792 ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, становить 100000 грн., 2000 грн. - розмір франшизи (Т.1 ар.с.18-19).

16.05.2019 року ОСОБА_3 повідомила ТДВ Страхову компанію «Альфа-Гарант» про настання страхового випадку, яке сталося 15.05.2019 року (Т.1 ар.с.98-99).

16.05.2019 року ОСОБА_8 (потерпіла) повідомила ТДВ Страхову компанію «Альфа-Гарант» про настання страхового випадку, яке сталося 15.05.2019 року (Т.1 ар.с.100-101.)

Згідно аварійного сертифікату № 55-D/56/1 вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «ТОYОТА» RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 дорівнює 18742,82 грн. з урахуванням ПДВ та 15619,02 грн. без урахування ПДВ. Таким чином, страхове відшкодування становить: 15619,01 (оцінена шкода без ПДВ) - 2000,00 грн. (франшиза) = 13619,01 грн. (Т.1 ар.с.105-107).

16.05.2019 р. на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водій ОСОБА_2 направив на адресу ТДВ «СК «Альфа-Гарант» повідомлення про ДТП з необхідними документами (Т.1 ар.с.29).

Згідно розрахунку страхового відшкодування затвердженого начальником центру врегулювання збитків ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» ОСОБА_11 сума страхового відшкодування становить 13619,01 грн. (Т. 1 ар.с.118).

Відповідно до платіжного доручення № 2077 від 12.07.2019 року, ОСОБА_2 12.07.2019 року було перераховано страхове відшкодування в сумі 13619 гривень 01 коп. (Т. 1 ар.с.121).

Оскільки страхова компанія не провела огляд пошкодженого автомобіля, належного позивачу, ОСОБА_2 звернулась до оцінщика ОСОБА_4 і 23.07.2019 року отримала звіт № 26/07/19 про оцінку вартості шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу «ТОYОТА» RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 , щодо визначення розміру матеріального збитку. Відповідно до Звіту №26/07/19 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ «ТОYОТА» RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 від 23 липня 2019 року, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Тойота» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15.05.2019 року, становить 111065,15 грн. (з ПДВ) та 95192 гривні 78 коп. (без ПДВ) (Т. 1 ар.с.38-42).

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 04 лютого 2020 року за клопотанням відповідача було призначено судову авто товарознавчу експертизу (Т. 2 ар.с.31-33).

Відповідно до висновку експерта № 19/104-10/2/139 від 21 травня 2020 року, вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу марки «ТОYОТА» RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 15.05.2019 року, станом на момент проведення дослідження з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, складає 102610 гривень 38 коп. без урахування ПДВ (з урахуванням ПДВ - 123132 гривні 46 коп.) (Т. 2 ар.с.57-61).

Станом на день звернення ОСОБА_2 до суду з цим позовом сума страхового відшкодування за вищевказаним страховим випадком страховиком не сплачена.

За загальними правилами, визначеними ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1190 ЦК України, тягар цивільної відповідальності має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України ) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована в ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант», та згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9905792 ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, становить 100000 грн., 2000 грн. - розмір франшизи (Т.1 ар.с.18).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначений вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, до яких зокрема відноситься: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

У постанові від 04.07.2018 р. у справі №755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Проте покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування відповідальності та сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Велика Палата вважає, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі виникнення деліктного зобов`язання страховик бере на себе виконання обов`язку страхувальника у межах суми страхового відшкодування, а страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, може звернутися з позовом до страховика, у якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність, що відповідає загальній меті страхування.

Отже, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону № 1961). Практична цінність цього виду страхування, зважаючи на вразливий стан потерпілого, полягає у швидкому, повному та гарантованому відшкодуванні шкоди. На досягнення цієї мети спрямоване нормативне врегулювання умов, розмірів, порядку страхових виплат. Визначаючи мінімальний або максимальний розмір страхового відшкодування, держава регулює діяльність страховиків на ринку фінансових послуг. Відтак порушення умов, розмірів, порядку страхових виплат, які прямо визначені законом, зокрема виплата страхової суми у розмірі, що не відповідає закону, свідчить про порушення законодавства, що регулює діяльність з надання фінансових послуг. При цьому розмір відшкодування шкоди визначає страхова компанія. Проте, коли розмір відшкодування та умови виплати визначено законом, а страхова компанія зменшує його довільно, покликаючись на обставини, які законом не передбачені, вона порушує права споживачів та правові норми, що регулюють діяльність на ринку фінансових послуг.

Незважаючи на факт подання у встановленому чинним законодавством порядку до страховика усіх документів задля здійснення страхового відшкодування, 12.07.2019 року позивачу було виплачено страхове відшкодування не в тому розмірі як того вимагає положення чинного законодавства та розмір зобов`язань страховика за полісом (в межах страхової суми - 100000.00грн) - у розмірі 13619.01грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2077 від 12.07.2019 року (Т. 1 ар.с.121).

Посилання представника відповідача на те, що визначений у звіті судової автотоварознавчої експертизи № 19/104-10/2/139 від 21.05.2020р. розмір вартості відновлювального ремонту автомобіля не відповідає дійсності, оскільки розрахований за цінами на дату проведення експертизи автомобіля - 21 травня 2020 року, тоді як ДТП сталася 15 травня 2019 року є безпідставними, оскільки відповідно до пункту другого частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля у звіті судової автотоварознавчої експертизи № 19/104-10/2/139 визначена на дату проведення експертизи автомобіля, що відповідає приписам статті 1192 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 686/6047/16-ц провадження № 61-33477св18 у правовідносинах, які є подібними, адже також виникли у спорі щодо правомірності виплати страхового відшкодування.

Висновки про наявність права у потерпілої сторони на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, без підтвердження оплати проведеного відновлювального ремонту автомобіля, сформульовані у постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, а також у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року №61- 1836св17, від 28 лютого 2018 року № 61-134св18, від 25 квітня 2018 року, справа № 760/5618/16-ц, провадження № 61-4463св18, тощо. З урахуванням заперечень відповідача додано до відповіді на відзив рахунок №АМ25155 від 20.05.2019 року на суму збитку 119523.00грн. (т.1 ар.с.36-37),

Окрім цього суд вважає, що оскільки висновок експерта № 19/104-10/2/139 від 21 травня 2020 року, яким визначено вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу марки «ТОYОТА» RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 15.05.2019 року, станом на момент проведення дослідження з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, в сумі 102610 гривень 38 коп. без урахування ПДВ (з урахуванням ПДВ - 123132 гривні 46 коп.) -(т. 2 ар.с.57-61). практично повністю узгоджується зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №26/07/19 від 23.07.2019 року та з відомостями зазначеними у рахунку №АМ25155 від 20.05.2019 року на суму збитку 119523,00грн., (т.1 ар.с.36-37), в розумінні положень ст.ст.22. 1192 ЦК України у суду наявні підстави для визначення розміру страхового відшкодування виходячи з наведеного позивачем такого розрахунку у позові.

Також, суд звертає увагу на те, що і у висновку експерта № 19/104-10/2/139 від 21 травня 2020 року, і у звіті про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №26/07/19 від 23.07.2019 року і в аварійному сертифікаті №55-D/56/1 з розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу від 08.07.2019 року зазначені одні й ті самі пошкодження, що отримав автомобіль «ТОYОТА» RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 15.05.2019 року.

Окрім цього суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п.5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України,Фонду державного майна Українивід 24 листопада 2003 року N 142/5/2092, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України, 24 листопада 2003 р. за N 1074/8395,

5.1. Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Відповідно до п.1.3. цієї ж Методики 1.3. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Іншими словами, якщо відповідач замовив у аварійного комісара ОСОБА_5 висновок (аварійний сертифікат) №55-D/56/1 з розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу від 08.07.2019 року, то і огляд автомобіля «TOYOTA» RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 (vin НОМЕР_3 ) мав би бути здійснено аварійним комісаром ОСОБА_5 , а не іншою особою представником відповідача ОСОБА_6 .

Відповідно до ст.ст.78-79 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відтак суд приходить до висновку про те, що аварійний сертифікат №55-D/56/1 з розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу від 08.07.2019 року є недопустимим доказом.

Таким чином, враховуючи викладене та передбачені підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, відмова страховика у здійсненні повноцінного страхового відшкодування у випадку іншому, поміж передбачених ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є безпідставною та такою, що не ґрунтується на Законі, оскільки під час вирішення питання про наявність підстав для здійснення страхового відшкодування страховик повинен віддавати пріоритет положенням вказаного Закону.

Згідно з п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», ст. 992 ЦК України, страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно п.36.5. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Крім того, оскільки згідно ст.979 ЦК України до обов`язків страховика віднесено при настанні страхового випадку здійснення страхової виплати, можна дійти висновку про те, що таке зобов`язання є грошовим, і в разі прострочення його виконання настає відповідальність передбачена ч.2 ст.625 ЦК України у вигляді інфляційних втрат, та 3% річних. Крім того згідно ст.611 ЦК України одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата пені.

Так, відповідачем 12.07.2019 року було частково виплачено позивачу страхове відшкодування, отже правомірним буде нарахування пені, інфляційний втрат та 3% річних на суму страхового відшкодування (за вирахуванням вже сплаченої частини) починаючи з 13.07.2019 року.

Право нарахування подібних вимог передбачено не лише чинним законодавством, а і повністю узгоджується із судовою практикою Великої Палати Верховного Суду, Верховного Суду, та Верховного Суду України, тобто є сталою судовою практикою вищих судів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 308/3162/15-ц, провадження № 14-178 цс 18, постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року, справа № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18; мотиваційна частина постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року, справа № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18, постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18, постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 19 червня 2019 року, у справі № 2-438/12; постанова Верховного Суду України від 01.06.2016 року у справі №910/22034/15; постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 року у справі №6-1003цс16, від 06.06.2012 року у справі 6-4цс12, тощо).

Так, у відповідності до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними в Постановах: від 21 грудня 2016 року № 6-1003цс16, від 16 листопада 2016 року № 6-1286цс16, від 06 квітня 2016 року № 6-352цс16, від 30 березня 2016 року № 6-2168цс15, від 16 грудня 2015 року № 6-2023цс15, від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, від 30 жовтня 2013 року № 6-59цс13, від 06 червня 2012 року № 6-49цс12, від 14 листопада 2011 року № 6-40цс11, та багатьох інших подібних - за змістом статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму стягнення входять до складу грошового зобов`язання, і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В постановах від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, від 30 березня 2016 року № 6-2168цс15 окремо зазначено, що грошовим зобов`язанням слід вважати будь-яке зобов`язання, яке зводиться до сплати грошей, незалежно від правових підстав його виникнення.

В постановах від 06 липня 2016 року № 6-1946цс15, від 06 червня 2012 року № 6-49цс12, від 14 листопада 2011 року № 6-40цс11 окремо зазначено, що оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в Розділі І Книги П`ятої "Загальні положення про зобов`язання", то її норми поширюють свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

У справі № 6-113цс14 грошове зобов`язання виникло на підставі не договірних, а саме деліктних правовідносин (цивільний позов в кримінальному процесі; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального делікту). Окрім того, до висновку про застосування статті 625 ЦК України в деліктних правовідносинах (відносинах з відшкодування завданої шкоди) дійшла також і Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року в цивільній справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18 (ЄДРСР № 74838873). Крім того станом на сьогодні подібний правовий висновок досить широко відображений та підтриманий у наступних постановах Верховного Суду № 496/1848/16-ц від 05.09.2018 року, № 361/7939/15-ц від 18.07.2018 року, № 310/5419/15-ц від 11.07.2018 року, № 755/82/17 від 27.06.2018 року.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи; в даному випадку розмір франшизи встановлений у полісі (р.5) та складає 2000.00грн.

Листом вимогою від 24.07.2019 року позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо сплати різниці між сплаченою частиною страхового відшкодування у сумі 13619.01грн та реальним збитком визначеним у Звіті про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №26/07/19 від 23.07.2019 року у розмірі 95192,78грн (без урахування ПДВ), та за мінусом франшизи у розмірі 2000,00грн. Крім того у зазначеній вимозі позивач просив сплатити пеню, інфляційні втрати та 3% річних за весь період прострочення.

Згідно з висновком експерта від 21.05.2020 року вартість матеріального збитку заподіяного власникові автомобіля «TOYOTA» RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 в результаті ДТП від 15.05.2019 року складає 102610.38грн без урахування ПДВ. Разом з тим страхова сума (ліміт відповідальності страховика) за полісом №АМ/9905792 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.05.2019 року складає 100000 гривень 00 коп., франшиза 2000 гривень 00 коп., отже зазначена сума приймається до розрахунку (100000,00 грн. - 2000,00 грн. = 98000,00 грн.). При цьому необхідно врахувати факт проплати відповідачем 13619,01 грн страхового відшкодування, тобто 98000,00 грн-13619,01 грн = 84380, 99 грн.

Визначення розміру матеріального збитку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідними змінами).

Порядок відшкодування шкоди пов`язаний з пошкодженням транспортного засобу закріплений у ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де вказано, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити настоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Оскільки Страховик допустив прострочення грошового зобов`язання, що призвело до порушення зобов`язання, відповідно до положень п. 36.5 ст. 36 Закону України № 1961-IV: «за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня». За період з 13.07.2019 року по 24.06.2020 року (день подачі до суду заяви про уточнення позову) страховик прострочив регламентну виплату на 347 днів. Суд перевірив розрахунок пені, наведений стороною позивача на а.с. 111-112 Т.2 і погоджується з ним. Розмір пені, що підлягає стягненню з страховика на користь позивача складає 20979,65 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Офіційно встановлений індекс інфляції за період з липня 2019 року по грудень 2019 року - становить 100,39 %, а інфляційні втрати позивача за невиконання грошового зобов`язання ТДВ СК «Альфа гарант» становлять 310 гривень 34 коп. 3% річних від суми боргу за вищевказаний період склали 2407 гривень 00 коп.

Таким чином, із страховика на користь потерпілої ОСОБА_2 підлягають стягненню грошові кошти в загальній сумі 108077 грн. 98 коп.

Загальний остаточний розмір яких (разом із доказами їх понесення), у відповідності до ч. 2 п. 8 ст. 141 ЦПК України буде подано позивачем або його представником протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, шляхом подання до суду заяви про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про захист прав споживачів фінансових послуг - задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (Ідентифікаційний код 32382598, поштовий індекс 01133, м. Київ. бульвар Лесі Українки, будинок 26) на користь ОСОБА_2 (зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) за полісом №АМ/9905792 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.05.2019 року страхове відшкодування у розмірі 84380 гривень 99 копійок; пеню за період з 13.07.2019 року по 24.06.2020 року в розмірі 20979 гривень 65 коп.; суму 3% річних у розмірі 2407 гривень 00 коп. за період з 13.07.2019 року по 24.06.2020 року; інфляційні втрати у сумі 310 гривень 34 коп. за період з 13.07.2019 року по 28.01.2020 року, а всього 108077 (сто вісім тисяч сімдесят сім) гривень 98 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» «Альфа-Гарант» (Ідентифікаційний код 32382598, поштовий індекс 01133, м. Київ. бульвар Лесі Українки, будинок 26) на користь ОСОБА_2 (зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 3000 (три тисячі) гривень 00 коп. витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу та складання Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №26/07/19 від 23.07.2019 року.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчисляються з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 21 серпня 2020 року.

Суддя І.М. Юрченко