Справа № 138/1520/20
Провадження №:2/138/499/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі головуючого судді Холодової Т.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

05.06.2020 ОСОБА_1 звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 11.10.2016 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час дитина сторін подорослішала, пішла до школи та потребує значно більших витрат на своє утримання, а саме: на навчання, на забезпечення одягом та продуктами харчування, на відпочинок у спеціалізованих закладах, на відвідування гуртків та на додаткові зайняття з вчителями. Крім того, змінилось законодавство щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, зокрема законом збільшений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. Також позивач вказує, що відповідач офіційно працює у ТОВ «Тульчинський маслосирзавод» та його матеріальне становище значно покращилось. За таких підстав позивач просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 , шляхом зміни способу їх стягнення з 1000 грн. на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку з урахуванням індексу інфляції.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 25.06.2020 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами.

Позивач, належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавала.

Відповідач, належним чином повідомлений про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, 14.07.2020 надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що, як зазначає відповідач, він не є офіційно працевлаштованим у ТОВ «Тульчинський маслосирзавод» та його матеріальний стан не покращився. Також відповідач вказав, що після винесення рішення суду від 11.10.2016 позивач не подавала виконавчий лист до виконавчої служби і відповідач добровільно виконував рішення суду та сплачував аліменти на утримання дитини. Більше того, він додатково допомагав дитині фінансово, давав їй кошти на відпочинок у санаторіях, на поїздки до моря та на придбання одягу. Зазначає, що у зв`язку із введенням на території країни обмежень, пов`язаних з карантином, він не може влаштуватись на роботу і його матеріальний стан значно погіршився. При цьому сама позивач працевлаштована і має дохід. Також відповідач зазначає, що саме державний виконавець повинен стягувати аліменти у мінімальному гарантованому державою розмірі. Клопотань про розгляд справи в іншому порядку відповідач не подавав.

Вказане відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у позові необхідно відмовити з огляду на таке.

Суд встановив, що батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Вказане підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Згідно з довідкою голови квартального комітету № 4 «Гірський» м. Могилева-Подільського № 46 від 14.05.2020 ОСОБА_3 проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с. 10).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Також відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З аналізу вказаної норми вбачається право позивача звернутись з позовом про зміну способу стягнення аліментів.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, статті 182, 183 СК України).

Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10.09.2018 (справа № 486/466/18).

Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.10.2016 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 30.08.2016 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). Вказане також підтверджується копією виконавчого листа від 18.03.2020 (а.с. 9).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Предметом доказування у справах про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одержувача або платника аліментів. З урахуванням вимог ст. 76 ЦПК України такі обставини можуть бути доведені, серед іншого, письмовими доказами, на підставі яких можливо встановити обставини, визначені ч. 1 ст. 192 СК України.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Обґрунтовуючи даний позов, ОСОБА_1 фактично посилається на те, що з часу винесення рішення суду від 11.10.2016 витрати на утримання дитини зросли, а також змінилось законодавство щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Разом з тим, посилаючись на такі обставини, позивач не надає жодних доказів на їх підтвердження.

Крім того, позивач не довела, що розмір отримуваного відповідачем доходу став таким, що значно покращив його матеріальне становище з моменту ухвалення рішення та надає йому можливість сплачувати аліменти у новому, більшому розмірі. Доказів того, що відповідач офіційно працевлаштований у ТОВ «Тульчинський маслосирзавод» та отримує дохід, суду не надано. Також позивач не надала доказів, що свідчать про погіршення її майнового стану. Більше того, збільшення витрат позивача на утримання дітей не є обставиною у розумінні ст. 192 СК України, яка сама по собі надає право вимагати збільшення розміру аліментів.

Щодо витрат на відпочинок у спеціалізованих закладах, на відвідування гуртків та на додаткові зайняття з вчителями, то такі витрати за змістом ст. 185 СК України є додатковими витратами на дитину та підлягають стягненню окремо від аліментів і не можуть бути предметом розгляду у даній справі.

Щодо посилань позивача як на підставу для зміни розміру аліментів на зміни у законодавстві України щодо розміру аліментів суд зазначає таке.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Згідно зі ст. 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

У частинах першій, другій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Верховний Суд звертає увагу, що Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 20.06.2019 (справа № 632/580/17).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довела належними та допустимими доказами обставини, визначені ст. 192 СК України, а відтак позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 840,80 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 8, 180, 181 ч. 3, 183 ч. 1, 192 ч. 1 СК України, ст. 9, 11 ЦК України, ст. 12, 76-81, 141 ч. 6, 259 ч. 1, 2, 263-265, 273, 275, 279 ч. 5 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.

Судові витрати у виді судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Т.Ю. Холодова