Романівський районний суд Житомирської області
3 лютого 2020 року смт. Романів
Суддя Романівського районного суду Житомирської області Бабич С.В., вирішуючи питання про прийняття до розгляду позовної заяви ОСОБА_1 ,-
2 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просить визнати заповіт свого батька - ОСОБА_4 на користь відповідачів недійсним, з тих підстав, що останній, на час складання заповіту, мав психічний розлад та знаходився під дією лікарських засобів, що свідчить про те, що він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.
До відкриття провадження у справі суддею, з метою виконання вимог частини 6 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (щодо збирання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача) встановлено, що згідно актового запису про смерть № 11 від 1 червня 2018 року відповідач ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відомостями наданими Сокілецькою сільською радою Козятинського району Вінницької області, які були отримані судом 3 лютого 2020 року.
Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Під час вирішення питання щодо належних процесуальних дій суду у разі встановлення факту смерті відповідача, що настала до моменту подання позову, слід виходити з визначення цивільної процесуальної правоздатності як передумови виникнення процесуальних відносин між сторонами.
Відповідно до статті 46 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.
Згідно положень частини першої статті 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у день її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).
Результати аналізу зазначених правових норм дають підстави для висновку про те, що чинним законодавством України не передбачено можливості пред`явлення позову до особи, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог частини четвертої статті 25 ЦК України припинилася.
При цьому вирішення питання щодо належних процесуальних дій суду у наведеному випадку залежить від стадії судового провадження, на якій судом було встановлено факт пред`явлення позову до померлої особи.
Зокрема, якщо на стадії відкриття провадження у справі у результаті виконання вимог частини першої статті 187 ЦПК України суд встановить, що фізична особа - відповідач знятий з обліку у відповідному органі реєстрації місця перебування та місця проживання особи у зв`язку із смертю, у відкритті провадження належить відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України у зв`язку з тим, що відповідна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Виходячи з того, що позивач звернувся до суду з позовом до особи, яка на день звернення до суду померла, втративши при цьому цивільну правоздатність, суддя прийшов до висновку, що такий спір не підлягає розгляду в суді в порядку цивільного судочинства.
Керуючись статтею 186 ЦПК України, суддя,-
Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.
Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її постановлення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.
Суддя С.В. Бабич