Провадження № 2/359/274/2020
Справа № 359/1598/19
РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Івановій К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Бориспільської районної ради Київської області «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до комунального некомерційного підприємства Бориспільської районної ради Київської області «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Обґрунтовуючи та в подальшому 10.12.2019 року уточнюючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 зазначила, що 04.09.2017 року вона звернулася в жіночу консультацію до лікаря акушера-гінеколога Бориспільської центральної районної лікарні ОСОБА_2 , зі скаргами про те, що не може завагітніти.

Лікар ОСОБА_2 її оглянула, взяла мазок, сказала їй зробити УЗД і потім виміряти базальну температуру. Після того, як вона все це зробила, вона знову звернулася із результатами обстеження до лікаря ОСОБА_2 і вона призначила їй таблетки «Клостілбегіт 50 мг» по 1 таблетці 1 раз на добу протягом 2-х місяців. Вказані таблетки за рекомендацією ОСОБА_2 вона почала пити з 18.09.2017 року пила їх до 12.10.2017 року.

12.10.2017 року у неї з`явився сильний біль внизу живота, і вона звернулася до лікаря ОСОБА_2 зі скаргами на цей біль.

Лікар ОСОБА_2 , не оглянувши її, сказала їй, що вона неправильно призначила їй таблетки «Клостілбегіт 50 мг». Насправді, ці таблетки, як вона вже потім їй пояснила, вона повинна була пити наступним чином: перший місяць 5 таблеток, а потім другий місяць ще 5 таблеток. А вона випила згідно рекомендації лікаря 25 таблеток, в період часу з 18.09.2017 року по 12.10.2017 року.

У зв`язку із цим, вона запитала у лікаря ОСОБА_2 , чи загрожує її здоров`ю та обставина, що вона випила протягом місяця замість 5 таблеток, 25 таблеток. На що лікар відповіла, що їй нічого не загрожує, просто, як вона їй пояснила, у неї в результаті прийому вказаних таблеток сильно стимулювалися яєчники, і тут не має нічого страшного. Далі лікар порадила їй просто випити «Но-шпу».

Однак, 20.10.2017 року вона, прийшовши додому з роботи, відчула біль внизу живота, після чого викликала швидку, яка відвезла її до лікарні.

В Бориспільській центральній районній лікарні її оглянули чергова лікар-гінеколог ОСОБА_4 , а потім ОСОБА_3 , та в подальшому провели лапораскопічне втручання.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.04.2019 року у справі № 359/5244/18 встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 здійснили хірургічне втручання в процесі надання ОСОБА_1 медичної допомоги.

Ця обставина визнана учасниками цивільної справи, тому на підставі ч.1 ст.82 ЦПК України вона не підлягає доказуванню.

Під час операції лікарі зашили її збільшений яєчник, який, як вони їй пояснили, тріснув, через передозування таблетками «Клостілбегіт 50 мг», й повідомили її, що якщо через півроку вона не завагітніє, то вона вже ніколи не зможе мати дітей, тому що один яєчник вона має недорозвинений з дитинства, а інший, який був здоровий, зазнав незворотніх пошкоджень після прийому нею таблеток «Клостілбегіт 50 мг». Вказану інформацію їй повідомили лікарі, які проводили операцію, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Маючи страх, що більше не зможе завагітніти, вона звернулася за консультацією щодо можливого штучного ЕКО запліднення. Однак, їй повідомили, що вартість цієї послуги буде коштувати від 50 тис. грн. до 80 тис. грн. в залежності від складності проведеного втручання. Вказаних коштів вона не має, тому якщо вона не зможе завагітніти природнім шляхом, ризикує залишитися без дітей на решту життя.

Таким чином, через недоліки у наданні їй медичної допомоги під час знаходження у Бориспільській центральній районній лікарні її здоров`ю була спричинена шкода. На відновлення свого здоров`я позивач витратила 9 446,08 грн.

Також позивач зазначає, що зазнала моральних страждань, розмір яких оцінює в 50000 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Чемерис І.В. підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача Мельниченко В.С. в ході розгляду справи позовні вимоги не визнав, у поданому відзиві зазначив, що ОСОБА_1 , вважає, що недоліки лікарів при наданні медичної допомоги під час находження її у Бориспільській ЦРЛ призвели до вимушених матеріальних втрат, які полягали у придбанні ліків та проходження обстежень, що підтверджується чеками. В той же час, позивач не дає доказів чи були призначення лікаря на придбання відповідних медикаментів та направлення від лікаря на проходження обстеження і лабораторії «Сінево». Крім того, ОСОБА_1 посилається на Експертний висновок клініко-експертної місії МОЗ України. У відповідному висновку було зазначено наступне: відсутність протоколу надання медичної допомоги; не розроблено протокол за профілем наданої медичної допомоги; не ведеться медична документація відповідно до вимог наказу МОЗ України (якого наказу не вказано). Тобто, експертом не було встановлено прямого зв`язку між ушкодженням здоров`я позивача та діями лікарів Бориспільської ЦРЛ. Спеціалістами КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» за матеріалами кримінального провадження №0002666, було проведено комісійну судово-медичну експертизу відносно гр. ОСОБА_1 . На питання 1-3,7,9,10,11,13 експертами не було надано відповіді, у зв`язку з малоінформативністю веденням медичної картки №11003/1065. Тому, відсутні підстави вважати, що лікарями Бориспільської ЦРЛ було заподіяно шкоди ОСОБА_1 . Також, експертами не було надано відповідних висновків щодо повноти надання медичної допомоги лікарями, правильності методики та виявлених порушень при здійсненні лікарями обстеження і проведенні лікування. При наданні відповіді на питання 4-6, 14 щодо правильності встановленого діагнозу та методу лікування експертами було зазначено, що «згідно із записом, що є досить малоінформативним, та не містить інформації щодо скарг хворої та приводу звернення до лікаря акушера-гінеколога, лікарем був зібраний мінімальний об`єм акушерського-гінекологічного анамнезу». Також, експертами було виявлено невідповідність вимогам наказу МОЗ від 15.07.2011р. №417 «Про організацію амбулаторної акушерсько-гінекологічної допомоги в Україні» обстеження пацієнта ОСОБА_1 лікарем ОСОБА_2 . В той же час, експертами при вивченні наданих для проведення експертизи матеріалів не було виявлено об`єктивних даних про призначення препарату «Клостільбегіт 50мг» ОСОБА_1 , у зв`язку з чим експертами не було надано відповідь на питання 14. Отже, експертами не було надано відповіді на поставлені питання щодо тілесних ушкоджень, правильності методики лікування, порядку обстеження і правильності проведення лікування ОСОБА_1 лікарями Бориспільської ЦРБ, що могло підтвердити або спростувати завдану шкоду. Також, не було встановлено причинно-наслідкового зв`язку між наданою медичною допомогою лікарями та шкодою, яку зазнала ОСОБА_1 . В той же час, експертами було вказано на малоінформативність ведення медичної картки ОСОБА_1 та суб`єктивність даних при встановленні діагнозу. Причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, також не був обґрунтований позивачем та не було предметом дослідження при проведенні експертиз.

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що 24.10.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася зі скаргою до головного лікаря Бориспільської ЦРЛ ОСОБА_5 , в якій зазначила, що 04.09.2017 року вона звернулася в жіночу консультацію до лікаря ОСОБА_2 , зі скаргами про те, що не може завагітніти. Лікар ОСОБА_2 її оглянула, взяла мазок, сказала їй зробити УЗД і потім вимірювати базальну температуру. Після того, як вона все це зробила, вона знову звернулася із результатами обстеження до лікаря ОСОБА_2 і вона призначила їй таблетки «Клостілбегіт 50 мг» по 1 таблетці 1 раз на добу протягом 2-х місяців. Вказані таблетки за рекомендацією ОСОБА_2 вона почала пити з 18.09.2017 року пила їх до 12.10.2017 року. 12.10.2017 року у неї з`явився сильний біль в низу живота, і вона звернулася до лікаря ОСОБА_2 зі скаргами на цей біль. Лікар ОСОБА_2 , не оглянувши її, сказала їй, що вона неправильно призначила їй таблетки «Клостілбегіт 50 мг», та повідомила, що їй нічого не загрожує, далі лікар порадила їй просто випити «Но-шпу». Однак, 20.10.2017 року вона, прийшовши додому з роботи, відчула біль внизу живота, після чого викликала швидку, яка відвезла її до лікарні. В Бориспільській центральній районній лікарні її оглянули чергова лікар-гінеколог ОСОБА_4 , а потім ОСОБА_3 , та в подальшому провели лапораскопічне втручання (а.с.16).

16.11.2017 року за вих.. № 1753 головним лікарем Бориспільської ЦРЛ позивачу надано відповідь на скаргу, згідно якої по скарзі була створена тимчасова комісія, яка провела службове розслідування, та вивчивши медичну документацію, пояснення лікаря ОСОБА_2 , комісія зробила наступні висновки: - в медичній документації, а саме амбулаторній картці ОСОБА_1 , 1988 р.н., жительки АДРЕСА_1 , із записів, зроблених лікарем акушер-гінекологом ОСОБА_2 за вказаний період часу, є тільки запис про консультацію в лікаря акушер-гінеколога жіночої консультації ОСОБА_2 від 04.09.2017 року; - в записі в амбулаторній картці, зробленої лікарем акушер-гінекологом ОСОБА_2 від 04.09.2017 року виставлено діагноз та призначено обстеження й УЗД; -про призначення гр. ОСОБА_1 медикаментозного лікування записів в амбулаторній картці, зроблених лікарем акушер-гінекологом ОСОБА_2 немає; зробити остаточний висновок про те, що призвело до погіршення стану здоров`я гр. ОСОБА_1 у членів комісії не має можливості в зв`язку з відсутністю змоги перевірити більшість фактів, вказаних в скарзі гр. ОСОБА_1 від 24.10.2017р вх.№1025. Факти, вказані в скарзі, перевірити комісією немає змоги. На копії записки призначення препарату «Клостілбегіт» вказано схему призначення, але не вказано дати призначення, не вказано кому призначався препарат, не вказано хто призначив препарат (а.с.20).

З копії листа непрацездатності вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікування в період з 20.10.2017 року по 14.11.2017 року (а.с.21).

Відповідно до листа Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації № 26/Д-3351 від 11.12.2017 року, згідно інформації, наданої керівництвом Бориспільської ЦРЛ, гр. ОСОБА_1 оглянута в жіночій консультації лікарем акушер-гінекологом ОСОБА_2 з приводу безпліддя І, про що свідчить запис в амбулаторній карті. Встановлено діагноз, призначено додаткові обстеження та лікування згідно внутрішніх локальних протоколів. Під час лікування виникла ситуація гіперстимуляції яєчників з наступним розривом фолікула, що є фізіологічним явищем, яке часто супроводжується вираженим больовим синдромом (овуляторний синдром). Ситуація, яка виникла під час лікування, обумовлена прийомом препарату «Клостилбегіт», який застосовується для лікування безпліддя. Оперативне лікування могло бути застосоване лише при клінічних ознаках гострого живота. Департаментом охорони здоров`я буде організована комплексна комісійна перевірка щодо належної організації роботи лікарів акушер-гінекологів по оформленні медичної документації і лікуванні пацієнтів відповідно до існуючих локальних протоколів МОЗ України в тому числі і з безпліддям в акушерсько-гінекологічному відділенні Бориспільської центральної районної лікарні (а.с.22).

З копії листа Бориспільської РДА Київської області від 29.12.2017 року вбачається, що в процесі розгляду скарги ОСОБА_1 були встановлені додаткові факти, що потребують оцінки компетентних органів. У зв`язку з цим адміністрацією центральної районної лікарні була створена клініко-експертна комісія для проведеним службового розслідування. В результаті проведеного розслідування було прийнято рішення про необхідність проведення незалежної фахової експертизи оцінки стану та якості надання ОСОБА_1 медичної допомоги за участі головного спеціаліста Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації з питань акушерства і гінекології (а.с.23).

З копії листа Бориспільської РДА Київської області від 24.01.2018 року вбачається, що згідно інформації, наданої Бориспільською центральною районної лікарнею, розпорядженням заступника головного лікаря центральної районної лікарні ОСОБА_6 від 07.12.2017 було визначено склад клініко-експертної комісії центральної районної лікарні та проведено службове розслідування з приводу скарги ОСОБА_1 . За результатами роботи комісії, враховуючи розходження висновків фахівців-експертів Бориспільської центральної районної лікарні щодо якості надання медичної допомоги та ведення медичної документації, запропоновано звернутися до головного спеціаліста Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації з питань акушерства і гінекології ОСОБА_7 з проханням провести незалежну експертизу оцінки стану якості надання медичної допомоги ОСОБА_1 та за її результатами надати експертний висновок. Крім того, керівникам структурних підрозділів центральної районної лікарні надана вказівка привести медичну документацію у відповідність до встановлених вимог та посилити контроль за її веденням (а.с.24).

Відповідно до копії листа Бориспільської РДА Київської області від 21.05.2018 року № 48/07-46-2204, листом Департаменту охорони здоров`я КОДА від 15.02.2018 р № 26-36-02.01/677 на адресу Бориспільської ЦРЛ надійшов Висновок за результатами клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування гр. ОСОБА_1 в стаціонарі Бориспільської ЦРЛ, в якому вказано на допущені помилки та неналежне ведення медичної документації на усіх рівнях, надання медичної допомоги при встановленні діагнозу та хірургічному втручанні на стаціонарному рівні медичної допомоги. За результатами розгляду скарги та враховуючи висновки комісії лікарю-акушер-гінекологу ОСОБА_2 наказом головного лікаря Бориспільської ЦРЛ було оголошено догану (а.с.25).

З копії висновку за результатами клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування ОСОБА_1 в умовах Бориспільської ЦРЛ вбачається, що комісією встановлено наступні недоліки: неналежне ведення медичної документації на усіх рівнях надання медичної допомоги; на стаціонарному рівні: необґрунтований діагноз, не проведені в повному обсязі діагностичні обстеження, неправильно обрана тактика лікування (немає показів до хірургічного втручання) (а.с.31-35).

05.12.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0002666 на підставі заяви ОСОБА_1 від 30.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України (а.с.36).

З копії листа Прокуратури Київської області від 22.06.2018 року зокрема вбачається, що в ході досудового розслідування, постановою старшого слідчого СВ Бориспільського ВП ГУНП в Київській області від 25.05.2018 у вказаному кримінальному провадженні призначено комісійну судово-медичну експертизу (а.с.38).

З копії висновку МОЗ за результатами клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування ОСОБА_1 в Бориспільській ЦРЛ від 07.09.2018 року, вбачається, що комісією встановлені наступні недоліки: не проведено обстеження гормонального статусу, не виконано УЗД, не оцінено фолікулярний резерв, не виключено інші причини неплідності, крім ановуляторної; не визначено рівень гемоглобіну до початку операції; відсутній опис змін, властивих гіперстимуляції яєчників, невірно визначено тип ендомертіозу; не виконано мінімального обстеження до початку операції; не виявлено причину неплідності, але розпочато її лікування (а.с.119-122, 133-137, 193-201).

Згідно копії висновку експерта № 60/К від 06.11.2018 року, вбачається що судово-медична експертна комісія провела комісійну судово-медичну експертизу відносно ОСОБА_1 (за матеріалами кримінального провадження № №0002666) та дійшла, зокрема, до наступного: 1) діагноз зазначений згідно запису за 20.10.2017 року о 20-45 год., а саме «гіперстимуляція яєчників» був встановлений лікарями виключно на анамнестичних даних, що повідомила хвора, медична документація щодо амбулаторного лікування пацієнтки не вивчалась. Отже цей діагноз встановлений на підставі суб`єктивних даних, у зв`язку з чим є клінічно необґрунтованим. При вивченні протоколу операції № 72 від 20.10.2017 року встановлено, що ОСОБА_1 було виконане оперативне втручання «Лапароскопія. Вилущування кісти в межах здорової тканини. Вісцероліз. Дренування порожнини малого тазу», діагноз після операції «Розрив кісти лівого яєчника. Внутрішній ендометріоз». Слід вказати, що в протоколі операції не наданий опис патології з боку лівого яєчника, є тільки запис «лівий яєчник розмірами 8,0/8,5/6,0», та зазначено «випіт серозно-геморагічний до 30 мл», що суперечить запису про проведення кульдоцентезу «отримали кров 50 мл під тиском» (при наявності серозно-геморагічного випіту отримати кров під тиском з порожнини малого тазу не можливо, якщо при пункції заднього склепіння піхви виділяється кров під тиском, повинна виявлятися значна кількість практично чистої крові в порожнині малого тазу). Таким чином, на підставі вище вказаних суперечливих та малоінформативних записів комісія експертів не має можливості науково-обґрунтовано підтвердити встановлений ОСОБА_1 діагноз «Розрив кісти лівого яєчника», та відповідно, необхідність проведення їй оперативного втручання. Експертиза гістологічного матеріалу (Висновок експерта № 7 від 24.07.2018 року) також не дозволяє верифікувати діагноз «розрив кістки яєчника», адже виявлені зміни можуть супроводжуватися патологією іншого генезу (а.с.39-74).

Через недоліки у наданні медичної допомоги під час знаходження у Бориспільській центральній районній лікарні здоров`ю позивача ОСОБА_1 була спричинена шкода. На відновлення свого здоров`я позивач була змушена понести матеріальні витрати, що підтверджується відповідними чеками на купівлю ліків та проходження необхідних медичних обстежень (а.с.86-100).

З копії рішення Бориспільського міськрайонного суд Київської області від 19.04.2019 року по справі № 359/5244/18, вбачається, що в задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до комунального некомерційного підприємства Бориспільської районної ради Київської області та Бориспільської міської ради Київської області «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування», третя особа ОСОБА_1 про визнання неправомірними та скасування пунктів у наказі - відмовлено (а.с.202, 203).

Постановою Київського апеляційного суду від 11.09.2019 року вище вказане рішення суду залишено без змін (а.с.204, 205).

Позивач вважає, що відповідачем у зв`язку із неналежним наданням їй медичної допомоги було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, яку просить стягнути з відповідача.

Щодо позовних вимог про відшкодування завданої матеріальної шкоди, слід звернути увагу на наступне.

Згідно ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У зазначеній нормі встановлюються загальні правила відшкодування юридичною або фізичною особою потерпілій стороні шкоди, завданої їхнім працівником або іншою особою під час виконання трудових обов`язків. Це є одним з випадків, коли суб`єктом деліктної відповідальності є юридична або фізична особа, яка шкоди потерпілій стороні безпосередньо не завдавала. Тобто особливістю цих зобов`язань є те, що закон відмежовує особу, яка безпосередньо завдала потерпілій стороні шкоди, від особи, яка повинна цю шкоду відшкодувати. У цивільному праві під діями юридичної особи визнаються: дії органу, її представників, а також її членів або інших учасників (працівників і службовців). Діями фізичної особи (фізичної особи - підприємця) визнаються дії працівників (службовців), якщо їх вчинено на виконання трудових (службових) обов`язків. Покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності за наведеною нормою права пояснюється тим, що безпосередній заподіювач шкоди (працівник) юридично втілює волю осіб, з якими він пов`язаний трудовим договором (контрактом), а тому його вина визнається виною роботодавця.

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого дня.

Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності за статтею 1172 ЦК України необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника, шкода, завдана потерпілій стороні, причинний зв`язок між протиправною поведінкою працівника і завданою шкодою, вина працівника), так і спеціальних умов, які обов`язково необхідно враховувати. Це обставини, за наявності яких шкода була спричинена, хоча сама шкода в цих зобов`язаннях і не набуває будь-яких особливостей. До таких обставин частина перша зазначеної норми відносить виконання трудових (службових) обов`язків працівником. У разі завдання шкоди працівником діями, що за своїм змістом не випливають з виконання ним трудових (службових) обов`язків, не виникає відповідальності юридичної або фізичної особи за шкоду, спричинену цим працівником. Він повинен сам відшкодувати цю шкоду на загальних підставах деліктної відповідальності (стаття 1166 ЦК України).

Причинно-наслідковий зв`язок у цьому виді деліктних зобов`язань може мати складний характер, тобто позивач зобов`язаний довести не тільки те, що шкоди завдано внаслідок протиправного діяння, а й те, що це протиправне діяння виникло внаслідок неналежного виконання чи невиконання працівником (службовцем) або іншою особою покладених на нього трудових (службових) чи інших обов`язків.

Судом встановлено, що правовідносини сторін виникли з підстав відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої позивачу лікарями Бориспільської центральної районної лікарні, правонаступником якої з 01.01.2019 року є Комунальне некомерційне підприємство Бориспільської районної ради Київської області «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування», під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, а тому саме юридична особа має відшкодувати завдану позивачу шкоду (а.с.183-187).

Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.1, ч.3 ст.77 ЦПК України).

Суд не приймає доводи представника відповідача, стосовно того, що експертами не було встановлено причинно-наслідкового зв`язку між наданою медичною допомогою лікарями та шкодою, яку зазнала ОСОБА_1 .

Вказані доводи представника відповідача спростовуються висновком клініко-експертної комісії Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації (КЕК ДОЗ КОДА) відповідно, до якого за результатами клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування гр. ОСОБА_1 в умовах Бориспільської ЦРЛ зокрема виявлені недоліки: на стаціонарному рівні: необґрунтований діагноз; не проведені в повному обсязі діагностичне обстеження; неправильно обрана тактика лікування (немає показів до хірургічного втручання).

Також недоліки при наданні медичної допомоги та медичного обслуговування гр. ОСОБА_1 були встановлені і у висновку Міністерства охорони здоров`я України, в якому зазначено, що надання медичної допомоги та медичного обслуговування ОСОБА_1 в Бориспільській центральній районній лікарні не відповідає стандартам та протоколам надання медичної допомоги. Виявлені недоліки (відхилення): не проведено обстеження гормонального статусу, не виконано УЗД; не оцінено фолікулярний резерв; не виключено інші причини неплідності, крім ановуляторної; не визначено рівень гемоглобіну до початку операції; відсутній опис змін, властивих гіперстимуляціїї яєчників; невірно визначено тип ендомертіозу; не виконано мінімального обстеження до початку операції; не виявлено причину неплідності, але розпочато її лікування.

З даного висновку також вбачається, що лікарі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не виконали мінімального обстеження ОСОБА_1 до початку операції та передчасно почали лікування шляхом хірургічного втручання.

Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, яка полягає в стягненні витрат, понесених позивачем ОСОБА_1 на відновлення свого здоров`я, в сумі, що підтверджується відповідними чеками на купівлю ліків та проходження необхідних медичних обстежень (а.с.86-100) - 9446,08 грн.

Щодо позовних вимог про відшкодування завданої моральної шкоди, слід звернути увагу на наступне.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь та гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних i оздоровчо-профiлактичних програм.

Згідно зі статтями 6, 42, 78, 80 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає кваліфіковану медико-санітарну допомогу. Медичне втручання (застосування методів діагностики, профілактики або лікування, пов`язаних із впливом на організм людини) допускається лише в тому разі, коли воно не може завдати шкоди здоров`ю пацієнта. Медичні працівники зобов`язані сприяти охороні та зміцненню здоров`я людей, запобіганню і лікуванню захворювань, надавати своєчасну та кваліфіковану медичну і лікарську допомогу. Особи, винні у порушенні законодавства про охорону здоров`я, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законодавством.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Виходячи з положень ст. 23 ЦК України слід зазначити, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки щодо неї.

Відповідно до частини другої статті 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта.

Отже, надання несвоєчасної або некваліфікованої медичної допомоги є протиправною поведінкою медичного працівника.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 8 вищезазначеної постанови за моральну шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачу, спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які пов`язані із перенесенням лікування, а також усвідомленням того, що через неправильно поставлений діагноз та помилково проведене хірургічне втручання позивач не може завагітніти. Вказані душевні страждання позивач відчуває до даного часу.

Визначаючи розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди - 50 000,00 грн. є обґрунтованим, необхідним та достатнім розміром грошового відшкодування моральної шкоди за вказаних обставин.

Згідно з ч.1 та ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При пред`явленні позову ОСОБА_1 не сплатила судовий збір,оскільки вона звільнена від сплати судового збору за пред`явлення даної позовної вимоги на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пред`явлений нею позов задоволений. Тому із Комунального некомерційного підприємства Бориспільської районної ради Київської області та Бориспільської міської ради Київської області «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 49, 56 Конституції України, ст.ст. 16, 23, 1166, 1167, 1172 ЦК України, ст.ст. 77, 76, 81, 141, ст.258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Бориспільської районної ради Київської області «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 9446 грн. 08 коп. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Бориспільської районної ради Київської області «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство Бориспільської районної ради Київської області «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування», адреса: Київська область, м. Бориспіль, вул.Котляревського, 1, .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту рішення суду - 29 липня 2020 року.

Суддя В.В. Журавський