Справа № 212/3860/15-ц
У Х В А Л А

07 лютого 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтнвий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Горбунової Л.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, подання державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченко В.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

06 лютого 2020 року до суду надійшло подання державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченко В.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання державний виконавець зазначив, що на виконанні Покровського ВДВС у м. Кривому Розі знаходиться виконавче провадження 52298794 з виконання виконавчого листа № 2/212/160/16, виданого 12.09.2016 про стягнення з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованості за договором позики від 09.12.2014 року 165425 грн. основний борг, 6598,87 грн. відсотки, 3% - 4120,00 грн., інфляція 64522,15 грн., а всього 240666,02 грн., судових витрат 5053,99 грн., витрат на правову допомогу 8903,19 грн. Разом 254623,20 грн.

20.09.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, надано строк боржнику для добровільного виконання до 27.09.2016. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження, боржником 01.10.2016 особисто отримано постанову про відкриття виконавчого провадження.

17.11.2016 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчих дій у зв`язку з надходженням ухвали ВССУ № 6-24363ск16 про зупинення виконання рішення.

30.01.2019 державним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у зв`язку із надходженням до відділу постанови Верховного Суду України, копію постанови разом із викликом державного виконавця направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке було отримане боржником 22.02.2019.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено наявність зареєстрованого за боржником незавершеного будівництва, готовність якого 28% та земельна ділянка, встановлено відсутність у боржника рухомого майна, доходів, а також встановлено, що ОСОБА_1 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон і він неодноразово перетинав державний кордон України.

Виконавцем 30.01.2019, 13.06.2019 на адресу боржника надсилалася виклики щодо явки до виконавця, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця.

Таким чином, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, що обумовило звернення державного виконавця із цим поданням до суду.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, його участь у розгляді подання не є обов`язковою, сторони та інші заінтересовані особи про розгляд подання не повідомлялися, у зв`язку з чим фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснюється.

Суд, дослідивши подання та додані на його обґрунтування письмові докази дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Частиною другою ст. 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачені законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому Пакті.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Статтею ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» визначені підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Згідно п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

При цьому, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Таким чином, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Отже, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то відповідно до положень ч. 2 ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду, підлягають доведенню.

З аналізу вказаної статті вбачається, що тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України - це певний вид санкції, який може мати місце через наявність факту невиконання зобов`язань у зв`язку з ухиленням від них та застосовується лише після виконання державним виконавцем всіх інших способів спонукання до їх виконання.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З виконавчого листа № 212/3860/15-ц, виданого колегією суддів у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області 09.08.2016, вбачається 09 серпня 2016 року було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування заборгованості за договором позики від 02.12.2014 року, 165 425 грн. суму основного боргу, 6 598,87 грн. відсотки за користування позикою, 3% - 4 120 грн., втрати від інфляції 64 522,15 грн., а всього 240 666,02 грн., судові витрати у розмірі 5053,99 грн., які складаються із витрат по сплаті судового збору, 8903,19 грн. витрати на правову допомогу (а.с. 4).

20 вересня 2016 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП № 52298794 з примусового виконання виконавчого листа № 212/3860/15-ц від 18 квітня 2018 року, виданого колегією суддів у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області 09.08.2016, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування заборгованості за договором позики від 02.12.2014 року, 165 425 грн. суму основного боргу, 6 598,87 грн. відсотки за користування позикою, 3% - 4 120 грн., втрати від інфляції 64 522,15 грн., а всього 240 666,02 грн., судові витрати у розмірі 5053,99 грн., які складаються із витрат по сплаті судового збору, 8903,19 грн. витрати на правову допомогу (а.с. 3).

Постановою від 17 листопада 2016 року державним виконавцем було зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 212/3860/15-ц від 18 квітня 2018 року, виданого колегією суддів у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області 09.08.2016 на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України № 6-24363ск16 про зупинення виконання рішення суду (а.с.8).

Постановою від 30.01.2020 державним виконавцем було поновлено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 212/3860/15-ц від 18 квітня 2018 року, виданого колегією суддів у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області 09.08.2016 на підставі постанови Верховного суду України (а.с.14 зворотній бік), дану постанову було надіслано сторонами виконавчого провадження (а.с. 14).

З відповіді ДФСУ та УПФУ від 26.12.2019 та 16.01.2020 відповідно вбачається, що боржник ОСОБА_1 не має рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, не отримує пенсію, і не значиться як особа-боржник, яка працює за трудовими та цивільно-правовими договорами (а.с. 29-31).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.01.2020 № 197146155 за боржником ОСОБА_1 зареєстровано право власності на незавершене будівництво, житловий будинок, готовність якого 28%, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка за цією же адресою кадастровий номер :07:379:0027, площею 0,1 га (а.с. 23-24).

Відповідно до відповіді Покровського районного відділу у місті Кривому Розі Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон від 08.12.2016 до 08.12.2026 (а.с. 26).

Також, згідно відповіді ІС ДП «НАІС» від 22.01.2020 ОСОБА_1 в період з 11.10.2017 по 26.12.2019 неодноразово перетинав державний кордон України (а.с. 25).

Звернувшись до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , державний виконавець посилався на те, що у встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення суду, боржник рішення не виконує, не приймає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна, не з`являється на виклики до державного виконавця (а.с. 15, 16).

Однак, належних доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 отримував постанову про поновлення виконавчого провадження від 30.01.2020 та виклики від 30.01.2020 та 13.06.2020 щодо необхідності його явки до державного виконавця суду не надано.

З копії рекомендованого повідомлення на а.с. 18 вбачається, що 22.02.2020 поштове відправлення вручено і є прізвище ОСОБА_3 , однак відповідно до інформації ІС ДП «НАІС» в цей період ОСОБА_1 перебував за кордоном (а.с. 18, 25).

Також, згідно актів державного виконавця від 06.02.2019 та 13.06.2019 було встановлено, що в ці дні виходом на адресу АДРЕСА_2 М.Зінчевського, 6/27 двері ніхто не відчинив, провести виконавчі дії не представилося можливим, залишено виклик, однак відповідно до інформації ІС ДП «НАІС» в період з 31.01.2019 по 11.07.2019 виїхав за межі України (а.с. 20,21,25).

Отже, на момент звернення до суду з поданням факт обізнаності боржника про поновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 212/3860/15-ц від 18 квітня 2018 року, виданого колегією суддів у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області 09.08.2016, а відповідно і факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен бути об`єктивно наявним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження.

Слід зазначити в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково, чи він має змогу виконувати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього умисно без поважних причин.

Оскільки судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання державного виконавця Шевченко В.М. про тимчасове обмеження виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченко В.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. В. Колочко