ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/2681/19 Головуючий суддя І інстанції Харченко А.М.
Провадження № 22-ц/818/1869/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, щи виникають з відносин спадкування
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

04 вересня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

судді-доповідача Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

перевіривши у порядку прийняття до розгляду апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2019 року, постановлену у складі судді Харченко А.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2019 року відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 27.01.2020 ОСОБА_1 , через засоби поштового зв`язку, подала на цю ухвалу апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху для звернення до суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин його пропуску та наданням доказів на підтвердження цього. Роз`яснено, що у разі невиконання у встановлений строк вищевказаних вимог у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Копії ухвали Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року п`ять разів направлялись ОСОБА_1 на адресу, зазначену нею у апеляційній скарзі АДРЕСА_1 та за адресою АДРЕСА_2 .

Тричі копія вказаної ухвали була направлена апелянту за адресою 61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, 122.

Рекомендовані листи з копією зазначеної ухвали були повернуті поштою до суду апеляційної інстанції без вручення із зазначенням підстав повернення за закінченням встановленого строку зберігання, а також інших причин, що не дали змогу виконати обов`язок щодо пересилання поштового відправлення (а. с. 82-87, 88-93, 95-96, 97-98, 99-100, 125-126, 131-132, 133-134, 135-136).

Таким чином, Харківським апеляційним судом було виконано обов`язок щодо направлення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, передбачений ч. 5 ст. 272 ЦПК України. При цьому визначений судом строк на усунення недоліків апелянтом сплив ще до початку карантинних заходів, які були введені в державі з 12.03.2020.

Всупереч передбаченому ч. 1 ст. 44 ЦПК України обов`язку учасників справи добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, цікавитись подальшим рухом апеляційної скарги, отримувати надіслану апеляційним судом відповідну кореспонденцію по справі, - ОСОБА_1 не проявила зацікавленості у подальшому розгляді її скарги та не отримувала протягом тривалого строку п`яти місяців, з них майже два місяці ще до введення карантинних обмежень, копії ухвали Харківського апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху, що свідчить про зловживання правом на апеляційне оскарження.

Станом як до введення режиму карантину, 12 березня 2020 року, так і на 04 вересня 2020 року ОСОБА_1 недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

У п. 44 рішення від 03.102017 по справі «Віктор Назаренко проти України» (заява № 18656/13) ЄСПЛ при дослідженні питання щодо дотримання гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції щодо права заявника на доступ до апеляційного суду нагадав, що Договірні Сторони мають виявляти сумлінність для забезпечення ефективного здійснення прав, які гарантуються статтею 6 (див., наприклад, рішення у справі «Фретте проти Франції» (Frette v. France), заява № 36515/97, пункт 49, ЄСПЛ 2002-I). Дійсно обов`язок заявника також полягав у тому, щоб проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (див., наприклад, ухвалу щодо прийнятності у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Teuschler v. Germany), заява № 47636/99, від 04 жовтня 2001 року; рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвалу щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року; та рішення у справі «Мускат проти Мальти» (Muscat v. Malta), заява № 24197/10, пункт 44, від 17 липня 2012 року).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, оскарження окремо від рішення суду ухвали про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності було передбачено п. 8 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, що був чинним на час подання апеляційної скарги та який було виключено на підставі Закону України № 460-IX від 15.01.2020 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08.02.2020, внаслідок чого ухвала, яку оскаржує ОСОБА_3 , після 08.02.2020 за змістом ст. 353 ЦПК України не підлягає окремому оскарженню. Заперечення на такі ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду по суті справи.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню; скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

У даному випадку зміна порядку апеляційного оскарження ухвали про відкриття провадження у справі з мотивів порушення територіальної підсудності, що було визначене п. 8 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, відбулася на стадії відкриття апеляційного провадження у справі, тому відповідно до ст. 3 ЦПК України нові правила також є застосованими.

Визначене Законом України № 460-IX від 15.01.2020 обмеження права на апеляційне оскарження ухвали про відкриття провадження у справі з мотивів порушення правил підсудності передбачено законом та має легітимну мету усунення ризиків від маніпулювання правом на скаргу на шкоду розгляду справи впродовж розумного строку.

При цьому у відповідача, який при розгляді справи судом першої інстанції заявив про непідсудність справи, відповідно до ст. 378 ЦПК України існує право з цих мотивів оскаржувати остаточне судове рішення, яким закінчується розгляд справи по суті, що у разі порушення правил територіальної юрисдикції (підсудності) є безумовною підставою для його скасування з направленням справи на розгляд за встановленою законом територіальною підсудністю.

Таким чином, не можна вважати, що відповідач в такій ситуації втратив право на апеляційне оскарження згаданої ухвали, його право на доступ до суду не втрачено, а правила щодо перенесення строку на оскарження ухвали разом з рішенням суду по суті спрямовано на досягнення легітимної мети, вирішення завдання цивільного судочинства, яким є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України). У цьому контексті суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що внаслідок недобросовісної процесуальної поведінки апелянта, яка тривалий час не цікавиться долею своєї скарги, подальший розгляд справи по суті фактично припинився.

На підставі викладеного колегія суддів вбачає визначені у згаданих нормах ст. 358 ЦПК України підстави для відмови ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за скаргою на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2019 року.

Керуючись ч. 4 ст. 357, 389 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2019 року, постановлену у складі судді Харченко А.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання, і протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

О.М. Хорошевський.