Справа № 162/826/18
Провадження № 2/162/2/2020
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області у складі судді Глинянчука В.Д.,

з участю секретаря судових засідань Смаль Т.П.,

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідачів ОСОБА_3 ,

розглянувши справу за цивільним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,

встановив:

Цей позов надійшов до Любешівського районного суду Волинської області 17 грудня 2018 року.

Ухвалою суду від 05 грудня 2018 року у справі відкрито загальне позовне провадження.

Справа перебуває на стадії розгляду по суті.

Провадження у справі зупинялось у зв`язку з неможливістю її розгляду до вирішення справи № 162/210/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно за законом.

Після відновлення провадження позивач, представник позивача у судове засідання 11 грудня 2020 року не з`явились. Від представника позивача адвоката Пилипчука В.Ф. надійшла заява про відкладення розгляду справи. У зв`язку з неподанням суду будь-яких відомостей, неявка сторони позивача до суду 11 грудня 2020 року визнана неповажною, розгляд справи відкладено.

У судове засідання 24 грудня 2020 року позивач, представник позивача не з`явились повторно, про причини своєї неявки суд не повідомили, будь-яких заяв і клопотань щодо подальшого розгляду справи не подали.

Представник відповідачів адвокат Поліщук О.В. вважає, що позов ОСОБА_4 необхідно залишити без розгляду. Крім цього, представник відповідачів просить стягнути з позивача у користь відповідачів по 2500 гривень витрат на правничу допомогу, а необґрунтовані дії сторони позивача полягають у неявці до суду 11 та 24 грудня 2020 року.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не заперечили проти залишення позову ОСОБА_4 без розгляду.

Вирішуючи питання про наявність підстав про залишення позову ОСОБА_4 без розгляду, суд виходить з наступного.

Позивач, представник позивача, двічі не з`явились у судове засідання, будь-яких доказів про поважність причин неявки, клопотань про розгляд справи у їх відсутності суду не подали.

Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень позивач та представник позивача завчасно отримали судові повідомлення.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребуваннянових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заявубез розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК встановлено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Згідно з вимогами ЦПК суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18.

Таким чином, суд констатує наявність підстав для залишення позову ОСОБА_4 без розгляду.

Вирішуючи питання про стягнення з позивача у користь відповідачів витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК у разі закриття провадження у справіабо залишення позову без розглядувідповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

На підтвердження витрат ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на правничу допомогу представником відповідача подано угоди про надання правової допомоги, квитанції до прибуткового касового ордеру, акти виконаних робіт.

Згідно з остаточним розрахунком виконаних робіт представник відповідачів ознайомлювалася з матеріалами позову, складала відзив на позовну заяву, клопотання про виклик свідків, брала участь у підготовчому судовому засіданні, у судових розглядах тощо.

Відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплачено ОСОБА_3 по 2500 гривень, всього 5000 гривень.

З огляду на зміст позову, обсяг поданих сторонами доказів, кількість судових засідань, суд не вважає вказані суми завищеними.

Між тим, підставою для компенсації судових витрат відповідачів у випадку залишення позову без розгляду відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК є явно необґрунтовані дії, зловживання правом стороною позивача.

Позивач, скориставшись своїм правом, звернувся до суду з цим позовом.

Немає підстав вважати, що ОСОБА_4 , його представник систематично протидіяли розгляду справи, зловживали процесуальними правами у інший спосіб.

Неявка у судове засідання є диспозитивним правом сторони процесу і сама по собі не може розцінюватись як необґрунтовані дії. Для сторони позивача процесуальним наслідком повторної неявки у судове засідання є залишення позову без розгляду.

Таким чином, суд констатує відсутність у цьому випадку підстав для стягнення з позивача у користь відповідачів судових витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 142, 223, 257 ЦПК, суд

постановив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування залишити без розгляду.

У задоволенні клопотання представника відповідачів ОСОБА_3 про стягнення з позивача ОСОБА_4 у користь відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень витрат на правничу допомогу відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Головуючий: суддя В.Д. Глинянчук