ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Харків

Справа № 636/2484/18

Провадження №22-ц/818/ 3540/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Тичкової О.Ю., Хорошевського О.М.,

секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 03 квітня 2019 року, увалене суддею Ковригіним О.С.,

у цивільній справі за позовом про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу,-

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь суму боргу за договором купівлі-продажу від 19 лютого 2016 року з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 478207 грн. 80 коп., та 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 23084,00 грн. 00 коп.

Позов мотивований тим, що 19 лютого 2016 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Договір купівлі-продажу відповідно до якого позивач передав Відповідачу: прес екструдер, сушилку АСУ 600, лінію для упаковки, дробилку. Відповідно до умов Договору Відповідач зобов`язується сплатити Позивачу за майно 540000,00 грн. частинами, перший внесок у розмірі 162000,00 грн. та 378000,00 грн. повинен був сплачувати частинами по 30000,00 грн. кожні три місяці. Після сплати першого внеску відповідачем у розмірі 162 000 грн. 00 коп. позивач передав відповідачу майно визначене в договорі. Натомість відповідач в порушення умов Договору не виконав взяті на себе зобов`язання та не сплатив залишок вартості майна в розмірі 378000,00 коп. також, позивач навів розрахунок 3% річник, які просить стягнути відповідно до ст.625 ЦК України.

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 03 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором купівлі-продажу від 19 лютого 2016 року з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 478207 грн. 80 коп., та 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 23084, 00 коп. Проведено розподіл судових витрат шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 грн. 00 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп.

Заочне рішення суду мотивоване тим, що у зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань відповідач за договором купівлі-продажу від 19 лютого 2016 року заборгував позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 100207,80 грн., та 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 23084,00 грн. Також, у судовому засіданні, до закінчення судових дебатів у справі, представником позивача зроблено заяву про наявність понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами №1 від 31.05.2018 року, № 2 від 31.10.2018 року, №3 від 30.01.2019 року, квитанціями серії 11-СВЛ №382426, серії 11-СВЛ №382437, серії 11-СВЛ №382442, які підлягають стягненню у розмірі 7500 грн.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та вирішити питання про судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, судом застосовано норми матеріального права, які не підлягали застосуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що доказуванню у даній справі підлягає не тільки факт укладення договору, а і факт його виконання, тобто отримання майна відповідачем та оплата його вартості. Вказує, що позивач не довів факт передачі майна від нього відповідачу згідно договору чи надання його у розпорядження останнього, а також його оплати, тобто судом необґрунтовано визнано доведеними ці обставини, які ґрунтуються на припущеннях.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив відмовити у її задоволенні, залишивши судове рішення без змін, оскільки договором купівлі-продажу не передбачено укладення акту приймання-передачі майна, тоді як саме майно було передано в момент підписання даного договору. Крім того, після отримання майна відповідачем він намагався продати його третім особам.

В судове засідання відповідач не з`явився. Засобами зв`язку в апеляційній скарзі зазначав поштову адресу: пл. Аграрна, 7, м. Чугуїв, Харківська обл. Направлена на зазначену адресу судова повістка про виклик у судове засідання на 10 вересня 2020 року повернулася на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.167).

Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

На підставі наведеного, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що 19 лютого 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Договір купівлі-продажу (а.с. 9-10).

Факт укладення вказаного договору сторонами не оскаржується та не спростовується.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору продавець (позивач) зобов`язувався передати у власність покупця (відповідача), а покупець зобов`язувався прийняти обладнання і сплатити за нього визначену Договором грошову суму.

Згідно п. 1.2 Договору Майно передається в такому комплекті: прес екструдер ZBJ-2 2шт; сушилка АСУ 600; лінія для упаковки; дробилка FSJ-2.

Відповідно до п 2.1 Договору відповідач зобов`язується сплатити позивачу за майно 540000 грн. 00 коп.

Згідно п.2.2 Договору відповідач зобов`язується сплатити позивачу за Майно перший внесок у розмірі 162000 грн. 00 коп.

Відповідно до п.2.3 Договору залишок вартості майна в розмірі 378000 грн. 00 коп., сплачується відповідачем в розмірі 30000 грн. 00 коп. кожні три місяці.

Відповідно до п. 3.1, 3.2 Договору Позивач зобов`язаний передати Відповідачу майно після сплати першочергового платежу в розмірі, зазначеному в п.2.2 цього Договору. Позивач зобов`язаний передати Відповідачу майно у стані, придатному для його використання, в комплектності, зазначеній в п. 1.2. цього договору.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару (частина друга статті 695 ЦК України).

Якщо покупець не виконує свого обов`язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (частина третя статті 692 ЦК України) або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 ЦК України.

Матеріали справи не містять доказів щодо внесення відповідачем (покупцем) першочергового платежу за оплату вартості товару, переліченому у п.1.2 договору, яке мало б передаватися продавцем покупцю, а також позивач в свою чергу не надав будь-яких належних доказів передачі товару ОСОБА_2 .

Доводи позивача, що підписання акту приймання-передачі майна не передбачено договором не мають правового значення, оскільки згідно ч.4 ст.81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Отже, факт передання товару та грошових коштів міг бути засвідчений або доведений у будь-який інший передбачений законом спосіб, який не суперечив би засадам змагальності сторін у справі.

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, слід зазначити, що доказів як передачі майна, яке належить саме позивачу, так і його продажу безпосередньо відповідачем на сайті «OLX» матеріали справи не містять, крім того, за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення будь-якого процесуального рішення (вироку тощо), з якого б вбачалась вина відповідача у справі, не ухвалено.

В суді апеляційної інстанції позивач заявляв клопотання про виклик свідків на підтвердження факту передачі майна.

З цього питання слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Крім того, згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд дійшов висновку, що показання свідків не є належними та допустимими доказами передання майна в розумінні правових норм, що регулюють ці правовідносини. Відтак, у задоволенні клопотання про допит свідків було відмовлено.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду відповідно до ст.376 ЦПК України та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову з огляду на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Відповідно до ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, відповідачем за подання апеляційної скарги було сплачено судовий збір в загальній сумі 1057 грн. 20 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, суд апеляційної інстанції стягує з позивача сплачений відповідачем судовий збір за звернення з апеляційною скаргою на його користь у розмірі 1057,20 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 03 квітня 2019 року скасувати і ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі продажу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.Ю. Тичкова

О.М. Хорошевський

повний текст постанови

складено 11 вересня 2020 року