КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/3479/2020 Головуючий у 1-й інстанції: Яценко Н.О.
756/547/16 Доповідач-Чобіток А.О.
У Х В А Л А

17 січня 2020 року Київський апеляційний суд у складі судді Чобіток А.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Перша Київська державна нотаріальна контора в особі Головного територіального управління юстиції в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання заяви про відмову від спадкування недійсною, -

у с т а н о в и в :

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, який ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2018 року залишено без розгляду.

19.12.2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка ухвалою від 28.12.2018 року судом апеляційної інстанції залишена без руху з наданням строку для усунення її недоліків. ОСОБА_1 було запропоновано подати до суду копії апеляційної скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи та звернутись до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строків на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для поновлення строку, оскільки апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження ухвали. Надано десять днів на усунення недоліків.

15.03.2019 року суд апеляційної інстанції визнав неподаною та повернув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2018 року з тих підстав, що станом на вказану дату недоліки апеляційної скарги не було усунуто, хоча копію ухвали позивачем було отримано ще 22.01.2019 року.

14.05.2019 року представником ОСОБА_1 повторно подано апеляційну скаргу на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2018 року, а також подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення, мотивовану тим, що він не був належним чином повідомлений про судове засідання, яке відбулось 14.11.2018 року, а копію оскаржуваної ухвали не отримував. Він не погоджується з ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2018 року, у зв`язку з чим підготував апеляційну скаргу. Однак ухвалою Київського апеляційного суду від 28.12.2018 року йому було надано строк для усунення недоліків та направлено копію ухвали на адресу за якою він не проживає, а проживають за вказаною адресою саме відповідачі, які і поставили свій підпис на поштовому відправленні 22.01.2019 року. Він (позивач ОСОБА_1 ) на той час і на сьогоднішній день проживає в АДРЕСА_1 . Таким чином він не знав і не міг знати про ухвалу апеляційного суду, і як наслідок 15.03.2019 року суд постановив ухвалу, якою визнав його апеляційну скаргу неподаною.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вказані представником позивача причини пропуску строку не можна визнати поважними з наступних підстав.

Форма та зміст апеляційної скарги врегульовано ст. 356 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються зокрема копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Частинами 2, 3 ст. 357 ЦПК України визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу. Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Як вже зазначалось вище, 19.12.2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2018 року , яка не відповідала вимогам ст. 356 ЦПК України та була подана з пропуском строку, проте не містила заяви про його поновлення, унаслідок чого залишена без руху Київським апеляційним судом 28.12.2018 року. ОСОБА_1 було запропоновано усунути виявлені недоліки протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали від 28.12.2018 року.

Копію ухвали Київського апеляційного суду від 28.12.2018 року ОСОБА_1 отримав 22.01.2019 року ( а.с. 173 том 2), унаслідок чого до 01.02.2019 року включно повинен був усунути зазначені судом апеляційної інстанції недоліки.

Проте, вимоги ухвали суду апеляційної інстанції від 28.12.2018 року позивачем виконано не було, апеляційну скаргу, копій скарги подано не було, як і не було подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2018 року.

Унаслідок невиконання позивачем вимог ухвали суду від 28.12.2018 року, його апеляційна скарга була визнана неподаною та повернута 15.03.2019 року.

Учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом ( п.п.6,7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України).

14.05.2019 року представник ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу з її копіями відповідно до кількості учасників справи та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2018 року ( а.с. 180-187 том 2).

Отже ОСОБА_1 вимоги ухвали суду апеляційної інстанції від 28.12.2018 року щодо подачі копій скарги відповідно до кількості учасників справи з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2018 року виконано 14.05.2019 року.

Відповідно до ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно із ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За обставин існування ухвали суду апеляційної інстанції від 15.03.2019 року про визнання апеляційної скарги неподаною, унаслідок невиконання вимог ухвали суду від 28.12.2018 року, позивач ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку на подання апеляційної скарги повинен доводити поважність причини виконання ухвали суду від 28.12.2018 року лише 14.05.2019 року, проте як його обов`язок щодо подачі копій скарги та заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження повинен був бути виконаний у період з 23.01.2019 року ( наступний день після отримання ухвали суду від 22.01.2019 року) і по 01.02.2019 року.

Так, причиною невиконання вимог суду апеляційної інстанції в ухвалі від 28.12.2018 року, представник ОСОБА_1 зазначає ту обставину, що копія ухвали Київським апеляційним судом направлялась йому на адресу, за якою він не проживає, але за якою проживають відповідачі, які і поставили свій підпис на поштовому відправленні про його отримання 22.01.2019 року.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі має бути зазначене ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності.

Як убачається із апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданої 19.12.2018 року на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2018 року, то останнім зазначено його місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 166 том 2). Будь-яких інших адрес місць його проживання, апеляційна скарга не містить.

Саме за вказаною самим ОСОБА_1 адресою його проживання апеляційним судом і направлялась копія ухвали суду від 28.12.2018 року ( а.с. 175 том 2).

Відповідно до відмітки, здійсненої працівником поштового відділення у повідомленні про вручення поштового відправлення, копію ухвали суду апеляційної інстанції від 28.12.2018 року вручено особисто ОСОБА_1 22.01.2019 року (а.с.173 том 2).

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Зазначаючи про те, що копія ухвали Київського апеляційного суду від 28.12.2018 року ним не отримувалась, а була отримана відповідачами, ОСОБА_1 будь-яких доказів зазначеному не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

ОСОБА_1 , указавши в апеляційній скарзі адресу свого місця проживання: АДРЕСА_2 , про його зміну суд не повідомляв.

Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року зазначив наступне : «Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, пункт 27, рішення від 26 квітня 2007 року та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.» ( п. 41).

Закон України «Про доступ до судових рішень» визначає порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню

законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього

Закону.

Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень ч. 1 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень».

Частинами 1, 3 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Як убачається із Єдиного державного реєстру судових рішень, то ухвала Київського апеляційного суду від 28.12.2018 року зареєстрована в реєстрі: 10.01.2019 року, оприлюднена: 11.01.2019 року.

Отже, з 11.01.2019 року ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість ознайомитись з рухом, поданої ним апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року в справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Подавши апеляційну скаргу ще 19.12.2018 року, позивач ОСОБА_1 щодо стану даної скарги не цікавився та засоби щодо прискорення процедури слухання справи не використовував, зазначивши при цьому адресу, за якою з ним би здійснювалось листування, за якою він не проживав, як він про це зазначає.

При цьому слід зазначити, що повторно апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав лише 14.05.2019 року, хоча ухвала від 15.03.2019 року суду апеляційної інстанції оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 20.03.2019.

Відповідно до норм процесуального права поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції не може визнати вказані ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, оскільки вони не вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка його пропустила.

Виходячи з наведеного, провадження по апеляційній скарзі не може бути відкрито, ОСОБА_1 необхідно надати строк для усунення недоліків, а апеляційну скаргу залишити без руху, попередивши, що в разі неподання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням інших підстав для його поновлення, підтверджених відповідними доказами або якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані судом неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 354, 356-357, 358 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2018 року залишити без руху строком не більше ніж на десять днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя: А.О. Чобіток