КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/7810/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/3077/20-ц

02 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Желепи О.В.

- Гуля В.В.

при секретарі - Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лазюк Данила Максимовича на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 25 березня 2020 року, постановлену під головуванням судді Матійчук Г.О., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення (повідомлення) головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кузьмішина Едуарда Миколайовича, -

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на рішення (повідомлення) головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кузьмішина Едуарда Миколайовича, в якій просив визнати неправомірною та скасувати повідомлення від 24 грудня 2019 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, яке прийнято головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кузьмішиним Едуардом Миколайовичем та зобов`язати зазначену особу вчинити дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Скаргу обґрунтовував тим, що 23.09.2019 року до Печерського районного суду міста Києва адвокатом Королем Д.В., в інтересах ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 25.09.2019 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду була подана апеляційна скарга.

Постановою Київського апеляційного суду від 11.12.2019 року вищезазначена ухвала скасована та накладено арешт шляхом заборони відчуження транспортних засобів Renault Dokker 2013 року випуску, Peugeot Boxer 2014 року випуску, які належать Федерації велосипедного спорту України.

Для примусового виконання зазначеного судового рішення, до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві було подано заяву про примусове виконання рішення.

13.01.2020 року на адресу ОСОБА_1 надійшло повідомлення від 24 грудня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. В повідомлені зазначено, що виконавчий документ повертається стягувачу з тих підстав, що в ньому відсутній строк пред`явлення рішення до виконання та адреса місця проживання чи перебування стягувача.

Скаржник вважає, що рішення прийняте у формі повідомлення неправомірним, оскільки державному виконавцю достоменно була відома адреса стягувача, оскільки вона зазначена самим державним виконавцем у повідомленні.

Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 384 ЦПК України, ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», на момент подачі заяви про примусове виконання постанови, вона набрала законної сили та строк її пред`явлення до примусового виконання не закінчився.

За таких обставин, вважає, що підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання не було.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 23 березня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірним та скасовано повідомлення від 24 грудня 2019 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, яке прийнято головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кузьмішиним Едуардом Миколайовичем.

Зобов'язано головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кузьмішина Едуарда Миколайовича вчинити дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лазюк Данило Максимович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 23 березня 2020 року та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що суд першої інстанції помилково послався на правову позицію висловлену Верховним Судом у справі № 471/283/17, оскільки у даному випадку не було підставою для повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 24.12.2019 відсутність у виконавчому документі дати народження боржника.

Вказував на те, що Законом України «Про виконавче провадження» чітко визначено, що повинно бути зазначено у виконавчому документі, а тому встановивши що виконавчий документ не відповідає вимогам виконавчого документа (відсутній строк пред`явлення виконавчого документа до виконання та місце проживання чи перебування фізичної особи - стягувача), державний виконавець дійшов обґрунтованого висновку про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання.

Посилався на те, що повернення виконавчого документу стягувачу у даному випадку не порушувало його прав, оскільки законодавством передбачено можливість та право стягувача звернутися до суду, що видав виконавчий документ, з метою приведення його у відповідність із вимогами Закону.

Представник ОСОБА_1 адвокат Король Дмитро Володимирович надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 25 березня 2020 року без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, представник ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його представника, тому колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи у їх відсутності.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Король Дмитром Володимировичем було подано клопотання про закриття апеляційного провадження, з підстав встановлених п. 2 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, оскільки вважають, що апеляційну скаргу було подано особою, яка не мала процесуальних прав на її підписання та подачу. Апелянтом не було надано належних та допустимих доказів, які підтверджують його право на подачу апеляційної скарги в своїх інтересах та/або повноваження підписання апеляційної скарги від імені державного виконавця Кузьмішина Е.М., дії якого оскаржувалися.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи клопотання про закриття апеляційного провадження з підстав заявлених скаржником, вважає, що у його задоволенні слід відмовити, враховуючи наступне.

Державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України (стаття 1 Закону України «Про державну виконавчу службу»).

Державними виконавцями є: начальник відділу примусового виконання рішень, заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, начальники відділів примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, їх заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці відділів примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, заступник начальника районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного управління юстиції - начальник відділу державної виконавчої служби, заступник начальника, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного відділу державної виконавчої служби відповідного управління юстиції (стаття 4 Закону України «Про державну виконавчу службу»).

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу у порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з матеріалів справи державний виконавець Лазюк Д.М., яким подано апеляційну скаргу є підписантом (діє виключно в судах України без окремого доручення керівника в т.ч. з правом подання, відмови, зміни, відкликання, відмови від апеляційних, касаційних скарг, посвідчення копій документів, що підтверджують повноваження.)

Відтак, доводи клопотання про те, що апеляційну скаргу подано особою, яка не мала процесуальних прав на її підписання та подачу, не знайшли свого підтвердження.

При цьому, колегія суддів враховує, що відомості у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про те, що державний виконавець Кузьмишин Е.М. - підписант, відсутні.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 11.12.2019 року по справі №757/51098/19-ц було скасовано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2019 року та задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову, а саме: накладено арешт шляхом заборони відчуження транспортних засобів Renault Dokker 2013 року випуску, Peugeot Boxer 2014 року випуску, Peugeot Boxer 2014 року випуску, які належать Федерації велосипедного спорту України (вул. Еспланадна 42 м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 16485577).

18.12.2019 року заявник звернувся до суб`єкта оскарження із заявою про примусове виконання рішення.

24.12.2019 року головним державним виконавцем Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві заявника повідомлено про повернення виконавчого документа в зв`язку з відсутністю в останньому даних про строк пред`явлення його до виконання та адреси місця проживання чи перебування стягувача.

Частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Разом з тим, згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

П.3 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та інш. інформацію, в т.ч. конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі/документі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, тощо, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові № 61-331св18 (справа №471/283/17).

Таким чином, вказані в оскаржуваному повідомлені підстави повернення виконавчого документа є формальними: строк пред`явлення виконавчого документа, за загальним правилом, встановленим ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» становить три роки з моменту набрання чинності судовим рішенням, а адреса місця проживання/перебування стягувача зазначена в заяві стягувача про примусове виконання рішення, в т.ч. відображена в самому повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу.

Відтак, відсутність у виконавчому документів певної інформації не свідчить про неможливість примусового виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Печерського районного суду міста Києва від 25 березня 2020 року постановлена з дотримання норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лазюк Данила Максимовича залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 25 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2020 року.

Головуючий: Судді: