Справа № 135/1110/17
Провадження № 2/135/66/20
РІШЕННЯ

іменем України

30.11.2020 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Басараб О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідачів.

1. Виклад позиції позивача.

У вересні 2017 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Конякін М.С. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 204 949 грн 96 коп., а також моральну шкоду, завдану внаслідок злочину в розмірі 500 000 грн.

06.12.2017 ОСОБА_1 подав уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 50 286 грн 71 коп., моральну шкоду, завдану внаслідок злочину в розмірі 500 000 грн, а також стягнути з АТ «Страхова компанія «Країна» (залучено ухвалою суду від 06.12.2017 в якості співвідповідача а.с. 227, том 1) на свою користь 200 000 грн матеріальної шкоди.

13.11.2018 позивач ОСОБА_1 подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь 2 144 448 грн моральної шкоди, 190 640 грн 72 коп. матеріальної шкоди, а також стягнути з відповідача АТ «Страхова компанія «Країна» на свою користь 200 000 грн матеріальної шкоди, стягнути з відповідачів солідарно судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу.

На обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.09.2017 відповідач визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК). По даному кримінальному провадженню позивач визнаний потерпілим. У зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями він перебував на амбулаторному лікуванні, проходив медичні обстеження, внаслідок чого зазнав матеріальних збитків, які полягають у витратах на лікування внаслідок завданих тілесних ушкоджень, на переїзди до місць лікування, на харчування під час лікування, а також витрат у зв`язку із знищенням речей під час ДТП, загальний розмір яких, з урахуванням збільшених позовних вимог становить 390 640 грн 72 коп., з яких на лікування 345 708 грн 71 коп.; витрати пов`язані з проїздом на проживанням та харчуванням 29 331 грн 44 коп.; матеріальна шкода завдана пошкодженням речей 13 100 грн, а також витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 грн.

Водночас посилається на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в АТ «СК «Країна» на суму 200 000 грн за шкоду завдану життю та здоров`ю. За таких обставин вважає, що відповідач АТ «СК «Країна» має відшкодувати 200 000 грн, адже відшкодування за страховим випадком не відбулося, а з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути 190 640 грн 72 коп.

Крім того, внаслідок вчинення кримінального правопорушення позивач зазнав моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 2 144 448 грн (два мільйони сто сорок чотири тисячі чотириста сорок вісім гривень), яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку із завданими йому тілесними ушкодженнями. Зазначений розмір моральної шкоди підтверджується також висновком судово-психологічної експертизи, згідно з яким розмір моральної шкоди, що була спричинена потерпілому ОСОБА_1 внаслідок ДТП 15.07.2016, з урахуванням психологічних коефіцієнтів, може становити 576 мінімальних заробітних плат. З 1 січня 2018 року мінімальна зарплата в Україні становить 3 723 грн, тобто розмір моральної шкоди становить 3 723x576=2 144 448 грн.

На обґрунтування моральної шкоди позивач посилається, що у наслідок неправомірних дій відповідача порушенні його нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, є потреба необхідність постійного лікування, побоювання за свій стан. Окрім того, зазначає, що внаслідок отриманих тілесних пошкоджень позивач не має можливості повноцінно рухатись, заробляти кошти, розвиватись та насолоджуватись життям. Замість цього він весь час проводить в лікарняних закладах, переносячи операції в намаганні хоч якось покращити стан свого здоров`я.

Тому обґрунтовуючи розмір заподіяної шкоди та в підтвердження тяжкості її наслідків, посилається на інтенсивність та тривалість фізичних страждань позивача; небажання відповідача припинити порушення прав ОСОБА_1 та вчинити дії по зменшенню негативного впливу наслідків власної протиправної поведінки відносно нього (шляхом відшкодування заподіяної шкоди добровільно); особливий ступінь цинізму (демонстрування вседозволеності, приниження його особи, вираження неповаги до законних вимог) та правового нігілізму (повна та всебічна зневага до норм чинного законодавства) відповідача при порушенні прав позивача стосовно отримання відшкодування заподіяної шкоди; тривалий характер порушення фізіологічних параметрів, погіршення здоров`я, обмеження спілкування, втрата душевної рівноваги, спричинених ОСОБА_1 діями відповідача; ступінь порушення життєвих планів і перспектив позивача, істотність вимушених змін у його житті.

2. Виклад позиції відповідачів.

2-1. Виклад позиції відповідача ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він позовні вимоги позивача ОСОБА_1 визнає частково, а саме в частині лише відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. На обґрунтування свої позиції відповідач зазначив, що до подання цивільного позову він відшкодував позивачу 5 748 грн 65 коп. (4 500 грн на руки батькові позивача, що підтверджується розпискою батька позивача, та на 1 248 грн 65 коп. придбав ліки для позивача, які замовив його батько, що підтверджується чеком на 523 грн 09 коп. від 15.07.2016 та чеком на 724 грн 75 коп. від 15.07.2016). Поряд з цим зазначив, що в позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначає, що всі витрати, які позивач поніс на лікування, переїзди до місць лікування, на харчування під час лікування, витрати на правову допомогу, знищення або пошкодження речей під час ДТП підтверджуються квитанціями, але позивачем надано доказів щодо витрат на лікування лише на суму 21 646 грн 92 коп. В іншому копії чеків неможливо розібрати, прочитати. Також вважає, що не підлягає задоволенню вимога позивача про відшкодування вартості мобільного телефону в розмірі 2 000 грн, одягу вартістю 1 100 грн, оскільки доказів втрат саме на ці суми позивачем не надано. В інших наданих позивачем копіях накладних не зазначено номерів, дат складання цих накладних, в них не зазначено посад, прізвищ осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, не зазначено одиниці виміру господарської операції, не зазначено хто одержав товар за даними накладними, тобто неможливо ідентифікувати осіб, які брали участь в господарській операції.

Водночас вважає, що сума відшкодування моральної шкоди, яку заявляє позивач не відповідає понесеним позивачем моральним стражданням та є непідйомною для відповідача. У зв`язку з чим просить відповідно до ст. 454 ЦК України зменшити вказану суму, оскільки відповідач зареєстрований приватним підприємцем і працює тільки сезонно. Його виручка від реалізації послуг в 2017 році склала 38 043 грн. 18 лютого 2013 року відповідач переніс онкологічну операцію на легенях, поліхімієтерапію, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого від 01.03.2013 Вінницького обласного клінічного онкологічного диспансеру. Відповідач перебуває на обліку у кардіолога з приводу гіпертонічної хвороби та ішемічної хвороби серця, на обліку у онколога з приводу атипового карциноїду нижньої долі лівої легені, на обліку у ендокринолога з приводу цукрового діабету та змішаного нетоксичного зобу, на обліку у терапевта з приводу ХОЗЛ, легеневої недостатності, хронічного гастродуоденіту, що підтверджується листом № 256 від 17.03.2017 Ладижинського МТМО на адвокатський запит. Звісно, обстеження, операція, лікування вимагають великих коштів. Тому матеріальне становище відповідача надзвичайно важке. Окрім того, на утриманні відповідача перебувають неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, та повнолітня дитина, яка продовжує навчання на 3 курсі корабельно-будівного факультету Одеського національного морського університету ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження та довідкою № 044 від 27.12.2016 Одеського національного морського університету.

Поряд з чим звертає увагу на те, що згідно з положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Наявність поліса ОСАЦВ забезпечує відшкодування шкоди потерпілим від ДТП і, що важливо, захист майнових інтересів страхувальника, тобто шкоду, заподіяну потерпілим внаслідок ДТП, відшкодовує не водій - винуватець ДТП, а страхова компанія.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована згідно з полісом № АІ/9525244 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховик - АТ «Страхова компанія «Країна»). Строк дії поліса з 13.07.2016 по 12.07.2017, страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 200 000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн. Злочин відбувся внаслідок зіткнення з автомобілем RENAULT TRAFIC 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який є забезпеченим транспортним засобом згідно вказаного вище поліса.

Підтверджені позивачем матеріальні збитки не перевищують 200 000 грн, тому можуть бути відшкодовані страховою компанією.

2-1. Виклад позиції представника відповідача АТ «Страхова компанія «Країна».

АТ «СК «Країна» повністю заперечує з приводу позовних вимог позивача та просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині, яка стосується АТ «СК «Країна». На обґрунтування своєї позиції зазначено, що між громадянином ОСОБА_2 та ПАТ СК «Країна» 05.07.2016 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9525244 (надалі - Поліс), внаслідок чого забезпеченим транспортним засобом став RENAULT TRAFIC, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

15.07.2016 у м. Ладижин Вінницької обл. по вул. Наконечного 131-А, відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням Відповідача 1 та транспортного засобу скутер під керуванням позивача, в результаті чого, як вбачається з позовної заяви, було завдано тяжких тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_1 . Цього ж дня, ОСОБА_2 було повідомлено Страховика про ДТП, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду вх. № 4320. Відповідно до вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.09.2017 справа №135/2070/16-к, ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні ДТП, яка мала місце 15.07.2016.

Поряд з чим вказав на те, що заявлені позовні вимоги по виплаті страхового відшкодування задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не виконано вимоги ст. 35, 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закону), оскільки позивач ОСОБА_1 до Страховика із повідомленням про ДТП, відповідною заявою про страхове відшкодування та необхідними для прийняття рішення по даній справі документами не звертався, тобто було порушено досудове врегулювання спору. Таким чином позивач не виконав дій, визначених Законом для задоволення свого права на отримання страхового відшкодування, а, відповідно, не має правових підстав на отримання страхового відшкодування. Документи, що надані до суду позивачем до АТ «СК «Країна» надано не було, ані в копіях, ані в оригіналах. Отже, враховуючи викладене вище, подання даного позову до АТ «СК «Країна» є передчасним, оскільки права позивача не були порушені, невизнані чи оспорені співвідповідачем.

Поряд з чим вважають, що позовні вимоги про відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням громадянина ОСОБА_1 на загальну суму 250 286 грн 71 коп. також є безпідставними, оскільки на підтвердження понесених витрат позивачем надано копії квитанцій на загальну суму, що не перевищує 8 000 грн. Проаналізувавши копії зазначених вище квитанцій АТ «СК «Країна» зможе відшкодувати понесені витрати на придбання лікарських засобів, що підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я у загальному розмірі 1 039 грн 58 коп. (фіскальний чек від 10.08.2016 на суму 732 грн 42 коп. від 10.08.2016 на суму 142 грн 78 коп., від 10.08.2016 на суму 164 грн 38 коп.). Тільки у разі надання оригіналів позивачем документів щодо придбання лікарських засобів, документів, що підтверджують необхідність їх здійснення, заяви про страхове відшкодування та всіх необхідних документів, передбачених Законом ПАТ «СК «Країна» зможе провести відшкодування витрат.

Понесені позивачем витрати на переїзди до місць лікування, витрати на харчування під час лікування не містять обґрунтування та не мають причинно-наслідковий зв`язок з ДТП.

Щодо відшкодування шкоди, заподіяної майну та шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, то позовні вимоги в цій частині також є безпідставними, оскільки відсутнє обґрунтування вимоги позивача на компенсацію матеріальної шкоди в результаті знищення його особистих речей, а саме одежі вартістю 1 100 грн, мобільного телефону вартістю 2 000 грн, мопеда вартістю 10 000 грн та немає підтвердження, що зазначені витрати мають причинно-наслідковий зв`язок з ДТП.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим не можливе, оскільки внаслідок відсутності оригіналів документів АТ «СК «Країна» немає можливості встановити причинно-наслідковий зв`язок між ДТП та інвалідністю позивача.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то позивач до АТ «СК «Країна» із вимогами про відшкодування моральної шкоди в порядку ст. 26-1 Закону не звертався.

Щодо витрат на правову допомогу зазначено, що АТ «СК «Країна», яка виступає в якості відповідача по даній справі не є учасником ДТП, не завдавала нікому будь-якої шкоди, жодних прав позивача порушено не було з боку АТ «СК «Країна», а тому, вважають, що витрати на правову допомогу не підлягають стягненню із Страховика.

ІІ. Пояснення сторін в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені позовній заяві, з урахуванням збільшених позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 позовні вимоги визнали частково, лише щодо стягнення моральної шкоди на суму 5 000 грн, в решті просили відмовити, посилаючись на обставини відкладені у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні представники АТ «СК «Країна» позовні вимоги в частині стягнення що стосується відповідача АТ «СК «Країна» не визнали в повному обсязі, просили відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позовну заяву. Водночас під час розгляду справи представник АТ «СК «Країна» уточнив, що позивач ОСОБА_1 дійсно звертався до АТ «СК «Країна» з заявою відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про виплату йому страхового відшкодування за шкоду заподіяну особою, відповідальність якої застрахована в АТ «СК «Країна» за полісом АІ 9525244 02 лютого 2018 року. АТ СК «Країна» листом від 27.02.2018 за № 1905/18 повідомили ОСОБА_1 про те, що 02.02.2018 вони отримали подану позивачем заяву та керуючись ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України) просили надати до ПАТ «СК «Країна» інформацію про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду та ним. Також, просили надати до АТ «СК «Країна» платіжні документи (квитанції, фіскальні та/або товарні чеки) понесених позивачем затрат на лікування в оригіналі або читабельні копії, засвідчені заявником, які просили надіслати на адресу АТ «СК «Країна»: 04053, м. Київ. Кудрявський узвіз, буд. 7, 9 поверх. Однак, позивач ОСОБА_1 не надав відповідних документів, чим не виконав вимоги ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». А тому, представник відповідача АТ «СК «Країна» вважає, що, подання даного позову до них є передчасним.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Згідно із вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.09.2017 відповідач ОСОБА_2 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначеного за цим вироком. Цивільний позов, поданий потерпілим 01.02.2017 в підготовчому судовому засіданні залишено без розгляду. Вирок набрав законної сили (а.с.10-12, том 1).

При розгляді вказаного кримінального провадження встановлено, що

15.07.2016, близько 08 години 30 хвилин, у місті Ладижин Вінницької області ОСОБА_2 , керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «Рено», моделі «Трафік», державний номер НОМЕР_2 , власником якого він є, рухаючись по проїзній частині вул. Наконечного в напрямку до перехрестя вулиць Будівельників та Наконечного, у районі АЗС «Авіас», що по вулиці Наконечного №131-А, порушивши п.п. 10.1,10.4 Правил дорожнього руху, що затверджені Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001, та перед здійсненням повороту ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, не надав дорогу зустрічному транспортному засобу - скутеру марки «Хонда», моделі «Діо», який рухався по проїзній частині вул. Наконечного у напрямку вул. К. Маркса, виїхав на зустрічну смугу руху, де вчинив зіткнення з скутером під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди водій скутера «Хонда», марки «Діо», ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої травми грудей з множинними переломами ребер, гемоплевматораксом; важкої закритої тупої травми живота з пошкодженням внутрішніх органів - розривом селезінки і передньої стінки сечового міхура, кровотечею в черевну порожнину; закритих переломів кісток тазу і правої плечової кістки, які згідно висновку експерта №222 від 10.10.2016 в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечних для життя під час скоєння.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №571475 від 20.12.2016, позивачу ОСОБА_1 встановлено першу «А» групу інвалідності загального захворювання (а.с.8, том 1).

Також, судом встановлено, що позивачеві ОСОБА_1 було встановлено ендопротез кульшового суглоба EcoFit (суглоб штучний), який ним було придбано за 106 832 грн 32 коп. у ФОП ОСОБА_7 , яка згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, є платником єдиного податку, що підтверджується рахунком-фактурою СШ-06/06-001 від 06.06.2018, випискою з АТ КБ «Приватбанк» від 08.06.2018 про перерахунок коштів позивача ФОП ОСОБА_7 (а.с.179, том 2).

У підтвердження лікування ОСОБА_1 надав до позовної заяви копії квитанцій та чеків (а.с. 13-143,179-225 том 1, а.с. 175-191, том 2).

05.07.2016 між ПАТ СК «Країна» та ОСОБА_2 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9525244 (надалі - Поліс). Відповідно до умов даного договору було застраховано транспортний засіб RENAULT TRAFIC, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Строк дії договору з 13.07.2016 по 12.07.2017. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю двісті тисяч гривень, за шкоду заподіяну майну сто тисяч гривень (а.с. 156, том 1).

15.07.2016 ОСОБА_2 було повідомлено Страховика про ДТП, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду вх. № 4320, з якого вбачається, що 15.07.2016 приблизно о 09 годині в м. Ладижин Вінницької області на вулиці Наконечного відбулась транспортна пригода за участі автомобіля РЕНО ТРАФІК, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 10-11, том 2)

02.02.2018 ОСОБА_1 звертався до АТ «СК «Країна» з заявою відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про виплату йому страхового відшкодування за шкоду заподіяну особою, відповідальність якої застрахована в АТ «СК «Країна» за полісом АІ 9525244 02 лютого 2018 року (а.с.24, том 3).

АТ СК «Країна» листом від 27.02.2018 за № 1905/18 повідомили ОСОБА_1 про те, що 02.02.2018 вони отримали подану позивачем заяву за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15.07.2016. Водночас керуючись ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України) просили надати до АТ «СК «Країна» інформацію про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду та ним. Також, просили надати до АТ «СК «Країна» платіжні документи (квитанції, фіскальні та/або товарні чеки) понесених позивачем затрат па лікування в оригіналі або читабельні копії, засвідчені заявником, які просили надіслати па адресу ПАТ «СК «Країна»: 04053, м. Київ. Кудрявський узвіз, буд. 7, 9 поверх (а.с.25, том 3).

В процесі розгляду цивільної справи про стягнення матеріальної та моральної шкоди, ухвалою Ладижинського міського суду від 05.02.2018 було призначено судово-психологічну експертизу, на вирішення якої були поставлені питання: чи була ситуація, що пов`язана з отриманням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_1 внаслідок ДТП психотравмуючою для нього? Які інтенсивність та тривалість психотравмуючого впливу зазначеної ситуації? Якщо дана ситуація була психотравмуючою, то чи нанесено ОСОБА_1 внаслідок зазначеного, моральної шкоди з психологічної точки зору? Якщо так, то який можливий розмір відшкодування нанесеної ОСОБА_1 моральної шкоди з психологічної точки зору?

Згідно з висновком експерта №СЕ-1206-4-978.18 за результатами проведення судової-психологічної експертизи (а.с.136-157, том 2) встановлено, що ситуація, що склалася для ОСОБА_1 внаслідок ДТП 15.07.2016 була та залишається для нього надзвичайно інтенсивно психотравмуючою, екстремальною та трагічною подією на фоні цілковитого здоров`я, соціального та особистісного благополуччя. Дана ситуація перешкоджала у реалізації найважливішої людської потреби - у збереженні свого життя та здоров`я і нанесла реальну непоправиму шкоду здоров`ю позивача - тяжкого ступеню. Він отримав багаточисельні переломи (ребер, переломи кісток тазу, правої плечової кістки, лівої променевої кістки); розриви селезінки і сечового міхура; переніс численні складні операції («дренування грудної клітини, спленектомія, ушивання розриву сечового міхура, металлостеосінтез правої плечової кістки і лівої променевої кістки, стабілізація кісток таза АВФ на базі стрижнів, пластика уретри»). Більше п`яти місяців в сукупності він провів в стаціонарах різних медичних закладів м. Ладижина, Вінниці, Києва та Харкова. Тривалий період часу він страждає від інтенсивного фізичного болю, повної безпомічності, вимушений терпіти вкрай болісні маніпуляції, переносити дискомфорт, усвідомлюючи неможливість повного відновлення втрачених функцій. В 24 роки він став інвалідом І А групи, маючи виключно високу міру втрати здоров`я, з надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду та не маючи здатності до самообслуговування.

Одержані тілесні ушкодження кардинально змінили звичний, усталений спосіб життя підекспертного, призвели до переживання інтенсивних негативних емоцій: відчуття втрати повноцінного життя та здоров`я, до пригніченості, безпомічності, тривоги за власне здоров`я, невизначеності перспектив на майбутнє, невпевненості в собі, потрясіння. Дана ситуація призвела до зниження самооцінки підекспертного та суттєво вплинула на нормальний, звичний для нього душевний стан, порушила адаптивне життєве функціонування. Внаслідок зазначеної трагічної події потерпілий переживає екзистенційну кризу з відчуттям непоправної втрати свого здоров`я, руйнуванням звичного способу життя, втратою сенсу життя, образу себе як людини здорової та фізично активної. Дана ситуація призвела до вимушеної повної професійної бездіяльності підекспертного вже на протязі 2-х років, до втрати можливості творчої самореалізацїї в своїй професії, до необхідності в майбутньому міняти професію через обмеження за станом здоров`я.

Зазначена трагічна подія суттєвим чином відобразилася на мікрокліматі в родині потерпілого, його рідні зазнали надзвичайних страждань, тривоги, страху, клопотів, продовжують хвилюватись через його стан здоров`я і понині. Вони вимушені були вносити значні корективи у власне життя, щоб доглядати потерпілого повністю знерухомленого та безпомічного в самообслуговуванні в стаціонарах різних клінік України, на дому, консультуватись у численних спеціалістів-медиків, доглядати після операцій, шукати ліки, транспортувати його, емоційно підтримувати, тощо. Зазначена ситуація призвела до дуже значних фінансових витрат з боку сім`ї під експертного. На грудень 2017 року розмір матеріальної шкоди позивач оцінює, з урахуванням проведених підрахунків, на суму в цілому близько 250 тис грн.

Інтенсивний психотравмуючий характер зазначеної ситуації та пов`язані з цим інтенсивні та стійкі негативні емоційні переживання (страждання) є психологічною передумовою для кваліфікації моральної шкоди потерпілому ОСОБА_1 . Розмір моральної шкоди, що була спричинена потерпілому ОСОБА_1 внаслідок ДТП 15.07.2016, з урахуванням психологічних коефіцієнтів може становити 576 мінімальних заробітних плат.

Також судом встановлено, що 18 лютого 2013 року відповідач ОСОБА_2 переніс онкологічну операцію на легенях, поліхіміотерапію, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого від 01.03.2013 Вінницького обласного клінічного онкологічного диспансеру. Перебуває на обліку у кардіолога з приводу гіпертонічної хвороби та ішемічної хвороби серця, на обліку у онколога з приводу атипового карциноїду нижньої долі лівої легені, на обліку у ендокринолога з приводу цукрового діабету та змішаного нетоксичного зобу, на обліку у терапевта з приводу ХОЗЛ, легеневої недостатності, хронічного гастродуоденіту, що підтверджується листом № 256 від 17.03.2017 Ладижинського МТМО на адвокатський запит.(а.с.79- 84, том 2).

Крім того, на утриманні відповідача перебувають неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, та повнолітня дитина, яка продовжує навчання на 3 курсі корабельнобудівного факультету Одеського національного морського університету, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження та довідкою № 044 від 27.12.2016 Одеського національного морського університету (а.с.76-78, том 2).

IV. Оцінка суду.

Вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.09.2017 справа №135/2070/16-к встановлена винуватість відповідача у вчинені кримінального правопорушення (злочину) та заподіяння шкоди позивачу, а тому відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК вказаний вирок є обов`язковим для суду, який в даній ситуації розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, саме в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та вчинені вони цією особою.

А, згідно із частиною сьомою статті 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України).

В правовідносинах, що склалися між сторонами має місце заподіяння шкоди, яка завдана кримінальним правопорушенням (злочином).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Разом з тим в деліктному зобов`язанні діє принцип відшкодування шкоди в повному обсязі (ст.ст. 22, 1166 ЦК України). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Водночас принципи регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Тобто, винятком із загального правила вважається страхування відповідальності, суть і призначення якого саме й полягає в тому, що страховик згідно з договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів бере на себе обов`язок відшкодувати третім особам шкоду, завдану страхувальником. Відшкодовуючи шкоду за боржника, його страховик здійснює страхову виплату - страхове відшкодування лише в межах страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень пунктів 33.1.4., 33.3. статті 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1. статті 35).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами ОСОБА_1 про те, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування покладається на страховика - АТ «СК «Країна».

Як встановлено в судовому засіданні 02.02.2018 ОСОБА_1 звертався до АТ «СК «Країна» з заявою відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про виплату йому страхового відшкодування за шкоду заподіяну особою, відповідальність якої застрахована в АТ «СК «Країна» за полісом АІ 9525244 від 05.07.2016 (а.с.24, том 3).

Як вбачається з поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.07.2016 №АІ/9525244 страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю двісті тисяч гривень, за шкоду заподіяну майну сто тисяч гривень (а.с. 156, том 1).

Сторонами у справі не заперечувалось, що страхове відшкодування АТ «СК «Країна» не виплатила та листом від 27.02.2018 за № 1905/18 повідомила ОСОБА_1 про те, що 02.02.2018 вони отримали подану позивачем заяву за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15.07.2016. Водночас керуючись ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України) просили надати до АТ «СК «Країна» інформацію про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду та ним. Також, просили надати до АТ «СК «Країна» платіжні документи (квитанції, фіскальні та/або товарні чеки) понесених позивачем затрат па лікування в оригіналі або читабельні копії, засвідчені заявником, які просили надіслати па адресу ПАТ «СК «Країна»: 04053, м. Київ. Кудрявський узвіз, буд. 7, 9 поверх (а.с. 25, том 3).

Таким чином суд приходить до висновку, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в АТ «СК «Країна», то враховуючи, що деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19), у якій зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Таким чином попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика (або МТСБУ) із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Вказана правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 29 липня 2020 року у справі № 276/752/16-ц, провадження № 61-14669 св 19.

У справі, що розглядається, встановлено, що страховий випадок (ДТП) стався 15.07.2016, а позов до суду подано в 01.02.2017 в межах кримінального провадження №0000239 від 15.07.2016, тобто в межах установленого законом річного строку.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнення з АТ СК «Країна» на користь ОСОБА_1 майнової шкоди з урахування положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у загальному розмірі 162 000 грн 93 коп. (сто шістдесят дві тисячі гривень 93 коп.), розмір якої підтверджено належними та допустимими доказами, які суд бере до уваги.

Зокрема, призначення лікаря під час стаціонарного лікування з 31.03.2017 по 13.04.2017, з 25.04.2017 по 27.04.2017 та з 24.07.2017 по 27.07.2017 у ДУ «Інститут Урології НАМН України», зазначені відповідно в епікризах № 1499, № 1888, № 3255 - гепацеф, флоксіум, фіз. р-н, дексалгін, реосорбілакт, фраксіпарин, баралгін, лінекс форте, флюконазол, цефосульбін, 5-НОК, висновок КТ-діагностики від 19.01.2017 та накладні товарні та фіскальні чеки: № 23 від 06.05.2017 Аптека № 1 вул. Процишина, 11 на суму 168 грн; № 43 від 19.05.2017 Аптека № 1 вул. Процишина, 11 на суму 168 грн; № 32 від 20.06.2017 Аптека № 1 вул. Процишина, 11 на суму 157 грн; № 42 від 22.06.2017 Аптека № 1 вул. Процишина, 11 на суму 495 грн; тов. чек від 14.07.2017 Аптека № 1 вул. Процишина, 11 на суму 219 грн; тов. чек від 24.08.2017 Аптека № 1 вул. Процишина, 11 на суму 237 грн 65 коп.; тов. чек № 73 від 05.04.2017 Аптека м. Київ, вул. Артема, 55 на суму 527 грн 75 коп.; тов. чек № 73/1 від 05.04.2017 Аптека м. Київ, вул. Артема. 55 на суму 299 грн 45 коп.; фіск. чек від 05.04.2017 Апт. пункт № 1 Аптека № 1 м. Київ вул. Коцюбинського, 9А на суму 126 грн 92 коп.; фіск. чек від 07.04.2017 Аптека № 7 м. Київ, на суму 1 050 грн 87 коп.; тов. чек № 192 від 20.08.2017 Аптека «Біолік» на суму 150 грн.; фіск. чек від 12.04.2017 Апт. пункт № 1 Аптека № 1 м. Київ вул. Коцюбинського, 9А на суму 253 грн 94 коп.; фіск. чек від 13.04.2017 Апт. пункт № 1 Аптека № 1 м. Київ вул. Коцюбинського. 9А на суму 230 грн 85 коп.; фіск. чек від 19.01.2017 Кабінету комп`ютерної томографії м. Київ на суму 2 241 грн 00 коп. фіск. чек від 19.01.2017 АЗС ТОВ «ОККО» на суму 1 174 грн 50 коп. (заправка автомобіля з м. Ладижина до м. Києва і з м. Києва до м. Ладижина) на загальну суму 7 499 грн 93 коп. (а.с.13-143,том 1).

Призначення лікаря під час стаціонарного лікування з 01.08.2016 по 23.09.2016 у Вінницькій обласній клінічній лікарні ім. М.І. Пирогова, що зазначено у відповіді на адвокатський запит від 16.11.2017 та накладні та фіскальні чеки на ліки, що додані до уточненої від 06.12.2017 позовної заяви на суму 14 146 грн 99 коп. (а.с.179-225, том 1).

Також позивачеві ОСОБА_1 було встановлено ендопротез кульшового суглоба EcoFit (суглоб штучний), який ним було придбано за 106 832 грн 32 коп. у ФОП ОСОБА_7 , яка згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, є платником єдиного податку, що підтверджується рахунком-фактурою СШ-06/06-001 від 06.06.2018, випискою з АТ КБ «Приватбанк» від 08.06.2018 про перерахунок коштів позивача ФОП ОСОБА_7 (а.с.179, том 2). Окрім того, 07.06.2018 ОСОБА_1 проведено оперативне втручання у обсязі: тотальне безцементне ендопротезування лівого кульшового суглоба ендопротезом EcoFit Implantcast, на яке ним були придбані лікарські засоби та вироби медичного призначення за власні кошти на суму 28 205 грн 25 коп., а також понесені витрати пов`язані із проїздом до місця лікування та проживання у м. Харкові на суму 5 316 грн 44 коп., що підтверджується відповідними чеками, квитанціями, копіями проїзних документів (а.с. 178-191, том 2).

На придбання інших ліків, медичних засобів та препаратів немає призначень лікарів. Також у копіях накладних не зазначено номерів, дат складання цих накладних, в них не зазначено посад, прізвищ осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, не зазначено одиниці виміру господарської операції, не зазначено хто одержав товар за даними накладними, тобто неможливо ідентифікувати осіб, які брали участь в господарській операції. Більшість копій чеків є нечитабельними, а тому не можуть бути взяті судом до уваги.

Поряд з чим не підлягає задоволенню вимога позивача про відшкодування вартості мобільного телефону вартістю 2 000 грн, одягу вартістю 1 100 грн, мопеда вартістю 10 000 грн, оскільки доказів втрат саме на ці суми позивачем не надано та не має підтвердження, що зазначені витрати мають причинно-наслідковий зв`язок з ДТП.

Разом із тим, як встановлено вище, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП, у якому він визнаний винним була застрахована, сума завданих збитків не перевищує ліміт страхових виплат за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (200 000 грн), сторони по справі повідомляли страховика про настання страхового випадку, а страховиком вживалися певні дії щодо виплати належного страхового відшкодування, проте сама виплата здійснена не була.

Таким чином аналізуючи в сукупності всі обставини даної конкретної справи суд констатує що, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, судом не встановлено, що мав місце випадок, передбачений у статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика (200 000 грн), то суд приходить до висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 190 640 грн 72 коп.

Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

За змістом статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а також - незалежно від вини заподіювача шкоди, якщо її завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Установлено, що ОСОБА_1 в результаті ДТП зазнав тяжких тілесних ушкоджень, у зв`язку з якими він отримав першу «А» групу інвалідності загального захворювання та тривалий час перебував на лікуванні. Вказане ушкодження здоров`я безумовно потягнуло за собою заподіяння потерпілому моральної шкоди, яка полягає в порушенні його звичного способу життя, нормальних життєвих зв`язків, у фізичному болю та стражданнях, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої позивачу моральної шкоди, суд, з урахуванням характеру, обсягу та глибини завданих позивачу ОСОБА_1 моральних страждань, яких він зазнав у зв`язку із ушкодженням здоров`я, тривалим перебуванням на лікуванні та отриманням першої групи інвалідності, з урахуванням розміру моральних збитків визначених у висновку психологічної експертизи, а також з урахуванням матеріального стану та стану здоров`я відповідача ОСОБА_2 , вважає, що відшкодування в розмірі 300 000 грн (триста тисяч гривень) будуть відповідати інтересам потерпілого, а також засадам виваженості, розумності і справедливості.

Разом з тим, статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9525244 страхова сума (ліміт відповідальності) АТ «СК «Країна» на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200 000 грн.

Вирішуючи питання про відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує, що статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено відшкодування страховиком моральної шкоди в розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Оскільки 5% від 200 000 грн складає 10 000 грн, то в межах цієї суми страхова компанія повинна нести відповідальність з відшкодування завданої ОСОБА_1 моральної шкоди, в решті відповідальність покладається на страхувальника ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту першого частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Виходячи з обставин справи, суд вирішує питання про відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню із відповідача ОСОБА_2 (страхувальника) без стягнення моральної шкоди із відповідача АТ «СК «Країна» (страховика), оскільки позовних вимог про стягнення моральної шкоди із АТ «СК «Країна» позивачем не заявлялось, так як законом визначений ліміт відповідальності страховика - 10 000 грн, інший розмір моральної шкоди, яка заподіяна позивачу та визначена грішми й перевищує ліміт відповідальності страховика, у силу положень пункту першого частини другої статті 1167 та статті 1194 ЦК України покладається на відповідача ОСОБА_2 .

Аналогічна правова позиція визначена у постанові Верховного Суду від 25.11.2020 у справі №748/2968/18, провадження №61-21082св19.

Тобто, оскільки визначена судом моральна шкода у розмірі 300 000 грн перевищує ліміт відповідальності страховика (10 000 грн), встановлений статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то на користь позивача моральна шкода підлягає стягненню з ОСОБА_2 у розмірі 290 000 грн.

V. Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

VІ. Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, у тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1-5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За вимогами статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Адвокатом Конякіним М.С. надано до суду квитанцію №05/01 від 05.01.2017, згідно з якою позивач ОСОБА_1 сплатив йому кошти за правову допомогу, а саме: 500 грн 00 коп. за складання позовної заяви та 2 000 грн 00 коп. за представництво в суді. А тому суд вважає суму витрат понесену позивачем ОСОБА_1 на правову допомогу обґрунтованою та доведеною.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 76-81, 83, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, ст.ст.11, 16, 22, 1166, 1167, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 162 000 грн 93 коп. (сто шістдесят дві тисячі гривень 93 коп.) матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 290 000 (двісті дев`яносто тисяч гривень) моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 1 250 грн (одна тисяча двісті п`ятдесят гривень) витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 250 грн (одна тисяча двісті п`ятдесят гривень) витрат на правову допомогу.

З урахуванням того, що 30.10.2017 Ладижинським міським судом Вінницької області було постановлено ухвалу про забезпечення позову, шляхом накладення арешту та заборони відчуження автомобіля марки «Рено», моделі «Трафік», державний номер НОМЕР_1 , який належить відповідачу ОСОБА_2 , то суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ладижинський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Повний текст рішення складено 10 грудня 2020 року.

Суддя