РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого-судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю заявниці ОСОБА_1

представника заявниці ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного проживання,

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить, з урахуванням заяви від 14 вересня 2020 року, встановити факт, що вона постійно проживала з ОСОБА_4 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її та заінтересованої особи брат ОСОБА_4 , після смерті якого залишилося спадкове майно - 23/100 частки секції НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_2 . Нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини. Брат останні два роки до смерті хворів, тому вона забрала його до свого будинку, де він більше року до смерті постійно проживав. Встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на дату смерті необхідне їй для реалізації свого права на спадкування.

Ухвалою суду від 31 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі.

В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали повністю з вказаних у ній підстав. Заявниця пояснила, що в серпні 2017 року запропонувала брату ОСОБА_4 залишитися жити з нею та її чоловіком в їх будинку. До того він проживав у кімнаті в гуртожитку, але став часто хворіти і потребував догляду. До смерті брат проживав з нею, допомагав по господарству. Їх батьки померли в 2007-2008 роках, брат був неодружений та дітей не мав. Просять заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. У поданій до суду заяві від 8 вересня 2020 року просить розгляд справи провести у його відсутності. Проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечує.

Свідок ОСОБА_6 показала, що її рідний дядько ОСОБА_4 за рік до смерті проживав у будинку її батьків, бо мав проблеми з серцем та погано себе почував. Він по мірі можливості допомагав по господарству. Поховали дядька батьки.

Свідок ОСОБА_8 показав, що знав дядька своєї дружини ще до того, як вони одружилися та стали прожити вати в нього. В 2017 році ОСОБА_4 перейшов жити до тещі. Вони з дружиною часто збираються у батьків, тому може ствердити, що тещин брат проживав у неї постійно.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_4 являється рідним братом заявниці ОСОБА_1 та заінтересованої особи ОСОБА_3 , про що свідчать свідоцтво про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 від 15 вересня 1976 року, свідоцтво про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 11 березня 1970 року, свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 від 14 липня 1972 року та свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 20 травня 1989 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 9 листопада 2018 року.

На день смерті місце проживання ОСОБА_4 було зареєстроване за адресою АДРЕСА_3 . Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить 23/100 секції НОМЕР_1 в гуртожитку АДРЕСА_2 .

За змістом ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК України.

Заповіту за життя ОСОБА_4 не залишив. Батьки спадкодавця померли задовго до його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1262 ЦК України заявниця має право на спадкове майно після смерті брата як спадкоємець другої черги за законом. За її заявою 16 липня 2020 року Другою рівненською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 66119800, про що свідчить витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 60943590 від 16 липня 2020 року. Спадкоємець ОСОБА_3 (брат заявниці та спадкодавця) подав до нотаріальної контори заяву від 24 липня 2020 року, в якій не заперечує, щоб спадщину після смерті брата отримала його сестра ОСОБА_1 .

За положеннями ч.3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В силу вимог ч.1 ст.1297 ЦК України, з огляду на наявність в складі спадщини нерухомого майна, щодо якого здійснюється державна реєстрація, спадкоємець зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Згідно з п.п.4.10 п.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.

Тобто, спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Однак, при цьому спадкоємець має довести факт постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини.

Заявниця звернулася до Другої рівненської державної нотаріальної контори щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на майно її брата ОСОБА_4 . Проте, нотаріусом постановою від 16 липня 2020 року відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки заявницею не було подано заяви про прийняття спадщини у встановлені законом строки і факт постійного проживання з померлим ОСОБА_4 не підтверджено.

Відповідно до п.3.21, п.3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї; у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Нормами ч.2 ст.293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження, серед іншого, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Приписами ч.2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень, викладених у п.2, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, в такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне заявниці для реалізації права на звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом.

Факт постійного проживання заявниці разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки цей факт знайшов підтвердження в судовому засіданні, породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, встановлення факту не пов`язується з вирішенням спору про право.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 89, 258, 264-265, 273, 293, 315, 319, 353, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного проживання - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи :

заявник - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_7 ;

заінтересована особа - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_8 .

Суддя :