КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 362/2918/18 Головуючий у 1 інстанції: Кравченко Л.М.
Апеляційне провадження № 88-ц/824/39/2020 Суддя-доповідач: Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна і резолютивна частини)

03 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Заришняк Г.М., Желепи О.В.

При секретарі: Гаврюшенко К.О.

розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду заяву представника Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника

про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року у зв`язку з нововиявленими обставинами

у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника

про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2019 року в задоволені позову ОСОБА_1 до Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2019 року - скасовано та постановлено нове, яким позов ОСОБА_1 до Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено.

Визнано незаконним наказ Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника від 3.05.2018 р. №268-о про звільнення ОСОБА_1 з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України з 03 травня 2018 року.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді зберігача фондів 1 категорії сектору обліку фондової збірки відділу науково-фондової роботи Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника з 03 травня 2018 року.

Стягнуто з Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в

сумі 215 308 грн.

Стягнуто з Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника судовий збір на користь держави в сумі 2153,08 грн. за подачу позовної вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до суду 1 інстанції.

Стягнуто з Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника судовий збір на користь держави в сумі 3229,62 грн. за подачу апеляційної скарги.

Постановою Верховного Суду від 03 березня 2020 року касаційну скаргу Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника залишено без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року залишено без змін.

23 липня 2020 року представник Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника звернувся до суду із заявою про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року у зв`язку із нововиявленими обставинами.

В заяві представник Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника просить задовольнити заяву та скасувати постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року у справі №362/2918/18, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені апеляційної скарги повністю, посилаючись на наявність обставин, про які відповідачу стало відомо лише після прийняття судового рішення Київським апеляційним судом.

Обґрунтовуючи заяву, представник Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника зазначав, що після набрання постанови Київського апеляційного суду чинності, а саме 12 грудня 2019 року, відповідачу стали відомі обставини, які є істотними для справи і, які не були і не могли бути відомі під час розгляду цієї справи. А саме, листом КНП ВРР "Васильківський районний ЦПМСД" (Васильківська ЦРЛ де обслуговується позивач) за Вих. № 551 від 24 червня 2020 року (отримано 10 липня 2020 року) було повідомлено про відсутність звернень ОСОБА_1 до жодного з сімейних лікарів в тому числі ОСОБА_2 , на якого в своїх аргументах посилався відповідач.

Проте, колегія суддів не погоджується із зазначеними в заяві доводами відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до п. 1 та п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30 березня 2012 року, перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Обставини, які відповідач вважає нововиявленими, не є такими у розумінні ст. 423 ЦПК України.

Постановлюючи рішення суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач був відсутній на роботі через погане самопочуття; що відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі, відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до правової позиції, яка викладена Верховним Судом України в постанові від 13.09.2017 р. по справі №5-1412цс 17, прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня.

Профспілковий комітет надав суду висновок, що ОСОБА_1 був відсутній на роботі з поважної причини, а саме : у зв`язку із незадовільним станом здоров" я; що з приводу незадовільного стану здоров" я ОСОБА_1 звертався до Васильківської ЦРЛ, а саме до лікаря невропатолога, який рекомендував залишитися вдома та пройти курс лікування.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач був відсутній на роботі з поважних причин, з яким також погодився і суд касаційної інстанції.

В судовому засіданні 3.09.2020 р. позивач пояснив, що на той час (26-28.03.2018 р.) він на обліку в КНП ВРР не перебував і з сімейним лікарем ще договору не укладав, а звертався до Центральної районної лікарні до лікаря ОСОБА_2 .

Надана відповідачем суду довідка не може вважатися нововиявленою обставиною відповідно до вимог ст.423 ЦПК України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що дана справа неодноразово розглядалася судами, і у разі заперечення, щодо доводів ОСОБА_1 , викладених в позовній заяві, представник Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника мав можливість звернутися до Васильківської ЦРЛ із запитом про наявність звернень ОСОБА_1 за отриманням медичної допомоги.

Крім того, обставина, щодо незадовільного стану здоров`я ОСОБА_1 та його звернення за медичною допомогою була предметом дослідження суду апеляційної інстанції.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2011 року Суд повторив власні висновки вже відображені в рішенні «Брумареску проти Румунії», що право на справедливий розгляд судом, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.

Також у п.44 Суд зазначив, що така процедура (перегляд за нововиявленими обставинами) не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції.

Колегія суддів також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) від 19 лютого 2009 року, де в п.33 зазначено, що «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). 34. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи представника Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника викладені у заяві про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року у зв`язку із нововиявленим обставинами не підлягають задоволенню, а тому постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375, 423, 429 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву представника Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року у зв`язку з нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді: