№ 209/2307/20
№ 2-сз/207/10/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.

при секретарі Мозоль О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янське заяву представника Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» Михальченко Ф.В. про повернення 50% судового збору по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

25.11.2020 року до суду із заявою про повернення судового збору звернувся представник АТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю Михальченко Ф.В.

Зава обґрунтована тим, що за рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.11.2020 року по справі № 209/2307/20, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» доОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю. Відповідач надав заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав повністю, тому згідно ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» суду слід вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, що становить 1051 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Ознайомившись з заявою та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

В матеріалах справи міститься заява відповідача про визнання позову.

Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Рішенням року Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.11.2020 року по справі № 209/2307/20 позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю, вирішено питання судових витрат, а саме: судові витрати зі сплати судового збору стягнуто з відповідача в користь позивача в повному обсязі.

Отже, у суду відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.

Крім цього, представнику позивача слід роз`яснити, що згідно з п. 4 ч. 7 ст. 265 ЦПК України при вирішенні питання про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, з відповідача підлягають стягненню решта 50 відсотків судового збору, тобто понесені судові витрати.

Звертаючись з такою заявою, позивач АТ КБ «Приватбанк» вимагає повернення судового збору у розмірі 150 відсотків (100 відсотків за рахунок стягнення з відповідача та 50 відсотків повернення з державного бюджету), що призведе до подвійного стягнення, тобто таким чином безпідставно бажає отримати прибуток за розгляд справи, що є неприпустимим.

Враховуючи вищенаведене, оскільки вирішення повернення 50 відсотків судового збору, з урахуванням стягнення з відповідача вже в повному обсязі судового збору може призвести до подвійного одержання частини судового збору, суд приходить до обґрунтованого висновку, що у задоволенні заяви представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю Михальченко Ф.В. про повернення 50 відсотків судового збору та зобов`язання Управління Державної казначейської служби України в Індустріальному районі м. Дніпра повернути судовий збір на вказаний ним розрахунковий рахунок необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7 ЗУ «Про судовий збір»,ст.ст.2,4,10,11,12,13, 142, 206, 247, 258-261, 265, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» Михальченко Ф.В. про повернення 50% судового збору по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Бистрова Л.О.