Справа № 459/1692/19 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/811/3555/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Цапа П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства „Українська транспортна страхова компанія", в якому просив суд стягнути на його користь з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна компанія» 52 324 грн. 45 коп. відшкодування майнової шкоди, а з ОСОБА_2 . 376 577 грн. 42 коп. відшкодування майнової шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що 30.10.2015 року близько 22.30 год. на 57 км автодороги Київ-Харків трапилась дорожньо-транспортна пригода (ДТП), а саме: зіткнення автомобіля «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Тойота Хайлендер», д.н.з. НОМЕР_2 (транзитний), під керуванням позивача, внаслідок якої автомобіль позивача був пошкоджений, а він сам отримав тілесні ушкодження. По факту ДТП 31.10.2015 року за № 0000822 було внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст.286 КК України, однак постановою слідчого від 27.12.2018 року вказане вище кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України в зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Цією постановою встановлено, що дії позивача відповідали вимогам ПДР України, а дії відповідача ОСОБА_2 не відповідали п.10.1 ПДР України.

Загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота Хайлендер» становила 414 077 грн. 42 коп. Крім того, вартість послуг по транспортуванню пошкодженого автомобіля становить 12 000 грн. В ДТП позивач отримав тілесні ушкодження і згідно фіскальних чеків аптек сума витрат на медикаменти становить 2 824 грн. 45 коп. Відтак, загальна сума майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, становить 428 901 грн. 87 коп.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на день ДТП була застрахованою в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3586995. Відповідно до полісу страхова сума страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становила 100 000 грн., а за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн., розмір франшизи - 500 грн. Відтак, завдана позивачу майнова шкода підлягає відшкодуванню ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» в розмірі 49 500 грн., а також 2 824 грн. 45 коп. пов`язаних з лікуванням, що разом становить 52 324 грн. 45 коп.

Розмір відшкодування ОСОБА_2 завданої позивачу майнової шкоди становить 376 577 грн. 42 коп.

У зв`язку з пошкодженням автомобіля позивач був позбавлений можливості ним користуватися, а також змушений був вживати заходів для організації транспортування автомобіля з місця ДТП в м. Червоноград, що завдало йому сильних душевних страждань, і завдану йому моральну шкоду позивач оцінює в 10 000 грн. (а.с. 2-4).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 139-146).

Дане рішення оскаржив позивач.

Апелянт просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати і в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає помилковим висновок суду про те, що перебіг строку позовної давності почався у день ДТП (30.10.2015 року), оскільки відновлювальний ремонт автомобіля було проведено на підставі договору від 13.01.2017 року і про загальну вартість відновлювального ремонту йому стало відомо з актів виконаних робіт від 20.03.2017 року і до суду з позовом про відшкодування цих витрат він звернувся у червні 2019 року, тобто - в межах трьохрічного строку позовної давності.

Вважає необгрунтованим посилання суду на те, що позивач не звертався з клопотанням про поновлення строку позовної давності, оскільки „норми глави 19 ЦК України не передбачають ні самого по собі „поновлення строку позовної давності", ні необхідності заявлення стороною у спорі клопотання (заяви) про його поновлення" і „за змістом ч.5 ст. 267 ЦК України у випадку поважності причин пропуску позовної давності порушене право підлягає захисту попри пропуск такого строку без необхідності його поновлення".

Звертає увагу на те, що кримінальне провадження було закрите постановою слідчого лише 27.12.2018 року, а також на те, що саме „у вказаному кримінальному провадженні з`ясовувалися обставини, які стосуються наявності чи відсутності підстав для відшкодування шкоди" (а.с. 153-156).

Апелянт (позивач) ОСОБА_1 , будучи своєчасно (11.12.2019 року) повідомленим про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 171), надіслав на адресу суду заяву про апеляційний розгляд справи у його та його представника відсутності (а.с. 194-195).

Інші учасники справи, також будучи своєчасно належним чином повідомленими про апеляційний розгляд справи, в судове засідання не з`явилися. При цьому відповідач ПрАТ «УТСК» надіслав до суду клопотання про проведення апеляційного розгляду справи за відсутності його представника (а.с. 192).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Частиною 1 статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається її учасниками (в тому числі - і позивачем), що дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Тойота Хайлендер», д.н.з. НОМЕР_2 (транзитний), під керуванням позивача, а він сам отримав тілесні ушкодження, мала місце 30 жовтня 2015 року і саме в цей день позивач довідався про особу іншого учасника ДТП, відповідача ОСОБА_2 .

Відтак, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що перебіг позовної давності у спірних правовідносинах почався саме 30 жовтня 2015 року і доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

З даним позовом позивач до суду звернувся лише 18 червня 2019 року, тобто - через більш, як 3 (три) роки і 7 (сім) місяців після ДТП, а відтак також вірним є висновок суду першої інстанції стосовно того, що звернення до суду мало місце після спливу позовної давності.

Відповідачі подали до суду заяви про застосування до спірних правовідносин позовної давності (а.с. 51, 52-54).

Як вбачається зі змісту частини 5 статті 267 ЦПК України, саме позивач має навести суду причини пропущення ним позовної давності і якщо наведені позивачем причини суд визнає поважними, то порушене право підлягає захисту.

В той же час, у Відповіді на відзив відповідача ОСОБА_2 позивач стверджує, що «позовна давність не підлягає застосування до моїх позовних вимог»: покликаючись при цьому на ті ж обставини, що і наведені у апеляційній скарзі (а.с. 102-103).

За вище наведених обставин доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивач не звертався з клопотанням про поновлення строку позовної давності, оскільки „норми глави 19 ЦК України не передбачають ні самого по собі „поновлення строку позовної давності", ні необхідності заявлення стороною у спорі клопотання (заяви) про його поновлення" і „у випадку поважності причин пропуску позовної давності порушене право підлягає захисту попри пропуск такого строку без необхідності його поновлення", суперечать нормам матеріального права, а тому до уваги прийматися не можуть.

За змістом положень статей 22 та 1166 ЦК України, збитками (майновою шкодою) є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі і такі збитки (шкода) відшкодовуються у повному обсязі особою, яка їх (її) завдала.

А статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим (частина 1), і що у випадку, коли транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (частина 2).

Як вбачається з матеріалів справи, свої права на керований ним 30.10.2015 року автомобіль «Тойота Хайлендер», д.н.з. НОМЕР_2 (транзитний), позивач обґрунтовує довідкою-рахунком, згідно якої цей автомобіль йому було продано 30 жовтня 2015 року (в день ДТП) за ціною 148 000 грн. (а.с. 17, 18).

Тобто, у випадку повного знищення вище згаданого автомобіля позивач зазнав би втрат на суму 148 000 грн.

В той же час, ним заявлено позовну вимогу про стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 414 077 грн. 42 коп., що у 2,8 рази перевищує вартість придбання ним цього автомобіля і абсолютно не відповідає вимозі щодо економічної обґрунтованості ремонту пошкодженого транспортного засобу.

При цьому до позовної заяви позивачем не долучено фіскальних чеків, які б свідчили про оплату ним послуг по ремонту автомобіля у вище згаданому розмірі, оскільки Акти виконаних робіт (а.с. 23-25) не можуть слугувати належними та допустимими доказами такої оплати.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" міститься роз`яснення про те, що шкода, заподіяна особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Як на доказ вини відповідача ОСОБА_2 у ДТП, яка мала місце 30.10.2015 року, позивач посилається на постанову слідчого від 27 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження (у зв`язку з встановленням відсутності складу злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України) та на висновок експерта за результатами судової інженерно-транспортної експертизи від 11.07.2018 року, на який міститься посилання у цій постанові слідчого (а.с. 7-9, 12-16).

В той же час, відповідачем ОСОБА_2 до матеріалів справи було долучено і інший висновок експертів - за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи від 18.10.2016 року № 7946/16-52 (також проведеної в ході вище згаданого кримінального провадження), яку було проведено по інших вихідних даних, ніж експертизу від 11.07.2018 року.

Відтак, вище згадана постанова слідчого від 27 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження у зв`язку з встановленням відсутності складу злочину не може вважатись належним доказом вини ОСОБА_2 у ДТП, яка мала місце 30.10.2015 року.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, а відтак вважає, що підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 вересня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 13 січня 2020 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.