Справа № 456/1436/20
Провадження № 2/456/848/2020
РІШЕННЯ

іменем України

01 вересня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Карпин О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом Львівського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, -

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача матеріальне забезпечення за загальнообов`язковим соціальним страхуванням на випадок безробіття в сумі 27518,09 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до наказу Львівського обласного центру зайнятості від 26.04.2018 № 100 «Про створення Моршинської міської філії Львівського обласного центру зайнятості та затвердження її Положення» створено Моршинську міську філію Львівського ОЦЗ, яка є структурним підрозділом Львівського обласного центру зайнятості. 12.08.2019 до Моршинської міської філії Львівського ОЦЗ звернулася гр. ОСОБА_1 та 12.08.2018 надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю з 19.08.2019 в розмірі 70% середнього доходу. Відповідач перебувала на обліку в Моршинській міській філії Львівського ОЦЗ як безробітня у період з 12.08.2019 до 14.01.2020 та отримувала допомогу по безробіттю з 19.08.2019 до 14.01.2020. За результатами звірки з Пенсійним фондом України виявлено факт зайнятості та отримання доходу у Територіальному управлінні державної судової адміністрації України у Львівській області у серпні 2019 та жовтні 2019, тобто у період перебування на обліку в Моршинській міській філії Львівського ОЦЗ як безробітної. В результаті розслідування страхового випадку, згідно Акту розслідування 19.02.2020, встановлено, що ОСОБА_1 є присяжною Стрийського міськрайонного суду Львівської області та було нараховано винагороду за фактично відпрацьований час у розмірі: за 19.04.2019 - 220,25 грн., оплата була здійснена в серпні 2019 року та за 25.09.2019 - 285,86 грн., оплата була здійснена в жовтні 2019 року. Таким чином, перебуваючи на обліку у Моршинській міській філії Львівського ОЦЗ як безробітний, отримуючи допомогу по безробіттю, ОСОБА_1 отримувала винагороду за виконання обов`язків присяжного у суді й відповідно до ст. 4 ЗУ «Про зайнятість населення», з 25.09.2019 відносилась до категорії зайнятого населення та не мала права отримувати допомогу по безробіттю. Сума отриманої допомоги по безробіттю, що підлягає поверненню ОСОБА_1 за період з 25.09.2019 по 14.01.2020 становить 27518,09 грн., що підтверджується розрахунком суми допомоги по безробіттю, що підлягає поверненню згідно наказу Моршинської міської філії Львівського ОЦЗ від 20.02.2020 №8. У зв`язку із наведеним позивач просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позовні вимоги не визнає та є безпідставними з огляду на наступне. Позивач безпідставно в обґрунтування позовних вимог зазначає, винагорода нарахована відповідачу 19.04.2019, а статус безробітної надано 12.08.2019 та призначено виплату допомоги по безробіттю з 19.08.2019. 25.09.2019 Стрийським міськрайонним судом Львівської області відповідача як присяжну залучено до участі в судовому засіданні та нараховано винагороду в сумі 285,86 грн., виплата якої проведена в жовтні 2019. Відповідач проаналізувавши норми законадавства вважає, що виконання роботи присяжного у суді є обов`язком громадянина, залученого до здійснення правосуддя. Виконання обов`язків присяжного не є працею за наймом. Тобто, присяжний, який виконує свій обов`язок у суді не відноситься до зайнятого населення у розумінні ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про зайнятість населення». У зв`язку з чим просить у задоволенні позову Львівського обласного центру зайнятості про стягнення коштів відмовити.

Представник позивача Львівського обласного центру зайнятості Гадяк В.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задоволити повністю з обставин, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечила позовні вимоги повністю, пояснивши, що брала участь у судових засіданнях у якості присяжної на громадських засадах, отримувала компенсацію, яка не може вважатися доходом та не може забезпечити належний рівень життя.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 12.08.2019 ОСОБА_1 звернулася із заявами на ім`я директора Моршинської міської філії Львівського обласного центру зайнятості Тринчука В.В. про надання (поновлення) статусу безробітного та про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю, що стверджується відповідними заявами у матеріалах справи /а.с.6,7/.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що під час проведення відповідачем звірки інформації державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування по відповідачу, з інформації наданої Пенсійним фондом України виявлено факт зайнятості ОСОБА_1 з ознакою «наймані працівники на загальних підставах» та отримання останньою доходу у Територіальному управлінні державної судової адміністрації України у Львівській області у серпні 2019 та жовтні 2019, тобто у період перебування на обліку у позивача, що підтверджується додатком до персональної картки № 00001 ОСОБА_1 /а.с.8/.

Крім того судом встановлено, що 19.02.2020 було прийнято акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», за висновками якого було встановлено, що ОСОБА_1 у жовтні 2019 року отримала винагороду за фактично відпрацьований час присяжною за 25.09.2019 /а.с.9/.

Відповідно до повідомлення №02-291/20 від 12.02.2020 наданого Територіальним управлінням державної судової адміністрації України у Львівській області ОСОБА_1 є присяжною Стрийського міськрайонного суду Львівської області. Виплата винагороди присяжної не належить до постійних виплат та здійснюється на підставі письмової заяви присяжної. За 2019 рік ОСОБА_1 було нараховано винагороду за фактично відпрацьований час у розмірі: за 19.04.2019 - 1 год. - 200 грн. 25 коп., оплата була здійснена в серпні 2019 року, за 25.09.2019 - 1 год. - 285 грн. 86 коп., оплата була здійснена в жовтні 2019 року/а.с.10/.

Згідно розрахунку суми допомоги по безробіттю, що підлягає поверненню ОСОБА_1 за період з 25.09.2019 по 14.01.2020 у розмірі 27518,09 грн./а.с.14/.

26.02.2020 № 01-129/20 позивачем надіслано на адресу відповідача претензію, якою запропоновано добровільно сплатити суму незаконно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 27518,09 грн. /а.с.18,19/.

11.03.2020 відповідачем надано позивачу відповідь на претензію, у якій вимогу повернути кошти вважає безпідставною, оскільки присяжний, який виконує свій обов`язок у суді, не відноситься до категорії зайнятого населення, а тому для повернення суми отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття - відсутні /а.с.20-23/.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про зайнятість населення», відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», іншими актами законодавства.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з нормами ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні мають право на: 1) безоплатне одержання від територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції: послуг з пошуку підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, в тому числі на громадські та інші роботи тимчасового характеру; консультаційних, інформаційних та профорієнтаційних послуг з метою обрання або зміни виду діяльності (професії); інформації про свої права та обов`язки як безробітного; відомостей про себе, які містяться в Єдиній інформаційно-аналітичній системі; 2) матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону; 3) збереження права на виплату допомоги по безробіттю на період участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру (тривалістю до 180 днів, зокрема у разі заміщення тимчасово відсутнього працівника) у розмірах, встановлених до укладення ними строкового трудового договору на участь у таких роботах; 4) оскарження, у тому числі до суду, дій або бездіяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, їх посадових осіб, що призвели до порушення прав щодо зайнятості особи. Зареєстровані безробітні зобов`язані: 1) самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; 2) відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів; 3) дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов`язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення; 4) інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Статтею 45 зазначеного Закону визначено вичерпний перелік підстав, за яких реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється, а саме у разі: 1) зайнятості особи; 2) поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили; 3) подання безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного або відмови від її послуг; 4) дворазової відмови від пропонування підходящої роботи, а для безробітного, який вперше шукає роботу та не має професії (спеціальності), дворазової відмови від пропонування проходження професійного навчання; 5) дворазової відмови від пропонування підходящої роботи за професією (спеціальністю), набутою за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції; 6) припинення професійного навчання за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, без поважних причин; 7) невідвідування без поважних причин територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування (наявність поважних причин підтверджується відповідними документами); 8) встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг; 9) встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг); 10) набрання законної сили вироком суду про засудження особи до позбавлення волі, обмеження волі, арешту (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням); 11) вступу на навчання за денною формою; 12) призову на строкову військову або альтернативну (невійськову) службу; 13) досягнення особою встановленого ст. 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років; 14) подання заяви про бажання здійснювати догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку або тривалістю, визначеною у медичному висновку; 15) смерті безробітного або визнання його за рішенням суду померлим, безвісно відсутнім, недієздатним чи обмежено дієздатним; 16) з дня видачі довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією з висновками про визнання особи нездатною до трудової діяльності; 17) з інших підстав, передбачених порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу припинено виплату по безробіттю на підставі п. 8 ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про зайнятість населення», у зв`язку із встановленням факту подання зареєстрованою безробітною особою недостовірних даних, а саме неповідомлення про виконання обов`язків присяжної у суді, за що на її користь було нараховано винагороду у сумі 506,11 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року № 792 затверджений Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу. Відповідно до вимог зазначеного Порядку припинення реєстрації безробітного - позбавлення особи (втрата особою) статусу зареєстрованого безробітного.

Відповідно до пункту 30 цього Порядку Центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного: 1) з дня: початку зайнятості особи (крім участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру, зайнятості працею, пов`язаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів); працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контракту); укладення цивільно-правового договору про виконання робіт (надання послуг); забезпечення роботою самостійно; призначення виплати грошового забезпечення батькам - вихователям дитячих будинків сімейного типу, прийомним батькам; призначення грошової допомоги на догляд за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього нагляду; призначення грошової допомоги, компенсації та/або надбавки непрацюючій працездатній особі, яка фактично здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку; зайняття іншим видом діяльності згідно із ст. 4 ЗУ «Про зайнятість населення»; видання відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі; вступу на навчання за денною формою, у тому числі з використанням ваучера; призову чи прийому на військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу; набрання законної сили вироком суду про засудження зареєстрованого безробітного до позбавлення волі, обмеження волі, арешту (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням); досягнення зареєстрованим безробітним встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії за віком на пільгових умовах чи за вислугу років; подання ним заяви про бажання здійснювати догляд за дитиною до трьох років; подання зареєстрованим безробітним заяви про припинення реєстрації; визнання зареєстрованого безробітного нездатним до трудової діяльності відповідно до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; встановлення факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації; встановлення факту виконання зареєстрованим безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), зайняття іншим видом діяльності згідно із ст. 4 ЗУ «Про зайнятість населення»; припинення професійного навчання за направленням центру зайнятості без поважних причин; відмови від двох пропозицій підходящої роботи, в тому числі за набутою професією за направленням центру зайнятості, а для зареєстрованого безробітного, який вперше шукає роботу та не має професії (спеціальності), відмови від двох пропозицій проходження професійного навчання у період з дня реєстрації (перереєстрації); смерті зареєстрованого безробітного або визнання його за рішенням суду померлим, безвісно відсутнім, недієздатним чи обмежено дієздатним; подання зареєстрованим безробітним заяви про бажання отримувати соціальні послуги та виплату матеріального забезпечення на випадок безробіття в іншому центрі зайнятості; 2) у разі невідвідування зареєстрованим безробітним без поважних причин центру зайнятості: протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування (крім тих, що беруть участь у громадських та інших роботах тимчасового характеру, проходять професійне навчання за направленням центру зайнятості, зайняті працею, пов`язаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів) (реєстрація припиняється з наступного дня після останнього фактичного відвідування центру зайнятості. Рішення про припинення реєстрації безробітного у цьому випадку приймається на 31-й день); протягом 14 робочих днів з дня припинення участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру, закінчення праці, пов`язаної з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів (реєстрація припиняється з дня припинення участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру, праці, пов`язаної з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів. Рішення про припинення реєстрації безробітного у цьому випадку приймається на 15-й день); протягом 14 робочих днів з дня закінчення професійного навчання за направленням центру зайнятості (реєстрація припиняється з дня закінчення професійного навчання за направленням центру зайнятості. Рішення про припинення реєстрації безробітного у цьому випадку приймається на 15-й день); протягом 14 робочих днів з дня закінчення строку дії медичної довідки по вагітності та пологах (реєстрація припиняється з дня закінчення строку дії медичної довідки по вагітності та пологах. Рішення про припинення реєстрації безробітного у цьому випадку приймається на 15-й день); 3) з дня відмови від складення, підписання, а також з дня встановлення факту невиконання без поважних причин, зазначених в абз. 3 п. 28 цього Порядку, індивідуального плану працевлаштування.

Відповідно до ст. 31 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: 1) працевлаштування безробітного; 2) поновлення безробітного на роботі за рішенням суду; 3) вступу до навчального закладу на навчання з відривом від виробництва; 4) відрахування із навчального закладу; 5) призову на строкову військову або альтернативну (невійськову) службу; 6) набрання законної сили вироком суду про позбавлення волі безробітного або направлення його за рішенням суду на примусове лікування; 7) призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку; 8) призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості; 9) подання письмової заяви про бажання здійснювати догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку; 10) подання письмової заяви про відмову від послуг державної служби зайнятості; 11) зміни місця проживання;12) закінчення строку їх виплати; 13) зняття з обліку за невідвідування без поважних причин державної служби зайнятості 30 і більше календарних днів; 14) відмови безробітного від двох пропозицій підходящої роботи або від двох пропозицій проходження професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості, у тому числі осіб, які вперше шукають роботу та не мають професії (спеціальності); 15) відмови від роботи за спеціальністю, професією, набутою після професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості; 16) смерті безробітного.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя.

Згідно з ч. 1 ст. 65 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» присяжним може бути громадянин України, який досяг тридцятирічного віку і постійно проживає на території, на яку поширюється юрисдикція відповідного окружного суду, якщо інше не визначено законом.

Частиною 1 ст. 67 зазначеного Закону передбачено, що суд залучає присяжних до здійснення правосуддя у порядку черговості на строк не більше одного місяця на рік, крім випадків, коли продовження цього строку зумовлено необхідністю закінчити розгляд справи, розпочатий за їхньою участю.

Нормами ст. 68 цього Закону встановлено, що присяжним за час виконання ними обов`язків у суді виплачується винагорода, розрахована виходячи з посадового окладу судді місцевого суду з урахуванням фактично відпрацьованого часу в порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Присяжним відшкодовуються витрати на проїзд і наймання житла, а також виплачуються добові. Зазначені виплати здійснюються за рахунок коштів бюджетної програми на здійснення правосуддя територіальними управліннями Державної судової адміністрації України за рахунок коштів Державного бюджету України. За присяжними на час виконання ними обов`язків у суді за місцем основної роботи зберігаються всі гарантії та пільги, визначені законом. Час виконання присяжним обов`язків у суді зараховується до всіх видів трудового стажу. Звільнення присяжного з роботи або переведення на іншу роботу без його згоди під час виконання ним обов`язків у суді не допускається. На присяжних поширюються гарантії незалежності і недоторканності суддів, установлені законом, на час виконання ними обов`язків із здійснення правосуддя. За обґрунтованим клопотанням присяжного заходи безпеки щодо нього можуть уживатися і після закінчення виконання цих обов`язків.

З аналізу зазначених норм законодавства суд доходить висновку, що виконання роботи присяжного у суді є обов`язком громадянина, залученого до здійснення правосуддя. Тобто, виконання обов`язків присяжного не є працею за наймом в розумінні приписів ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення». Таким чином, присяжний, який виконує свій обов`язок у суді, не відноситься до зайнятого населення, визначеного ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення».

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2102,00 грн., не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову Львівського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 07.09.2020.

Головуючий суддя С. С. Сас