ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1317/20 Справа № 2-409/11
Христинівський районний суд Черкаської області
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

02 вересня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі суддів: Вініченка Б.Б., Храпка В.Д., Гончар Н.І., заслухавши доповідь судді доповідача Вініченка Б.Б. при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадженняза апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 06 червня 2011 року у справі за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в :

У травні 2011 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 06 червня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №354411/1481/0084-7 від 13.06.2007 року в сумі 224 521,11 грн.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №354411/1481/0084-7 від 13.06.2007 року в сумі 224 521,11 грн, що складається з:

поточний залишок за кредитом 21 368,25 дол. США (7,9693 грн за 1 дол. США) = 170289,99 грн;

сума нарахованих відсотків за кредитом 245,88 дол. США (7,9693 грн за 1 дол. США) = 1959,49 грн;

прострочені відсотки за кредитом 2081,66 дол. США (7,9693 грн за 1 дол. США) = 16589,37 грн;

нарахована пеня за прострочені платежі 35682,25 грн.

Звернуто стягнення на земельну ділянку площею 3255 кв.м., та розташований на ній предмет іпотеки нерухоме майно будинок з будівлями і спорудами, а саме: житловий будинок, загальною площею 72,6 кв.м., житловою площею 13,6 кв.м., веранда «а», веранда «а1», сарай «Б», убиральня «В», гараж «Е», погріб під «Е», вимощення 1, паркан N1, ворота з хвірткою N2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , шляхом реалізації його на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Початкову ціну реалізації предмету іпотеки встановлено на рівні 90% від її вартості, визначеної на підставі оцінки відповідно до законодавства України.

Вирішено питання судових витрат.

На вказане рішення суду 10 липня 2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Разом із апеляційною скаргою нею було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, яка мотивована тим, що про спірне рішення суду вона дізналася 16 червня 2020 року, коли нею було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження №62279445.

04 серпня 2020 року за Вх.Е-3395/20-Вх. матеріали даної цивільної справи на запит суду надійшли до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, розглянувши вказану апеляційну скаргу, приходить до наступних висновків.

Пунктом 13 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 294 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення суду) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Як вбачається із протоколу судового засідання від 06 червня 2011 року у даній справі ОСОБА_1 була присутня під час розгляду справи, в якому позов визнала, та була присутня при проголошенні повного тексту рішення у справі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що судом проголошено повний текст рішення суду, що свідчить про те, що скаржник достовірно знала про спірне рішення суду від 06 червня 2011 року, однак протягом 9 років правом на його оскарження не скористалась.

Відповідно до ч. 3 ст. 354 ЦПК строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залучено до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Поновлення судом строку оскарження без обґрунтованої підстави є протиправним, порушує принцип правової визначеності та право на справедливий суд, що є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року). Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду.

Інститут процесуальних строків сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників справи та інших заінтересованих осіб добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, про спірне рішення суду ОСОБА_1 знала з часу його проголошення 06 червня 2011 року, жодних непереборних обставин, які б не дали їй змогу подати апеляційну скаргу протягом 9 років, не навела, а тому колегія суддів доходить висновку про необхідність застосування положень частини 2 статті 358 ЦПК України.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року (заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Встановивши, що апеляційна скарга подана після спливу річного строку з дня ухвалення рішення районного суду за відсутності обставин, визначених пунктами 1 і 2 частини другої статті 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вбачає підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 06 червня 2011 року у справі за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала набирає законної сили з часу моменту постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Судді