Справа № 236/980/20
Провадження № 2/236/738/20
01 липня 2020 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Бєлоусова А.Є.,
при секретарях Грицай Н.І., Колесник О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Лиман цивільну справу (в порядку загального позовного провадження) за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, про визнання про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
До Краснолиманського міського суду Донецької області 16.03.2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до АТ «БАНК ФОРВАРД» про визнання про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Позивачка зазначає, що між нею та ПАТ «Банк Русский Стандарт» 12.09.2012 року було укладено кредитний договір № 99825694, сума кредиту за договором становила 5000,00 грн., строк дії договору було встановлено тривалістю 2 роки.
Позивачка вказує, що у приватного нотаріуса не було підстав вважати безспірною її заборгованість перед АТ «БАНК ФОРВАРД», строк дії кредитного договору № 99825694 від 12.09.2012 року вже сплинув, вважає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису суперечить вимогам ст. 18 ЦК України, ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», гл.16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. ОСОБА_1 просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
За змістом ст. 27 ЦПК України, яка носить загальний характер, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом; позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.
Водночас згідно з правилами ч. 12 ст. 28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.
Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована у сел. Ярова Лиманського району донецької області, отримує дохід від Управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради, з якого здійснювались утримання коштів на підставі оспорюваного виконавчого напису. Отже, місцем виконання виконавчого напису є м. Лиман Донецької області. За таких обставин цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до АТ «БАНК ФОРВАРД» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягає розгляду Краснолиманським міським судом Донецької області.
Ухвалою суду від 28.04.2020 року підготовче провадження у справі закрито, за клопотанням позивача витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Є.В. копію нотаріальної справи щодо вчинення за заявою Ат «БАНК ФОРВАРД» виконавчого напису від 09.11.2019 року, № за реєстром 6927, справу призначено до судового розгляду.
Позивачка ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом, для участі в судовому розгляді справи не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, наполягала на їхньому задоволенні, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.52-53).
Відповідача АТ «БАНК ФОРВАРД» було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом, однак відповідачем не було направлено для участі в судовому засіданні належним чином уповноваженого представника, про наявність поважних причин для цього суд не повідомлено, відповідачем не було заявлено клопотання щодо необхідності відкладення судового розгляду цивільної справи, не було надано до суду відзиву на позов.
Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом, проте для участі в судовому засіданні не прибула, про наявність поважних причин для цього суд не повідомила, нею не було заявлено клопотання щодо необхідності відкладення судового розгляду цивільної справи, не було надано до суду письмових пояснень з приводу предмету позову.
Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, але для участі в судовому засіданні не прибув, про наявність поважних причин для цього суд не повідомив, ним не було заявлено клопотання щодо необхідності відкладення судового розгляду цивільної справи, не було надано до суду письмових пояснень з приводу предмету позову.
За таких обставин суд здійснює розгляд справи без участі позивачки, представника відповідача, третіх осіб та без застосування технічних засобів фіксування судового засідання, що відповідає нормам ч.1 ст. 223, ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Ухвалою суду від 01.07.2020 року прийнято рішення про здійснення заочного розгляду цивільної справи в порядку гл. 11 розд. ІІІ ЦПК України, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, відповідач не направив уповноваженого представника для участі в судовому засіданні без повідомлення причин, відповідач не подав відзив на позовну заяву, позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини.
Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, з 25.11.2015 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , внесена до Державного реєстру фізичних осіб-платників, отримує пенсію за віком (а.с.12-13).
12.09.2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский Стандарт» було укладено договір про надання та використання платіжної картки (кредитної картки зі ставкою за кредитним лімітом 4,58 % щомісячно), позивачка власноручно підписала заяву за № 99825694, згідно з якою приєдналась до публічного договору, запропонованого банком (а.с.22-23).
Вказаний виконавчий напис вчинено за заявою представника АТ «БАНК ФОРВАРД» Шилка Р.В., який діяв на підставі довіреності від імені та в інтересах банку. При вчиненні нотаріальних дій нотаріусом перевірена чинність довіреності, отримано скорочений витяг з Єдиного реєстру довіреностей від 09.11.2019 року № 40552456, інформаційну довідку з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 09.11.2019 року № 151735334.
Представником стягувача до заяви про вчинення виконавчого напису було додано:
1) довідку АТ «БАНК ФОРВАРД» про відкриття 12.09.2012 року рахунку № НОМЕР_1 у валюті гривня в порядку акцепту банком укладення кредитного договору № 99825694 від 12.09.2012 року;
3) інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб підприємців та громадських формувань відносно юридичної особи АТ «БАНК ФОРВАРД»;
4) копію статуту юридичної особи АТ «БАНК ФОРВАРД» (нова редакція), затв. Рішенням № 4 єдиного акціонера від 03.09.2018 року,згідно з яким АТ`БАНК ФОРВАРД» є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Русский Стандарт»; копію протоколу засідання спостережної ради ПАТ «Банк Русский Стандарт» від 12.11.2013 року № 27; копію рішення № 3 єдиного акціонера ПАТ «Банк Русский Стандарт» від 19.08.2014 року № 3; копію наказу голови правління ПАТ «Банк Русский Стандарт» від 12.11.2013 року № 3186-К по особовому складу;
5) довіреність на ім`я ОСОБА_2 на представництво інтересів АТ «БАНК ФОРВАРД» в органах нотаріату від 28.10.2019 року; фотокопії окремих сторінок паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_2 , довідки податкового органу про присвоєння ОСОБА_2 ідентифікаційного номеру платника податків;
6) фотокопії окремих сторінок паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , довідки податкового органу про присвоєння ОСОБА_1 ідентифікаційного номеру платника податків;
7) заява № 99825694 від 12.09.2012 року, підписана ОСОБА_1 , з пропозицією укласти договір про надання та використання платіжної картки, адресована ПАТ «Банк Русский Стандарт»; анкета до заяви № 99825694 від 12.09.2012 року, підписана ОСОБА_1 ; заява про відкриття поточного рахунку від 12.09.2012 року, адресована ПАТ «Банк Русский Стандарт», підписана ОСОБА_1 ; письмовий дозвіл ОСОБА_1 від 12.09.2012 року про розкриття інформації, що містить банківську таємницю; письмова згода ОСОБА_1 від 12.09.2012 року на обробку її персональних даних; розписка ОСОБА_1 від 12.09.2012 року про отримання платіжної картки типу «Фокстрот Unembossed» з № НОМЕР_2 , термін дії картки встановлено до березня 2014 року; опитувальник клієнта фізичної особи, підписаний ОСОБА_1 12.09.2012 року; довідка про умови кредитування ПАТ «Банк Русский Стандарт» та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках продукту «Фокстрот Unembossed».
На підставі заяви АТ «БАНК ФОРВАРД» постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. від 05.12.2019 року було відкрито виконавче провадження № 60791619 щодо примусового виконання виконавчого напису від 09.11.2019 року № 6927, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В.; копія постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження направлена на адресу боржника ОСОБА_1 (а.с.14,15).
Вирішуючи заявлені позивачкою вимоги по суті, суд виходить з такого.
Відповідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно зі ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.
Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб (ст. 13 ЦК України).
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).
За змістом ст. 18 ЦПК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).
Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, включено кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. При цьому для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
За змістом п. 3.1 гл. 16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.4. гл. 16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).
У п. 10 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» висловлені правові позиції, згідно з якими вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом «Про нотаріат».
Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак подання стягувачем відповідних документів нотаріусу само по собі не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з котрими той звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.
Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. У такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі, установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Зазначена правова позиція сформульована в постанові Верховного Суду України № 6-887цс 17 від 05.07.2017 року, справа № 6-887цс 17.
Аналогічний за змістом висновок зробила і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, зазначивши, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стовно заборгованості як такого. Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову.
Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.
Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ч.2 ст. 517 ЦК України).
Кредитний договір від 12.09.2012 року № 99825694 було укладено між ПАТ «Банк Русский Стандарт» та ОСОБА_1 ..
Згідно зі статутом юридичної особи АТ «БАНК ФОРВАРД» (нова редакція), затв. Рішенням № 4 єдиного акціонера від 03.09.2018 року,згідно з яким АТ «БАНК ФОРВАРД» є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Русский Стандарт».
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 гл. 71 ЦК України (щодо договору позики), якщо інше не встановлено параграфом 2 гл. 71 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
При цьому приписи абз. 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування (правова позиція, виловлена у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц).
Надані представником відповідача приватному нотаріусу при вчиненні виконавчого напису документи (заява № 99825694 від 12.09.2012 року, підписана ОСОБА_1 , з пропозицією укласти договір про надання та використання платіжної картки, адресована ПАТ «Банк Русский Стандарт»; заява про відкриття поточного рахунку від 12.09.2012 року, адресована ПАТ «Банк Русский Стандарт», підписана ОСОБА_1 ; довідка про умови кредитування ПАТ «Банк Русский Стандарт» та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках продукту «Фокстрот Unembossed») свідчать про те, що сторонами зобов`язання було погоджено строк кредитування тривалістю від 0 до 24 місяців.
Зі змісту розписки ОСОБА_1 від 12.09.2012 року про отримання платіжної картки типу «Фокстрот Unembossed» з № НОМЕР_2 вбачається, що термін дії картки встановлено до березня 2014 року. Відповідачем під час розгляду справи не було доведено, що термін дії платіжної картки, наданої позивачці, продовжувався за згодою сторін.
Як зазначено у виписці з рахунку № НОМЕР_1 , наданій представником АТ «БАНК ФОРВАРД» при вчиненні нотаріальних дій, право вимоги у банку виникло 14.03.2018 року.
Натомість згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку; за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не із закінченням строку дії договору.
За цих обставин, з моменту виникнення у стягувача права примусового стягнення боргу з ОСОБА_1 минув строк, який є більшим за три роки, право вимоги у кредитора виникло ще у березні 2014 року.
Крім того, представником АТ «БАНК ФОРВАРД» при зверненні до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису не було надано у повному обсязі кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский Стандарт»; зокрема, в матеріалах нотаріальної справи відсутні розроблені банківською установою типові правила та умови, до яких приєдналась позивачка, підписуючи заяву від 12.09.2012 року про надання їй платіжної (кредитної) карти і які є невід`ємною частиною кредитного договору. Тим самим не були дотримані вимоги Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.
Таким чином, неповідомлення боржника (позивачки) про заміну кредитора у зобов`язанні з Пат «Банк Русский Стандарт» на Ат «БАНК ФОРВАРД», не направлення вимоги про погашення заборгованості позивачці до вчинення виконавчого напису, ненадання стягувачем приватному нотаріусу оригіналу кредитного договору у повному обсязі, обчислення відповідачем заборгованості за кредитним договором та стягнення на підставі виконавчого напису суми заборгованості, до якої входили і проценти, нарахування котрих продовжувалось і після спливу визначеного банком терміну дії платіжної карти, свідчить про те, що сума заборгованості на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом не була безспірною.
Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат.
Позивачкою ОСОБА_1 при зверненні до суду із позовом сплачено судовий збір у розмірі 840,00 грн. за заявлену вимогу немайнового характеру (квитанція АТ «Ощадбанк» від 16.03.2020 року № 53, а.с.10 ) та судовий збір у розмірі 420,40 грн. за подання заяви про забезпечення позову (квитанція АТ «Ощадбанк» від 16.03.2020 року № 52, а.с.37).
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, у зв`язку із задоволенням позову ОСОБА_1 до АТ «БАНК ФОРВАРД» витрати щодо сплати позивачкою судового збору на загальну суму 1261,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.
Керуючись ст. ст. 15, 16,18 ЦК України, ст. ст. 3,4,10, 12,13,19, 258,259,264,265,280,281 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, про визнання про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню -задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» (ідентифікаційний номер суб`єкта господарювання за Єдиними державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 34186061, юридична адреса: м. Київ, вул. Саксаганського,105) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) понесені позивачкою витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) гривня 20 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно із п/п. 15.5) п.15 розд. XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно із п.3 розд. XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційного оскарження рішення продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст цього рішення суду виготовлений 10.07.2020 року.

Суддя -