Справа № 607/8649/20
Провадження №2/594/368/2020
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

21 серпня 2020 року

м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Чир П.В., вивчивши матеріали позовної заяви заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Департаменту Фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі Департаменту Фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього на користь Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації 2688 грн. витрат понесених Тернопільською університетською лікарнею на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 .

Приписами ч.1 ст.187 ЦПК України визначено, що суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Дослідивши матеріали позовної заяви вважаю, що така підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 175,177 ЦПК України.

Так, в порушення п.п 4,5 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначено доказів, що підтверджують зазначені обставини.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем порушується питання про стягнення матеріальної шкоди, яка спричинена діями особи, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, проте матеріали позову не містять даних про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності та ухвалення вироку, яким встановлено в діях особи складу злочину та розмір спричиненої шкоди у порядку, визначеному КПК України.

Крім того, відповідно до ч.1, 5 ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивач в позовній заяві посилається на досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000291 від 17.09.2016, щодо ОСОБА_1 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Проте матеріали позовної заяви не містять ніяких документованих доказів про таке.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ст.2 Закону України «Про судовий збір» платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", при поданні юридичною особою до суду заяви майнового характеру сплачується судовий у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак, до матеріалів позовної заяви не додано документа про сплату судового збору.

У той же час, прокурор у позовній заяві вказує, що за подання даної позовної заяви судовий збір позивачем не сплачується відповідно до приписів Закону України «Про судовий збір», зокрема відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно якого від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Проте, посилання на пункт 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не може бути підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки ні заявник, ні орган, в інтересах якого пред`явлено позов, не є потерпілим від злочину, згідно змісту позовної заяви.

За змістом пунктів 2, 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах: про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи; про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Позивач просить стягнути витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, однак з матеріалів справи встановлено, що позивачу - юридичній особі не завдано збитків внаслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки прокурор зазначає, що потерпілим в даному випадку є ОСОБА_2 , а не позивач, який витратив кошти на його лікування.

Отже, Департамент фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації, в інтересах якої прокурором заявлено позов, не відноситься до жодної категорії осіб, що згідно зі статтею 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях.

Вищенаведене узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 17 січня 2019 року в справі № 462/375/17.

У зв`язку з наведеним, до матеріалів справи необхідно додати документ про сплату судового збору.

Крім того, прокурор посилається на ст. 1206 ЦК України, яка визначає кому відшкодовуються витрати за лікування потерпілого від злочину, однак надалі тільки припускає, а не підтверджує, що саме Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації потрібно відшкодувати витрати, хоча «Тернопільська університетська лікарня» є комунальним закладом Тернопільської обласної ради.

Це підтверджує фотокопія довідки «Тернопільської університетської лікарні» трьохрічної давнини від 18.05.2017 року і на день звернення прокурор не перевірив та не отримав даних про невідшкодування шкоди.

Прокурор зобов`язаний добросовісно здійснювати представництво відповідно до вимог законодавства.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

26 травня 2020 року Велика Палата Верховного Суду в справі № 912/2385/18 зробила ВИСНОВОК ПРО ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА:

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Заступник прокурора цих вимог не виконав, а в позовній заяві зазначив та долучив повідомлення в Департамент фінансів про намір звернутися в суд.

Таке повідомлення датовано 26.05.2020 № 35-540 вих-20, а під наступним вихідним номером № 35-541 вих-20 від 26.05.2020 позовна заява направлена в суд.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, приходжу до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви та сплати судового збору в порядку та розмірах, визначених Законом України «Про судовий збір».

Якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунені, позовну заяву слід вважати неподаною і повернути позивачу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 95, 134, 175, 177, 185,260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Департаменту Фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням залишити без руху, надавши строк для усунення зазначених вище недоліків та сплати судового збору, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернена зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Чир П.В.