Провадження № 2/361/3260/20
У Х В А Л А

01 вересня 2020 року Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Селезньова Т.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінфорс (01042, м. Київ, Новопечерський провулок, буд. 19/3, корп. 2, оф. 9), Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович (07401, Київська обл., м. Бровари, вул. Грушевського, буд. 15, оф.6), третя особа: Приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна (02002, м. Київ, вул. Р.Окіпної, буд. 4-а, оф. 71-а), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2020р. матеріали даного позову передано за територіальною підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Оскільки справа передана цьому суду на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, тому не ігноруючи положення ст. 32 ЦПК України щодо неприпустимості спорів між судами про підсудність, суд, який отримав справу, все ж таки зобов`язаний вирішити питання щодо можливості відкриття провадження у справі і відповідно перевірити правильність визначення підсудності цьому суду.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття провадження у справі і визначення підсудності справи даному суду суд бере до уваги такі обставини і приписи процесуального закону:

Статтею шостою Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особі гарантовано право на справедливий суд. Згідно ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на … розгляд його справи … судом, встановленим законом.

Суд, встановлений законом, у розумінні ст.6 Конвенції, означає суд, який визначений на розгляд справи конкретної справи з урахуванням встановлених законом правил визначення підсудності.

Підсудність цивільного позову має визначатись за ст.27, або при наявності підстав за вибором позивача за ст.28 ЦПК України.

Територіальна підсудність даного позову про визнання виконавчого напису (про стягнення суми) таким, що не підлягає виконанню, - визначається або за місцем знаходження відповідача (ст.27 ЦПК), або за місцем виконання виконавчого напису (ч.12.ст.28 ЦПК); причому право вибору альтернативної підсудності належить виключно позивачу.

Позовом є позов про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису про стягнення суми. Тому правила виключної підсудності (ст.30 ЦПК) не застосовуються.

Надана в позовній заяві інформація, необхідна для вирішення питання про підсудність:

Зареєстроване місце проживання позивача: Дніпропетровська область, м.Кам,янське;

Місце знаходження відповідача-1 (стягувача за виконавчим написом): м.Київ, Новопечерський провулок, (Печерський район міста Києва);

Місце знаходження відповідача-2 (нотаріус, що вчинив виконавчий напис) м. Бровари;

Третя особа: приватний виконавець, що відкрив виконавче провадження за виконавчим написом, адреса: м. Київ, вул. Окіпної (Дніпровський район міста Києва).

Виходячи з предмету позову і з сторін та їхніх адрес - за будь-яким правилом визначення територіальної підсудності дана справа не підсудна Броварському міськрайонному суду Київської області:

За загальною підсудністю за статтею 27 ЦПК - справа підсудна суду за місцем знаходження відповідача-1 (стягувача) Печерський районний суд міста Києва (м. Київ, Новопечерський провулок).

За альтернативною підсудністю але виключно за вибором позивача - за ч.12 ст.28 ЦПК підсудність може бути визначена за місцем виконання виконавчого напису. Але жодних підстав для визначення підсудності Броварському міськрайонному суду за ч.12 ст.28 ЦПК нема, оскільки нема жодної ознаки того, що виконавчий напис виконується на території юрисдикції Броварського міськрайонного суду Київської області (на кшталт за місцем проживання боржника, за місцем знаходження майна боржника або його роботи, за місцем вчинення будь-яких виконавчих дій, за місцем відкриття виконавчого провадження, тощо).

Крім того, згідно ч.12.ст.28 ЦПК саме позивач має право вибирати підсудність: або подати позов до суду за загальним правилом (ст.27 ЦПК) або скористатись альтернативною підсудністю.

Суд не вбачає підстав для визначення підсудності за місцем знаходження відповідача-2 (нотаріуса), виходячи з таких міркувань:

Згідно приписів ч.12 ст.28 ЦПК та Закону «Про нотаріат» - позови про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - пред`являються до стягувача (а не до нотаріуса, який вчинив виконавчий напис). Тобто єдиним належним відповідачем за таким позов є стягувач.

Позовна заява не містить позовних вимог, які б були пред`явлені до нотаріуса як протилежної сторони у цивільних правовідносинах, а єдина позовна вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, пред`являється до стягувача (відповідач-1). Вказана особа може бути третьою особою.

Залучення неналежного відповідача (безпідставне залучення особи як відповідача) з метою зміни територіальної підсудності законом віднесено законом до зловживання процесуальним правом (п.4 ч.1 ст.44 ЦПК).

Таким чином, визначення підсудності за місцем знаходження неналежного відповідача, до якого до того ж не пред`явлено ніяких позовних вимог, є неприпустимим, і крім того є грубим порушенням ст.6 Конвенції про право на розгляд справи судом, встановленим законом.

Крім того, згідно ч.15 ст.28 ЦПК підсудність позову у разі пред`явлення позову до кількох відповідачів - визначається за місцем знаходження одного з них - і право вибору підсудності у такому випадку має виключно позивач.

Позивач позов подав до суду за правилами ст.27 та ч.15 ст.28 ЦПК- за місцем знаходження відповідача -1 (стягувача за виконавчим листом), зробивши вибір на власний розсуд. Таке визначення підсудності самим позивачем є правильним і повністю відповідає приписам ЦПК.

Таким чином, відсутні підстави для визначення підсудності Броварському міськрайонному суду за ст.27, ч.15 ст.28 ЦПК за місцем знаходження другого неналежного відповідача.

Крім того, суд враховує, що за приписами ст.28 ЦПК (підсудність за вибором позивача) і зокрема за ч.15 ст.28 ЦПК - право вибору підсудності у даному випадку належить виключно позивачу, а не суду. За приписами ст.28 та ст.31 ЦПК - закон не передбачає повноважень суду змінювати підсудність, яка позивачем визначена правильно; не передбачено право суду обирати підсудність справи замість позивача (у разі альтернативної підсудності); не передбачено право суду самостійно визначати підсудність без дотримання правил про підсудність, визначених ЦПК;

згідно приписів ст.31 та ст.185 ЦПК - до повноважень суду віднесена перевірка правильності визначення підсудності позивачем при поданні позову (дотримання позивачем вимог ст.ст.27,28, 30 ЦПК) і лише у разі виявлення помилки позивача суд зобов`язаний і має право виправити таку помилку шляхом надіслання справи за правильно визначеною у відповідності до вимог ЦПК підсудністю.

Тому при визначені підсудності у відповідності до приписів ЦПК, суд не пов,язує свої висновки з висновками в ухвалі Печерського районного суду і не погоджується з визначенням підсудності справи Броварському міськрайонному суду Київської області, та не вбачає підстав для відкриття провадження у справі цим судом з порушенням правил підсудності. Відкриття провадження у справі цим судом порушило правила підсудності і давало б обґрунтовані підстави для оскарження такої ухвали.

Крім того, враховуючи, що Броварський міськрайонний суд не є судом, встановленим законом, - у розумінні частини першої статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та згідно норм ЦПК, що регулюють питання підсудності, - то будь-яке рішення по суті справи, ухвалене судом, не встановленим законом, підлягатиме обов`язковому скасуванню згідно приписів п.1 ч.3 ст.376 ЦПК України.

Згідно п.8 ч.1ст.353 ЦПК ухвала про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності підлягає оскарженню учасниками справи. Тому суд на даній стадії повинен правильно, тобто у відповідності до вимоги ЦПК, визначити територіальну підсудність даної справи.

Суд виходить з того, що позивач при зверненні до суду правильно визначив підсудність свого позову - за загальним правилом, встановленим статтею 27 ЦПК України, з урахуванням приписів ч.15 ст.28 ЦПК України.

Постановляючи дану ухвалу, суд виходить з наступних міркувань:

- справа направлена суду за підсудністю не у відповідності до вимог процесуального закону;

- справа передана даному суду передчасно, без забезпечення права всіх учасників справи на оскарження ухвали про передачу справи другому суду, що означає відсутність підстав вважати ухвалу такою, що набрала законної сили;

- дана справа не підсудна Броварському міськрайонному суду за будь-яким правилом визначення підсудності, тому відкриття провадження у справі і прийняття справи до розгляду даним судом було б порушенням приписів ЦПК щодо підсудності;

- прийняття, відкриття провадження і розгляд справи судом з порушенням правил про підсудність означало б розгляд справи судом, не встановленим законом у розумінні ст.6 Конвенції, і було б наперед створеним порушенням конвенційного права особи на розгляд справи законним судом, і порушенням права особи на доступ до суду.

Таким чином, суд не вбачає підстав для відкриття провадження у справі цим судом.

Разом з тим суд не вбачає і підстав для повернення позову позивачу, або для відмови у відкритті провадження у справі, або для залишення позову без руху, оскільки позивачем виконано всі вимоги ЦПК при зверненні до суду з правильно визначеною підсудністю.

Конкретно необхідна у даному випадку процесуальна дія законом не визначена, тому суд застосовує аналогію процесуального закону, виходить з основних засад забезпечення прав особи, враховує принцип диспозитивності, враховує верховенство права, і керується статтями 185, 27, ч.15 ст.28, ст. 31 ЦПК.

Згідно ч.1 ст.31 ЦПК суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: п.1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Статтею 32 ЦПК встановлено неприпустимість спорів між судами про підсудність.

Суд вважає, що визначаючи підсудність справи і передаючи справу на розгляду суду з правильно визначеної підсудністю, суд не порушує даного припису закону, виходячи з наступного:

спір між судами про підсудність у розумінні цієї норми закону - це спір між такими судами, яким за різними правилами визначення підсудності дана справа є підсудною територіально (тобто у разі вибору одного з декількох варіантів можливої підсудності);

у даному ж випадку дана справа за будь-яким передбаченим в ЦПК правилом визначення підсудності - не підсудна територіально Броварському міськрайонному суду Київської області, що виключає саму можливість відкриття провадження у справі без порушень вимог закону;

суд враховує надане законом позивачу право визначати свої процесуальні дії і самому вибирати підсудність у разі альтернативи, яке має поважатись судом і якого суд не вправі сторону позбавити;

суд визначає підсудність даної справи у відповідності до обраної позивачем, за ст.27 ЦПК ( з урахуванням положень ч.15 ст.28, ч.12 ст.28, п.4 ч.1 ст.44, 185, п.1 ч.1 ст.31 ЦПК, ст.6 Конвенції) і вважає її правильною, та передає справу суду за підсудністю суду - встановленому законом.

Суд також виходить з принципу верховенства права, з принципу розумності та пропорційності, які надають підстави суду надати перевагу правильному визначенню підсудності у порівнянні з приписами ст.32 ЦПК України за лише формальною ознакою.

. Суд враховує, що за практикою Європейського суду з прав людини, - не припустимим є занадто формальний підхід до процесуальних норм, тому вважає за можливе не відкривати провадження у справі з грубити порушеннями правил про підсудність лише з тої причини, що статтею 32 ЦПК встановлено неприпустимість спорів між судами. Суд вважає, що дана процесуальна норма не може бути на перешкоді правильному визначенню підсудності справи.

Також суд враховує, що згідно приписів п.9 та п.8 ч.1 ст.353 ЦПК ухвала про визначення підсудності справи, про передачу справи іншому суду може бути оскаржена всіма учасниками справи, а не лише позивачем.

Натомість дана справа передана Броварському міськрайонному суду без дотримання вимог ч.4 ст.31 ЦПК. Як видно з переданих матеріалів справи - копії ухвали від 15.06.2020р. про передачу справи Броварському міськрайонному суду Печерським районним судом не надсилались всім учасникам справи, а тому не закінчився строк подання апеляційних скарг, і тому справа передана цьому суду передчасно.

Керуючись ст.27, ч.15 ст.28, ст.44, ст.185, 31 ЦПК України, суд

ухвалив:

Визначити територіальну підсудність справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінфорс, треті особи Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, Приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,- за статтею 27 ЦПК України з урахуванням ч.15 ст.28 ЦПК України за місцем знаходження належного відповідача, - Печерського районного суду міста Києва.

Справу передати на розгляд Печерському районному суду м. Києва (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15).

Строк подання апеляційної скарги на ухвалу- 15 днів з дня оголошення. У разі, якщо ухвалу не було вручено в день її оголошення чи складення скарга має бути подана протягом 15 днів з дня отримання копії. Скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо або через Броварський міськрайонний суд Київської області згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017р.

Суддя Т.В. Селезньова