Справа № 441/170/17 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/811/2038/20 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

27 липня 2020 року суддя судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду Струс Л.Б., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 26 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мігущенко З.Г. про визнання заповіту недійсним,

встановила:

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 26 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу 08 липня 2020 року з пропуском строку на апеляційне оскарження. В апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження. Зазначає, що не мала змоги вчасно оскаржити рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення. крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частини оскаржуваного судового рішення 26 жовтня 2018 року та отримала копію рішення 08 листопада 2018 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначає поважних обставин, що зумовили пропуск строку на апеляційне оскарження. Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи участь у справі також брав представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_1 мала можливість оскаржити рішення суду першої інстанції в строк особисто або через представника.

Відповідно до установленої практики ЄСПЛ, вирішення питання про поновлення строку на оскарження знаходиться в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів потрібно вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення по їх справі. Однак навіть можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. Mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» і «Трух проти України»).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу- у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Ч. 1 ст. 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На думку суду, оскарження рішення суду з спливом значного часу є порушенням принципу юридичної визначеності.

З огляду на зазначені обставини та вимогу закону, в клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду слід відмовити, та відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 26 жовтня 2018 року.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, -

ухвалила:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 26 жовтня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Струс Л.Б.