Справа № 739/842/20
Номер провадження 2/739/435/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області, в складі: головуючого - судді Іващенка А.І.,

секретаря - Неживець К.В.

за участю : позивача- ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новгород-Сіверський справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на своє утримання,

В С Т А Н О В И В:

До Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на своє утримання Обґрунтовуючи позов вказує на те, що з 18.02.2006 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2014 року шлюб між сторонами розірваний. Дитина є інвалідом (діагноз-помірна розумова відсталість), яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. В зв`язку з інвалідністю дитина не може обходитись без постійного стороннього догляду і знаходиться в залежності від особи, яка нею опікується. Дана обставина заважає працевлаштуванню, джерелом доходів є соціально допомога на дитину інваліда. За наведених вище обставинах позивач, з посиланням на ст.88 СК України просить суд стягувати на її користь з відповідача ОСОБА_3 аліменти на своє утримання в розмірі ј частини заробітку (доходу). В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, пояснивши, що позивач не надала доказів того, що хвороба дитини є перешкодою у її працевлаштуванні, дитина відвідує шкільний заклад і тільки на час канікул залишається вдома, з нього на користь дитини стягуються аліменти, а позивач окрім іншого отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною. На даний час він працевлаштований та отримує мінімальну заробітну плату, створив сім`ю та на його утриманні знаходиться малолітня дитина, тому він не має змоги надавати матеріальну допомогу матері дитини. Тому задоволення позову становитиме для нього значний матеріальний тягар, що є недопустимим. Суд, заслухавши доводи сторін та перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. Так, за встановленим загальним правилом, передбаченим ст. 75 Сімейного кодексу України, встановлено, що дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. В той же час, Сімейним кодексом України чітко визначені особливості надання утримання дружині з якою проживає дитина з інвалідністю.

Так, згідно ч. 1 ст. 88 СК України якщо з одним із подружжя, в тому числі і працездатним, проживає дитина з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" від 06.10.2005 року N 2961-IV (з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначення інвалідності дитини доповнено посиланням на те, що стійкий розлад функцій організму зумовлює обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту. Статтею 19 цього ж Закону визначено безпосередній причинний зв`язок інвалідності з потребою у сторонньому догляді, як форми додаткової соціальної допомоги та захисту. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 22.11.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новгород-Сіверського районного управління юстиції Чернігівської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_3 - батько, та ОСОБА_1 - мати. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 25 серпня 2016 року ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 », підстава, рішення суду про розірвання шлюбу №739/1243/14-ц, від 17 листопада 2014 року. Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 10.10.2015 року ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 . Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи №3702 та №377, дитина ОСОБА_4 та її матір ОСОБА_1 проживають за адресою; АДРЕСА_1 . Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 11.09.2012 року на ім`я ОСОБА_4 призначено ДСД на дитину інваліда до 18 років. Членом сім`ї якому призначено ДСД є мати - ОСОБА_1 . Як вбачається з індивідуальної програми реалібітації дитини - інваліда №24 визначено щорічні реабілітаційні заходи та їх реалізація. За таких обставин, встановлення дитині категорії «дитина-інвалід» свідчить потребу останньої в домашньому догляді та оскільки ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 то саме остання здійснює догляд за дитиною-інвалідом, у зв`язку з чим має право на утримання від батька дитини - відповідача у справі. Разом з тим, визначаючи розмір аліментів які підлягають стягненню з відповідача на утримання дружини, суд враховує обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у тому розмірі, в якому просить позивач. Так, згідно ч. 1 ст. 88 СК України, той із подружжя з яким проживає дитина з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 на даний час працює та має заробіток, що становить 28036,69 гривень за 6 місяців поточного року. Згідно довідки про отримані доходи позивачу ОСОБА_1 , загальна сума нарахованої допомоги становить 21615,16 гривень за 6 місяців поточного року. Також, як зазначили сторони в провадженні суду знаходиться справа за між сторонами про збільшення розміру аліментів які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 . Крім цього, судом встановлено, що у відповідача по справі на утриманні перебуває малолітня дитина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується доданою до матеріалів справи копією про народження. Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що покладення на відповідача обов`язку зі сплати аліментів на утримання матері дитини у розмірі 1/4 частини його доходу, зважаючи на отримання ним щомісячного мінімального доходу, наявності обов`язку щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини від першого шлюбу, наявності на утриманні малолітньої дитини, становитиме для нього значний матеріальний тягар та може потягти за собою збільшення заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини від першого шлюбу, що є неприпустимим.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 не має можливості надавати матеріальне утримання у розмірі 1/4 частини від доходу на утримання позивачки ОСОБА_1 . У зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, на підставі ст.141 ЦПК України, слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 95, 141, 247, 258-259, 263-265,354 ЦПК України, ст. 88 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на своє утримання - відмовити. Судові витрати по сплаті судового збору віднести на рахунок держави. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його оголошення. Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного тексту рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.І. Іващенко

Повний текс рішення виготовлено 11.09.2020 року.