КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 2-720

Апеляційне провадження № 22-ц/824/10006/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Мараєвої Н.Є., Семенюк Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Добровольської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 04 червня 2020 року, постановлену під головуванням судді Захарчук С.С., по справі за заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа у справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, -

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу їй дубліката виконавчого листа № 2-720 від 18 лютого 2000 року у зв`язку з втратою його виконавчою службою (а.с. 33).

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 04 червня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено (а.с. 39-40).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 18 червня 2020 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нове рішення, яким заяву про видачу виконавчого листа задовольнити (а.с. 43-62).

Апеляційну скаргу мотивувала тим, що 18 лютого 2000 року Подільським районним судом міста Києва було винесено постанову про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 01 лютого 2000 року до її повноліття. 09 листопада 2000 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Подільським районним судом м. Києва № 2-720 від 18 лютого 2000 року. Згідно з довідкою з розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за період з лютого 2000 року по вересень 2012 року заборгованість по сплаті аліментів становила 31 339,07 грн. У зв`язку з тим, що вказана заборгованість тривалий час державною виконавчою службою не стягувалася, вона звернулася до приватного виконавця з метою швидкого стягнення вказаної заборгованості по аліментам. У відповідь на заяву повідомлено, що оригінал вищевказаного виконавчого листа було втрачено, хоча виконавче провадження і на даний час перебуває на виконанні у Святошинському РВ ДВС у м. Києві. Посилаючись на те, що оригінал виконавчого листа було втрачено, на даний час вона позбавлена можливості стягнути з боржника заборгованість по аліментам, просила видати дублікат виконавчого листа.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Так, ОСОБА_2 був сповіщений 15 серпня 2020 року врученням повідомлення особисто. Святошинський РВ ДВС у м. Києві був сповіщений 14 серпня 2020 року врученням повідомлення уповноваженій особі (а.с. 92-100).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Подільського районного суду міста Києва від 18 лютого 2000 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 01 лютого 2000 року до її повноліття але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а також 38,44 грн. держмита на користь держави (а.с. 11).

Згідно супровідного листа від 21 лютого 2000 року Подільським районним судом міста Києва було направлено Державній виконавчій службі Подільського району м. Києва два виконавчі листа про стягнення аліментів на 2 аркушах та про стягнення держмита на 1 аркуші (а.с. 12).

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2009 року за заявою ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві було видано дублікат виконавчого листа № 2-720 від 18 лютого 2000 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 лютого 2000 рок у і до її повноліття (а.с. 25).

З довідки Святошинського РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) № 35145102 від 31 січня 2020 року вбачається, що станом на час видачі довідки у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження № 35145102 з примусового виконання виконавчого листа Подільського районного суду міста Києва № 2-720 від 18 лютого 2000 року. Перевіркою матеріалів виконавчого провадження встановлено відсутність оригіналу виконавчого документа, а саме виконавчого листа Подільського районного суду міста Києва № 2-720 від 18 лютого 2000 року. Отже, наявний факт втрати оригіналу виконавчого документа (а.с. 34).

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 звернулася з заявою про видачу дубліката виконавчого листа після спливу періоду, на який було присуджено виплату ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Колегія суддів не погодилась з таким висновком суду виходячи з наступного.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК Українипередбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

В той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Даної правової позиції дотримується Верховний Суд (постанови від 08 січня 2020 року у справі № 760/6367/18, від 08 січня 2020 року у справі № 2-5171/10 та від 13 січня 2020 року у справі № 2-12454/10).

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Судом встановлено, що 04 вересня 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві - Святецьким Д.В. винесено постанову про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження (п. 6 ч. 1 ст. 49) від 11 грудня 2014 року, що видана головним державним виконавцем Скуржинською Н.М., при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-720 виданого Подільським районним судом міста Києва 18.02.2000 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 аліментів в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 01.02.2000 року і до повноліття дитини. При цьому зазначено, що ухвалою суду скасовано постанову головного державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Скуржинської Н.М. (а.с. 31).

За довідкою державного виконавця від 04 листопада 2015 року, ОСОБА_2 мав непогашену заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 31339,07 грн. (а.с. 48-51).

Вказані обставини знайшли підтвердження постановою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року у справі № 758/301/16-ц. Крім того, вказаним судовим рішенням було зазначено, що ОСОБА_2 не звертався до суду із оскарженням розміру заборгованості по сплаті аліментів, визначеної державним виконавцем у довідці від 04 листопада 2015 року, проте вказана заборгованість підлягає стягненню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а не шляхом повторного судового стягнення (а.с. 52-60).

З огляду на положення частини 4 ст. 82 ЦПК України, суд апеляційної інстанції визнав вказані обставини встановленими.

Згідно положеннями частин 5, 7 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, набравшого чинності 05 жовтня 2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За довідкою № 35145102, виданою начальником Святошинського РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Сувало М.С., вбачається, що станом на час її видачі, тобто 31 січня 2020 року, у Святошинському районному відділі державної виконавчої служби на виконанні перебуває виконавче провадження № 35145102 з примусового виконання виконавчого листа Подільського районного суду міста Києва № 2-720 від 18 лютого 2000 року. Перевіркою матеріалів виконавчого провадження державним виконавцем встановлено відсутність оригіналу виконавчого документа, а саме виконавчого листа Подільського районного суду міста Києва № 2-720 від 18 лютого 2000 року (а.с. 34).

Отже, державним виконавцем підтверджений факт втрати оригіналу виконавчого документа під час його виконання та здійснення виконавчих дій у відкритому виконавчому провадженні. Вказане дає підстави для висновку про своєчасне пред`явлення стягувачем ОСОБА_1 виконавчого документа до виконання, а відтак й строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є таким, що перервався у зв`язку із пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Тому, строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив, заява ОСОБА_1 про видачу дубліката цього виконавчого документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до положень підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК Українипередбачено, що за видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0.03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

До заяви ОСОБА_1 не додана квитанція про сплату судового збору за видачу дубліката виконавчого документа (а.с. 33-34).

Тому, із заявника в дохід держави має бути стягнуто 63 грн. 06 коп. (2102 грн. прожитковий мінімум працездатної особи за ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» х 0.03 ставка судового збору) судового збору за видачу стягувачу дубліката виконавчого документа. Сплата судового збору може бути проведена на реквізити:

Отримувач коштів: УК у Поділ.р-ні/Подільс.р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37975298

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA0026008

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу *;101;__________(реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Подільський районний суд міста Києва (назва суду, де розглядається справа).

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 04 червня 2020 року - скасувати.

Видати дублікат виконавчого листа № 2-270 виданого Подільським районним судом міста Києва 18 лютого 2000 року про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше Ѕ неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 01 лютого 2000 року і до її повноліття.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 на користь держави 63 грн. 06 коп. судового збору за видачу дублікату виконавчого документа.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 27 серпня 2020 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Н.Є. Мараєва

Т.А. Семенюк