Справа №646/3402/20
Провадження № 2/638/4308/20
У Х В А Л А

19 серпня 2020 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі судді Латки І.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

09 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , Харківського обласного управління відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Горішного Євгенія Вікторвича, ОСОБА_3 про визнання електронних торгів недійсними, третя особа Харківська обласна дирекція національної акціонерної страхової компанії «Оранта».

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 червня 2020 року вказану позовну заяву направлено до Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 липня 2020 року зазначена справа повернута до Червонозаводського районного суду м. Харкова як передчасно направлена.

18 серпня 2020 року справа за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , Харківського обласного управління відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Горішного Євгенія Вікторвича, ОСОБА_3 про визнання електронних торгів недійсними, третя особа Харківська обласна дирекція національної акціонерної страхової компанії «Оранта», надійшла до Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю.

Одночасно із поданням позову ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

В обгрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що 27 квітня 2006 року він уклав кредитний договір № 559 з Харківським обласним управлінням ВАТ Державний ощадний банк України на отримання кредитних коштів в сумі 32613,00 доларів США на придбання автомобіля з виплатою 11,5 % річних відсотків на 84 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 25 квітня 2013 року.

10 червня 2011 року за позовної заявою ВАТ «Державний ощадний банк України» Київським районним судом м. Харкова ухвалено заочне рішення про стягнення p ОСОБА_1 з користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором № 559 від 27 квітня 2006 року в розмірі 199569,76 грн. Рішення суду набрало чинності 15 грудня 2011 року.

04 червня 2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Горішнім Євгенієм Вікторовичем здійснено реєстрацію права власності за відповідачем ОСОБА_3 на двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 36753243 (індексний номер: 52518269 від 04.06.2020 13:15:02), про що позивачу стало відомо в той же день.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майні підставою державної реєстрації права власності стало свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 333, виданий 04 червня 2020 року, видавник: ПН ХМГІО Горішній Є. В.

Згідно інформації офіційного сайту відповідача ДП СЕТАМ 26 травня 2020 року в межах виконавчого провадження ВП 10366843 на електронних торгах, організованих ДП «Сетам» за лотом № 417469, реалізовано нежитлове приміщення двокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за початковою ціною 492184 грн з гарантійним внеском 24609 грн, про що складено акт.

Позивач зазначає, що оскільки він як сторона виконавчого провадження не був ознайомлений приватним виконавцем Бабенко Д.А. з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, а також відсутні копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду на реалізацію квартири, так як в ній зареєстрований ОСОБА_4 , 2008 року народження, та такі відомості не могли бути в розпорядженні організатора торгів. Позивач вважає, що електронні торги спірної квартири проведено із порушенням норм законодавства. Зазначив, що для запобігання ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, поновлення його порушених та оспорюваних прав і інтересів як позивача виникла необхідність в забезпеченні позову, шляхом накладання арешту.

ОСОБА_1 просив суд накласти арешт на двокімнатну квартиру, загальною площею 51,4 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до прийняття рішення судом на підставі позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Отже, заяву про забезпечення позову розглянуто без проведення судового засідання в порядку письмового провадження згідно із ч. 7 ст. 13 ЦПК України.

Розглянувши вищенаведену заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Як встановлено судом, між сторонами виник спір стосовно визнання недійсними електронних торгів ДП «СЕТАМ» від 26 травня 2020 року за лотом № 417469 по реалізації житлового приміщення двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням наслідків недійсності правочину шляхом повернення у власність ОСОБА_1 квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач на підставі пункту 1 частини 1 статті 150 ЦПК України просив про накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що проведено реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 333, виданий 04 червня 2020 року, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Горішний Євген Вікторвич, а позивач оскаржує у судовому порядку проведення прилюдних торгів та реєстрацію права власності на спірну квартиру, через те, що вважає, що електронні торги вказаної квартири проведені із порушенням норм законодавства.

Отже, вимога про забезпечення позову не є неспівмірною із позовними вимогами.

Оскільки як зазначалось вище, предметом спору є визнання недійсним електронних торгів ДП «СЕТАМ» від 26 травня 2020 року за лотом № 417469 по реалізації житлового приміщення двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням наслідків недійсності правочину шляхом повернення у власність ОСОБА_1 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , тому захід забезпечення позову, який просить застосувати позивач, є співмірним із заявленими позовними вимогами. Крім того, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що відповідно до вимог статей 149, 150 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 201/16142/17.

З урахуванням зазначених обставин, суд дійшов висновку, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначену квартиру може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи буде реалізовано спірну квартиру, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи унеможливить поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

Суд вважає необхідним зазначити, що накладенням арешту на вказану квартиру обмежується лише право власника на розпорядження майном, і діє до ухвалення рішення судом за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , Харківського обласного управління відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Горішного Євгенія Вікторвича, ОСОБА_3 про визнання електронних торгів недійсними, третя особа Харківська обласна дирекція національної акціонерної страхової компанії «Оранта».

Накладення арешту на вказане майно жодним чином не порушить прав відповідача щодо володіння чи користування ним, а лише обмежить можливість розпорядитись (відчужити) спірну квартири. Вжиття судом таких заходів забезпечення позову запроваджує законні обмеження, наявність яких дасть змогу створити належні умови для запобігання перешкодам для виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Крім того, суд звертає увагу, що забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер. При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Враховуючи наведене, з метою ефективного забезпечення балансу інтересів по справі, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , може істотно ускладнити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, тому наявні підстави для застосування заходів забезпечення позову.

Застосовувати заходи зустрічного забезпечення суд не вважає за необхідне у зв`язку із відсутністю відомостей про те, що забезпечення позову спричинить збитки для відповідачів.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,4 кв. м., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , до ухвалення рішення судом за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , Харківського обласного управління відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Горішного Євгенія Вікторвича, ОСОБА_3 про визнання електронних торгів недійсними, третя особа Харківська обласна дирекція національної акціонерної страхової компанії «Оранта».

Копію ухвали направити для негайного виконання до Центру надання адміністративних послуг Департаменту реєстрації Харківської міської ради (м. Харків, Гімназійна набережна, 26), Департаменту реєстрації Харківської міської ради (61003, м. Харків, пл. Конституції, 7) та Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 6-й під`їзд, 10 поверх).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 19 серпня 2020 року.

Суддя І.П. Латка