ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8586/17
провадження № 2/753/3184/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарі Пугач Д.С.

за участю:

позивач не з`явився

представника позивача не з`явився

представника відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення процентів за депозитним договором та трьох відсотків річних,-

В С ТА Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 адвокат Горун Н.М. звернулася із заявою від 20.04.2017 про визначення територіальної підсудності до Апеляційного суду м. Києва за позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення процентів за депозитним договором та трьох відсотків річних. 27.04.2017 ухвалою Апеляційного суду м. Києва з метою первинного звернення до суду підсудність цивільної справи визначено Дарницькому районному суду м. Києва.

Автоматизованим розподілом судової справи між суддями Дарницького районного суду м. Києва 13.05.2017 головуючим суддею у справі визначено суддю Вовка Є.І., яким 15.05.2017 винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху із наданням позивачу строку для виправлення недоліків. На виконання ухвали суду представником позивача адвокатом Горун Н.М. направлено до суду уточнену позовну заяву від 14.09.2017.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Вовка Є.І. від 19.09.2017 позовну заяву залишено без руху із наданням позивачу строку для виправлення недоліків. На виконання ухвали суду представником позивача адвокатом Горун Н.М. направлено до суду позовну заяву в новій редакції від 26.02.2018.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Вовка Є.І. від 26.03.2018 відкрито провадження у справі.

Представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог від 19.06.2018. Позивач в позові з урахуванням всіх уточнень просив суд стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на свою користь проценти за депозитним договором в сумі 16 959,61 доларів США, 3% річних в сумі 171 548,41 грн. та пеню за Законом України «Про захист прав споживачів» в сумі 58 553 366,70 грн.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву від 05.07.2018, в якому, не визнаючи позовних вимог, просив застосувати спеціальний строк позовної давності щодо стягнення пені та загальний строк позовної давності щодо стягнення 3% річних, а також прийняти до розгляду за застосувати наведені у відзиві доводи і розрахунки. Щодо нарахування відсотків за депозитом відповідач зазначив, що за період з 06.05.2014 по 31.05.2014 проценти необхідно нараховувати за ставкою 8,5% річних (315,07 дол. США), за період з 01.06.2014 по 03.04.2017 (1 478,42 дол. США) - за ставкою «на вимогу» 1,0% річних, за період з 04.04.2017 по 24.01.2018 - за зміненою ставкою «на вимогу» 0,01% річних (4,21 дол. США), а загальна сума нарахованих відсотків складає 1 797,70 дол. США. Щодо нарахування пені, встановленої ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач зазначив, що пеня підлягає стягненню за період з 19.06.2017 по 24.01.2018 і повинна нараховуватися у розмірі 3% вартості послуги, якою, на думку відповідача, є відсотки, нараховані за ставкою «на вимогу» 0,01%, а тому підлягає до стягнення пеня в розмірі 2,65 грн. Щодо нарахування 3% річних, у відзиві зазначено, що до розрахунку необхідно взяти період з 26.02.2015 по 24.01.2018, за який нараховано до стягнення суму 127 761,13 грн.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив від 06.08.2018, в якому зазначено про фактичне часткове визнання відповідачем позовних вимог в сумах, що зазначені в наведених розрахунках, а також про підтримання позовних вимог в повному обсязі.

Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив від 17.08.2018, в якому з урахуванням допущеної у відзиві описки наведений новий розрахунок відсотків за депозитом, за яким загальна сума відсотків, яка підлягає до сплати вкладнику за період з 06.05.2014 по 24.01.2018 складає 1 840,03 дол. США, інші розрахунки, що викладені у відзиві представник відповідача підтримує та просить їх врахувати при розгляді справи.

14.06.2018 ПРИВАТБАНК змінив своє офіційне найменування з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на АТ КБ «ПРИВАТБАНК» згідно з новою редакцією Статуту банку.

Повторним автоматизованим розподілом судової справи між суддями Дарницького районного суду м. Києва 13.05.2019 головуючим суддею у справі визначено суддю Мицик Ю.С.

16.05.2019 ухвалою суду вказану справу прийнято до провадження суддею Мицик Ю.С. та призначено розгляд справи по суті.

В судове засідання 23.01.2020 з`явились представники сторін, представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, надала пояснення по суті позовних вимог. Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, надав пояснення по суті заперечень. В судовому засіданні були досліджені оригінали договору банківського вкладу, платіжного доручення, довідки про залишок грошових коштів на рахунках позивача та інших письмових доказів, копії яких містяться в матеріалах справи.

В судове засідання 03.09.2020 представники сторін не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримала.

Вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне.

31.07.2013 ОСОБА_1 був розміщений в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» депозитний вклад за депозитним договором (заявою) № SAMDN0253 в сумі 49 184,34 доларів США строком на 366 днів - по 31.07.2014 із нарахуванням процентів в розмірі 8,5 річних. Перерахування коштів на вкладний рахунок підтверджується платіжним дорученням № від 31.07.2013. Депозитний договір був розірваний з 01.06.2014 за заявою позивача від 24.05.2014. Сума заборгованості відповідача перед позивачем за депозитним договором за довідкою № 44582838 від 05.05.2014 склала 52 036,92 доларів США.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про розірвання депозитного договору від 28.05.2014, в якій просить розірвати договір з 01.06.2014.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.11.2014 у справі № 755/15839/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів і стягнення грошових коштів, вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 52 036,92 доларів США, що складається із сум депозитного вкладу та відсотків. Рішення залишено без змін після перегляду Апеляційним судом м. Києва за ухвалою від 04.03.2015 та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ за ухвалою від 17.06.2015.

В порядку примусового виконання судового рішення Соборним (раніше Жовтневим) відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції стягнуто з відповідача на користь позивача за рішенням суду суму 52 036,92 доларів США в грошовій одиниці України - гривні: 15.01.2018 - 995 638,00 грн та 25.01.2018 - 476 031,37 грн. згідно з виписками ПАТ «АЛЬФА-БАНК» від 25.01.2018 та від 01.02.2018.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначені факти відповідачем в ході розгляду справи не оспорювалися та враховувалися у наданих до суду заявах по суті.

Відповідно до ст. 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад, застосовуються положення про договір банківського вкладу.

Згідно ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умова повернення які встановлені договором.

Щодо позовних вимог про стягнення відсотків суд приходить до такого.

Відповідно до ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу і розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом.

За частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п`ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Закінчення строку дії договору в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов`язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Договір банківського вкладу не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов`язань за цим договором після закінчення терміну його дії. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-2861цс15.

Визначаючи дату початку нарахування процентів за депозитом, суд керувався таким. Згідно з довідкою № 44582838 від 05.05.2014 сума коштів на вкладному рахунку позивача становить 52 036,92 дол. США, яка складається із суми вкладу 49 184,34 доларів США і нарахованих процентів 2 852,58 доларів США.

Депозитний договір був достроково розірваний за заявою позивача з 01.06.2014 і в цей день відповідач повинен був повернути депозит разом із нарахованими процентами позивачу.

Отже, за період з 06.05.2014 по 31.05.2014 (26 днів) проценти нараховуються за ставкою 8,5% річних за умовами депозитного договору: 49 184,34 доларів США * 8,5% * 26 дн. : 365 дн. = 297,80 доларів США.

Згідно з наказом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 05.01.2004 № 07, витяг з якого міститься в матеріалах справи, затверджено процентну ставку за вкладами «на вимогу» з 01.06.2004 в розмірі 1,0 процентів річних. Згідно з протоколом комітету управління активами і пасивами ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 25.04.2017, витяг з якого міститься в матеріалах справи, з 04.05.2017 змінено процентну ставку за вкладами «на запитання» і встановлено її в розмірі 0,01% річних.

Отже, за період з 01.06.2014 по 03.05.2017 (1067 днів) проценти нараховуються за ставкою 1,0% річних: 49 184,34 доларів США * 1,0% * 1067 дн. : 365 дн. = 1 437,79 доларів США.

Позивач в порядку примусового стягнення отримала борг за судовим рішенням в грошовій одиниці України - гривні двома частинами:

15.01.2018 - 995 638,00 грн., що за курсом НБУ станом на 15.01.2018 (2853,6637 грн. за 100 дол. США) складає 34 889,81 доларів США. Період прострочення з 04.05.2017 по 14.01.2018 складає 255 днів;

25.01.2018 - 476 031,37 грн., що за курсом НБУ станом на 25.01.2018 (2886,5367) грн. за 100 дол. США) складає 16 491,43 доларів США. Період прострочення з 04.05.2017 по 24.01.2018 складає 265 днів.

Тому нарахування процентів за ставкою 0,01% річних має такий вигляд:

34 889,81доларів США * 0,01% * 255 дн. : 365 дн. = 2,43 доларів США.

16 491,43 доларів США * 0,01% * 265 дн. : 365 дн. = 1,19 доларів США.

Всього: 2,43 + 1,19 = 3,62 доларів США.

Загальна сума відсотків, яка підлягає до стягнення з відповідача, складає:

297,80 + 1 437,79 + 3,62 = 1 739,21 доларів США, що за курсом НБУ станом на день винесення рішення (2769,08 грн. за 100 дол. США) складає 48 160,11 грн.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення процентів за депозитом підлягають до часткового задоволення у розмірі 1 739,21 доларів США.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних суд приходить до такого.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов не допускається.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

26.04.2017 року Верховний Суд України у справі №3-1522гс16 сформулював наступну правову позицію щодо обчислення перебігу строку позовної давності, в спорах про стягнення 3% річних та інфляційних витрат після виконання боржником основного зобов`язання:

Главою 19 ЦК визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 зазначила, що незалежно від валюти боргу (грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання, є національна валюта України - гривня. Відтак у національній валюті України підлягають стягненню й інші складові грошового зобов`язання, передбачені, зокрема, у ст. 1048 Цивільного кодексу України, та при застосуванні ст. 625 ЦК України.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення 3% річних підлягають до часткового задоволення відповідно до розрахунку:

49 184,34 доларів США * 3,0% * 1095 дн. : 365 дн. = 4 426,59 доларів США.

Курс НБУ станом на дату винесення рішення 03.09.2020 складає 2769,08 грн. за 100 дол. США. А тому до стягнення підлягає 3% річних в розмірі:

4 426,59 доларів США * 2769,08 грн. : 100 = 122 575,81 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення пені згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» суд приходить до такого.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.

За положеннями статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 13 березня 2017 року у цивільній справі № 6-2128цс16, а також від 01 червня 2016 року у справі № 6-2558цс15.

Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

Аналогічно, 28 вересня 2016 року Верховний суд України розглядаючи справу № 6-1699цс16 (№ в ЄДРСРУ 61784699) підтвердив правову позицію висловлену у постанові Верховного суду України від 11 травня 2016 року у справі № 6-37цс16 (№ в ЄДРСРУ 57678639). Суть її полягає в тому, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення.

Згідно з правовою позицією Верховного суду України, викладеної за наслідками розгляду цивільної справи №6-1699цс16, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, а саме "ОСОБА_5 И ОСОБА_6 ПРОТИ ТУРЕЧЧИНИ (NEJDET SAHIN AND PERIHAN SAHIN V. TURKEY) (N 13279/05) від 20.10.2011 року якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже власник рахунку може добросовісно очікувати аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно він очікуватиме що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності.

До стягнення пені застосовується спеціальний строк позовної давності в один рік, встановлений ст. 258 ЦК України.

А тому нарахування пені згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» має такий вигляд:

49 184,34 доларів США * 3,0% * 365 дн. = 538 568,52 доларів США.

З урахуванням принципу пропорційності у цивільному судочинстві суд вирішив зменшити розмір неустойки до розміру заборгованості відповідача перед позивачем за депозитним договором станом на дату його розірвання - 52 036,92 дол. США, із врахуванням правової позиції, яку висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц.

У перерахунку в грошову одиницю України - гривню, станом на дату винесення рішення 03.09.2020, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі:

52 036,92 доларів США * 2769,08 грн. : 100 = 1 440 943,94 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що права та інтереси позивача були порушенні відповідачем, і вказані порушенні права та інтереси підлягають захисту шляхом стягнення з АТ комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 проценти за депозитним договором № SAMDN0253 від 31.07.2013 в розмірі 1 739,21 доларів США, 3% річних в розмірі 122 575,81 грн. та пеню згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 1 440 943,94 грн.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позов частково.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 10510,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 5, 13, 81, 141, 211, 258-259, 272-273, 354-355, ЦПК України суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення процентів за депозитним договором, 3% річних і пені задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 проценти за депозитним договором № SAMDN0253 від 31.07.2013 в розмірі 1 739,21 доларів США, 3% річних в розмірі 122 575,81 грн. та пеню згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 1 440 943,94 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в дохід держави судовий збір в сумі 10 510,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Акціонерне товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д.

Суддя Ю.С.Мицик