Провадження № 2/132/58/20
РІШЕННЯ

Іменем України

30.01.2020 місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді СЄЛІНА Є.В.,

при секретарі - ПІДГЕРСЬКІЙ О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 127/17691/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся 25.06.2019р. до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь основну суму боргу в розмірі 2000,00грн.; проценти в розмірі 16920,00грн.; інфляційні втрати в розмірі 206,75грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 06.09.2018р. позичив відповідачу 2000грн., передачу яких було оформлено розпискою, відповідно до умов якої ОСОБА_2 зобов`язалася за кожен день користування грошима сплачувати 1 відсоток від суми позики (20грн.), а також повернути гроші (суму позики + відсотки за 15 днів) в сумі 2300грн. до 20.09.2018р. У разі несплати даної суми, за кожен день після 20.09.2018р. зобов`язалася сплатити пеню в розмірі 3 відсотків на залишок несплаченої суми позики. Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконала, а тому він вимушений звернутися до суду і в судовому порядку вимагати повернення боргу за договором позики.

Предмет та підстава позову не змінювались, позовні вимоги не збільшувались.

Позивач - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, у поданій письмовій заяві просив справу розглянути за його відсутності, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень з приводу поданого позову не надала.

За наявності існуючих умов, передбачених в ч.1 ст.280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав:

Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

06.09.2018р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, оформлений розпискою, відповідно до якої ОСОБА_2 отримала в борг 2000грн., та зобов`язалася за кожен день користування грошима сплачувати 1 відсоток від суми позики (20грн.), а також повернути гроші (суму позики + відсотки за 15 днів) в сумі 2300грн. до 20.09.2018р. У разі несплати даної суми, за кожен день після 20.09.2018р. зобов`язалася сплатити пеню в розмірі 3 відсотків на залишок несплаченої суми позики.

Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Частиною третьою статті 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Згідно з нормами статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною четвертою статті 545 ЦК України передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2013 року у справі № 6-63цс13.

Факт укладення між сторонами договору позики підтверджується письмовою розпискою, згідно якої ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 в борг 2000грн., та зобов`язалася за кожен день користування грошима сплачувати 1 відсоток від суми позики (20грн.), а також повернути гроші (суму позики + відсотки за 15 днів) в сумі 2300грн. до 20.09.2018р. У разі несплати даної суми, за кожен день після 20.09.2018р. зобов`язалася сплатити пеню в розмірі 3 відсотків на залишок несплаченої суми позики.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 599 цього ж Кодексу, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 545 ЦК України визначено, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Борговий документ, тобто розписка ОСОБА_2 від 06.09.2018р., до суду представлена позивачем, на розписці напис про повернення боргу відсутній.

Згідно із статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Позивачем ОСОБА_1 наданий розрахунок нарахування відсотків за користування позикою та інфляційних втрат, який не оспорений відповідачем ОСОБА_2 .

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 768,40грн. згідно квитанції № 22225 від 25.06.2019р.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача на користь позивача повинні бути стягненні судові витрати у розмірі 768,40грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 554, 1049 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Мигалівці Барського району Вінницької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 19126грн.75коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 768грн.40коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя