Справа № 425/1894/19
Провадження № 22-ц/810/386/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Єрмакова Ю.В.,

суддів Назарової М.В., Яреська А.В.,

за участю секретаря судового засідання Сінько А.І.

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія»

відповідач ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 08 квітня 2020 року

у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія до ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позову

У червні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» звернулась до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 741л від 05.06.2012 року. На виконання умов вказаного кредитного договору та на підставі рішення Кредитного комітету № 585К від 01.06.2012 КС «Українська кредитна спілка» надала, а відповідачка отримала у тимчасове користування грошові кошти з дотриманням вимог їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки, у розмірі 7000 грн., строком на 24 місяці, з 05.06.2012 року по 05.06.2014 року включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8 % річних. На підставі додаткових угод до вказаного кредитного договору від 16.05.2013 року та від 24.02.2014 року відповідачці додатково у тимчасове користування надано кредитні кошти в розмірі 3 700,00 грн. строком з 16.05.2013 року по 16.05.2015 року та 3 800, 00 грн. з 24.02.2014 року по 24.02.2016 року.

Між ПАТ «Українська страхова компанія» та КС «Українська кредитна спілка» укладено договори добровільного страхування кредитів № 16 від 02.07.2012 року, № 12 від 01.06.2013 року, № 03 від 31.03.2014 року. У відповідності із Додатком № 1 до договорів добровільного страхування кредитів № 03 від 31.03.2014 року кредитний договір № 741л від 05.06.2012 року укладений між КС «Українська кредитна спілка» та відповідачкою віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 7 818,50 грн. Відповідачка свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконувала, передбачені кредитним договором щомісячні платежі, починаючи з грудня 2014 року не сплачувала. Позивачем на підставі заяви № 2520 від 18.03.2019 року та доданих до неї документів, складено страховий акт № 133кр та 19.03.2019 року здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 15 455,93 грн.

Отже, оскільки ПАТ «Українська страхова компанія» виконала покладені на неї законом та умовами договорів добровільного страхування кредитів № 16 від 02.07.2012 року, № 12 від 01.06.2013 року, № 03 від 31.03.2014 року обов`язки, до ПАТ «Українська страхова компанія» перейшло право вимоги в порядку регресу на стягнення з відповідачки матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування у розмірі 15 455,93 грн., а тому позивач просить стягнути їх на свою користь з відповідачці в порядку регресу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 08 квітня 2020 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» в порядку регресу матеріальну шкоду за виплачене страхове відшкодування в розмірі 15 455 (п`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) гривень 93 копійки.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Суд першої інстанції на основі встановлених обставин справи та аналізу ст. 546, 979, 980, ч. 993, ч.1 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» дійшов висновку, що оскільки ПАТ «Українська страхова компанія» виконала покладені на неї законом та умовами договорів добровільного страхування кредитів, обов`язки, то позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, суд першої інстанції зазначив, що твердження відповідачці про закінчення строку позовної давності передбаченого ст. 261 ЦК України спростовується вимогами ч. 6 ст. 261 ЦК України, відповідно до яких за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання, а оскільки позивач відшкодував шкоду, яку відповідачка завдала КС «Українська кредитна спілка» 19.03.2019 року (а.с.44), то і набула право регресного позову з моменту сплати відшкодування, тобто з 19.03.2019 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, просила скасувати рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 08 квітня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити Приватному акціонерному товариству «Українська страхова компанія» у задоволенні позову.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказала, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи та докази того, що з її пенсійного рахунку щомісячно списувалися кошти в розмірі 469 грн. на рахунок Кредитної спілки «Українська кредитна спілка» в рахунок погашення кредиту, останній платіж було списано 24.02.2016 року, отже її зобов`язання перед спілкою виконані в повному обсязі.

Також, скаржниця зазначила, що згідно п. 5.7. договорів добровільного страхування кредитів до Позивача від Кредитної спілки перейшло право вимоги за кредитними договорами, який закінчився 24.02.2016 р., тому враховуючи позовну давність, передбачену ч. 5 ст. 261 ЦК України, спілка або правонаступник позивач мали право звернутись до неї з вимогою в строк до 24.02.2019 р., але позовна заява була подана після спливу трирічного строку.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 22 травня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 08 квітня 2020 року.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 03 червня 2020 року справу було призначено до апеляційного розгляду.

Позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ОСОБА_1 приймала участь у судовому засіданні, доводи апеляційної скарги підтримала, просила задовольнити апеляційну скаргу.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції на основі аналізу ст. 546, 979, 980, ч. 993, ч.1 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» дійшов висновку, що оскільки ПАТ «Українська страхова компанія» виконала покладені на неї законом та умовами Договорів добровільного страхування кредитів, обов`язки, то позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, суд першої інстанції зазначив, що твердження відповідачці про закінчення строку позовної давності передбаченого ст. 261 ЦК України спростовується вимогами ч. 6 ст. 261 ЦК України, відповідно до яких за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання, а оскільки позивач відшкодував шкоду, яку відповідач завдала КС «Українська кредитна спілка» 19.03.2019 року (а.с.44), то і набула право регресного позову з моменту сплати відшкодування, тобто з 19.03.2019 року.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України та відомостями загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області від 13.06.2019 року № 815 (а.с.35, 51).

Відповідно до пенсійного посвідчення від 24.12.2003 року серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 є пенсіонером за віком з 13.07.2003 року та відповідно до довідок, наданих Пенсійним фондом України в м. Рубіжне Луганської області від 30.05.2012 року, від 15.05.2013 року та від 02.02.2014 року отримала пенсію в період з грудня 2011 року по травень 2012 року у розмірі 5 258,54 грн., з грудня 2012 року по травень 2013 року - 6 170, 54 грн., з вересня 2013 року по лютий 2014 року 6 345,54 грн.(а.с.24, 25, 36).

На підставі анкети клієнта на отримання кредиту до КС «Українська кредитна спілка», заповненої 05.06.2012 року ОСОБА_1 , між кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 741л, на підставі якого позичальник отримала кредит у розмірі 7 000 грн. строком на 24 місяці з 05.06.2012 року по 05.06.2014 року, що підтверджується платіжним дорученням № 3259 від 05.06.2012 року (а.с.20, 37, 41).

На виконання умов вказаного вище кредитного договору та на підставі рішення Кредитного комітету № 819 від 15.05.2013 КС «Українська кредитна спілка» уклала з ОСОБА_1 16.05.2013 року додаткову угоду та надала у тимчасове користування грошові кошти з дотриманням вимог їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки, у розмірі 3 700 грн., строком на 24 місяці, з 16.05.2013 по 16.05.2015 року включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8 % річних, що підтверджується платіжним дорученням № 9893 від 16.05.2013 року (а.с.39, 42).

24.02.2014 року на підставі рішення Кредитного комітету № 1015 від 21.02.2014 року КС «Українська кредитна спілка» уклала з ОСОБА_1 додаткову угоду та надала у тимчасове користування грошові кошти з дотриманням вимог їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки, у розмірі 3 800 грн., строком на 24 місяці, з 24.02.2014 по 24.02.2016 року включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8 % річних, що підтверджується платіжним дорученням № 15208 від 24.02.2014 року (а.с.39-зворот, 43).

Відповідно до п.8.2 Цей договір набуває чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Зазначені обставини не заперечуються відповідачкою.

Між ПАТ «Українська страхова компанія» та КС «Українська кредитна спілка» укладено договори добровільного страхування кредитів №16 від 02.07.2012 року, № 12 від 01.06.2013 року та № 03 від 31.03.2014 року (а.с.26-27, 29-30, 32-33).

Відповідно до п. 1.2. вказаних договорів, предметом вказаних договорів є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані останньому внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до Кредитних договорів.

Згідно із п. 1.3. Договорів, ПАТ «Українська страхова компанія» здійснює страхування кредитного ризику за Кредитними договорами, укладеними між позичальниками та КС «Українська кредитна спілка», згідно з Реєстром наданих за звітний період кредитів, що укладені в межах Договору про співробітництво між останньою та позивачем.

У відповідності із Додатками № 1 до договорів добровільного страхування кредитів № 03 від 31.03.2014, № 12 від 01.06.2013 року та № 16 від 02.07.2012 року кредитний договір № 741л від 24.02.2014 укладений між КС «Українська кредитна спілка» та ОСОБА_1 віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 7 818, 50 грн., 9 786,50 грн. та 13 909,00 грн. (а.с.28, 31, 34).

Пунктами 2.1, 2.1.1., 2.1.2. Договорів, встановлено, що страховим випадком за цим договором по відношенню до конкретного Кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачених укладеним між ними Кредитним договором, внаслідок будь-яких подій. Відповідальність Страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо Кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених Кредитним договором протягом 10 (десяти) днів після настання строку сплати третього платежу та , якщо Кредитор не одержав обумовлений Кредитним договором останній за графіком платіж протягом 3 (трьох) днів після настання строку сплати останнього платежу, передбаченого Кредитним договором.

Відповідачка свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконувала, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачувала. Вказані обставини підтверджуються наданою КС «Українська кредитна спілка» випискою з рахунку відповідачки № 2524 від 19.03.2019 (а.с.21-22).

Відповідачкою до суду надано довідки по рахункам з АБ «Укргазбану» від 29.08.2012 року, від 15.07.2013 року за період з 01.03.2013 року по 15.07.2013 року, від 26.01.2015 року за період з 01.07.2012 року по 31.08.2012 року та від 26.01.2015 року за період з 01.09.2014 року по 26.01.2015 року, відповідно до яких у неї з рахунків було списано певні кошти на погашення кредиту, депозиту, останній платіж датований листопадом 2014 року (а.с.214-217).

У відповідності до 5.1 Договорів, КС «Українська кредитна спілка» повинна повідомити про настання страхового випадку та направити позивачу заяву про виплату страхового відшкодування не пізніше 30 числа поточного календарного кварталу відповідного, в якому настав страховий випадок з додаванням документів згідно з переліком, визначеним цим договором.

18.03.2019 року КС «Українська кредитна спілка» направила ПАТ «Українська страхова компанія» заяву № 2520 про виплату страхового відшкодування у сумі 15 455, 93 грн., внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором 741 Л від 05.06.2012 року, у зв`язку з чим страховиком було складено страховий акт № 133кр від 19.03.2019 та відповідно здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 15 455,93 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 295 від 19.03.2019 з відміткою банку про проведення платежу (а.с.44, 46, 47).

Відповідно до п.5.7 Договорів, до ПАТ «Українська страхова компанія», яка виплатила страхове відшкодування за цими договорами, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке КС «Українська кредитна спілка» має до позичальника згідно з умовами кредитних договорів.

Згідно із п. 5.8 Договорів, після отримання страхового відшкодування, КС «Українська кредитна спілка» за вимогою ПАТ «Українська страхова компанія» надає йому документи для можливості реалізації права вимоги, яке останній має до позичальника згідно з умовами кредитного договору, та подальшого провадження судових дій, зокрема довідку про сплачене ПАТ «Українська страхова компанія» страхове відшкодування.

20.03.2019 року КС «Українська кредитна спілка» надано позивачу довідку № 2528 про сплату 19.03.2019 року ПАТ «Українська страхова компанія» страхової виплати за кредитним договором № 000741л від 05.06.2012 року, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 у розмірі 15 455,93 грн. (а.с.23).

Отже, з урахуванням встановлених обставин, є підстави вважати, що до позивача перейшло право вимоги до відповідачки щодо стягнення з останньої матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування у розмірі 15 455,93 грн.

Відповідно до ст. 252,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо не встановлено договором або законом.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За зміст ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням наведеного підстав вважати, що відповідачка належним чином виконала умови договору, не має, а тому наявні підстави для звернення до суду з позовом про стягнення з неї заборгованості за кредитними договорами.

Що стосується доводів скаржниці про те, що вона повністю виконала свої зобов`язання за кредитним договором, то ці доводи не заслуговують на увагу.

Так, на підтвердження своїх заперечень щодо належного виконання зобов`язань за кредитним договором, відповідачка надала суду першої інстанції, як було зазначено вище, виписки по рахункам з АБ «Укргазбану» від 29.08.2012 року, від 15.07.2013 року за період з 01.03.2013 року по 15.07.2013 року, від 26.01.2015 року за період з 01.07.2012 року по 31.08.2012 року та від 26.01.2015 року за період з 01.09.2014 року по 26.01.2015 року, відповідно до яких у неї з рахунків було списано певні кошти на погашення кредиту, депозиту, останній платіж датований листопадом 2014 року.

З вказаних виписок вбачається перерахування платежів на погашення кредитів, які були враховані Кредитодавцем при нарахуванні заборгованості, а останній платіж датований листопадом 2014 року.

При цьому, слід зазначити про те, що згідно графіків повернення кредитів відповідно до Додатків №1,2,3 останній платіж відповідачка повинна була здійснити 24.02.2016 року.

Отже, оскільки судом не встановлено, що відповідачка після останнього платежу, тобто листопада 2014 року, здійснювала платежі за зобов`язаннями по кредитному договору та його додаткам, підстав вважати, що вона виконала свої зобов`язання, не має.

Заборгованість підтверджена розрахунком, який не спростований відповідачкою.

Тому, судова колегія погоджується з висновками суду в цій частині рішення.

Що стосується висновків суду про відсутність підстав для застосування строку позовної давності з урахуванням положень ч. 6 ст. 261 ЦК України, то в цій частині, на думку колегії суддів, висновки суду є помилковими.

За змістом ст. 261 ЦК України:

1. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

2. Перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом насильства, починається від дня припинення насильства.

3. Перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання.

4. У разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття.

5. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

6. За регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи та встановлених правовідносин, суд першої інстанції неправильно визначив характер спірних правовідносин, не розмежував поняття «регрес» та «суброгація», що призвело до помилкових висновків про правомірність відшкодування відповідачкою страховику майнової шкоди саме у порядку регресу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного судового розгляду є вимога ПАТ «Українська страхова компанія» про стягнення з ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 15 455,93 грн.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Вказана норма кореспондує з приписами ст.27 ЗУ «Про страхування», згідно з якою до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Суброгація виникає на підставі закону (стаття 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування»). При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

Тобто, за суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах.

Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.

Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.

Як було зазначено вище, в процесі розгляду спору встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між ПАТ «Українська страхова компанія» та КС «Українська кредитна спілка» укладено договори добровільного страхування кредитів №16 від 02.07.2012 року, № 12 від 01.06.2013 року та № 03 від 31.03.2014 року (а.с.26-27, 29-30, 32-33).

У відповідності із Додатками № 1 до договорів добровільного страхування кредитів № 03 від 31.03.2014, № 12 від 01.06.2013 року та № 16 від 02.07.2012 року кредитний договір № 741л від 24.02.2014 укладений між КС «Українська кредитна спілка» та ОСОБА_1 віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 7 818, 50 грн., 9 786,50 грн. та 13 909,00 грн. (а.с.28, 31, 34).

Пунктами 2.1, 2.1.1., 2.1.2. Договорів, встановлено, що страховим випадком за цим договором по відношенню до конкретного Кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачених укладеним між ними Кредитним договором, внаслідок будь-яких подій. Відповідальність Страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо Кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених Кредитним договором протягом 10 (десяти) днів після настання строку сплати третього платежу та, якщо Кредитор не одержав обумовлений Кредитним договором останній за графіком платіж протягом 3 (трьох) днів після настання строку сплати останнього платежу, передбаченого Кредитним договором.

Отже, сторони визначили у Договорі добровільного страхування, що є страховим випадком та умови відповідальності страховика за страховим випадком.

Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачувала. Вказані обставини підтверджуються наданою КС «Українська кредитна спілка» випискою з рахунку відповідача № 2524 від 19.03.2019 (а.с.21-22) та, як було встановлено, не спростовано відповідачкою в ході розгляду справи.

Проте, як було встановлено останній платіж за кредитним договором відповідачкою зроблено у листопаді 2014 року, згідно графіку платежів, останній платіж повинен бути сплачений 24.02.2016 року.

З урахуванням положень п. 2.1, 2.1.1., 2.1.2. Договору добровільного страхування відповідальність Страховика за страховим випадком виникає у разі якщо Кредитор не одержав обумовлений Кредитним договором останній за графіком платіж протягом 3 (трьох) днів після настання строку сплати останнього платежу, передбаченого Кредитним договором.

У відповідності до 5.1 Договорів, КС «Українська кредитна спілка» повинна повідомити про настання страхового випадку та направити позивачу заяву про виплату страхового відшкодування не пізніше 30 числа поточного календарного кварталу відповідного, в якому настав страховий випадок з додаванням документів згідно з переліком, визначеним цим договором.

Проте, як вбачається з матеріалів справи КС «Українська кредитна спілка» умов п.5.1 Договору добровільного страхування не виконала, звернувшись до ПАТ «Українська страхова компанія» з заявою № 2520 про виплату страхового відшкодування у сумі 15 455, 93 грн., внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором 741 Л від 05.06.2012 року тільки 18.03.2019 року.

В силу ст. 262 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно при суброгації, де також відбувається заміна сторони (кредитора) - строк позовної давності починає обчислюватись з моменту виникнення страхового випадку, як і для потерпілого (первісного кредитора). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 квітня 2018 року № 910/8982/17.

Тобто страхувальник, який зазнав майнової шкоди, набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати з моменту заподіяння шкоди. У зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги до заподіювача із залишком строку позовної давності.

Отже, оскільки останній платіж відповідачка повинна була сплатити 24.02.2016 року, то саме з цієї дати строк такої вимоги почав спливати, а тому строк позовної давності для звернення з позовною заявою сплинув 24.02.2019 року, однак з позовом до суду ПАТ «Українська страхова компанія» звернулась 30.05.2019 року, що підтверджується конвертом поштового відправлення (а.с. 48), тобто поза межами цього строку.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд неправильно визначився з характером спірних правовідносин що призвело до помилкових висновків щодо пред`явлення позивачем позову в межах строків позовної давності, а тому підстав для задоволення позову, не вбачається.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду слід скасувати відповідно до п.п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено стороною.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( у разі відмови у позові на позивача).

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, 384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 08 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» () на користь держави судовий збір в сумі 2881,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови21 серпня 2020 року.

Судді Ю.В.Єрмаков

М.В. Назарова

А.В. Яресько