Провадження № 2/761/396/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Мальцева Д.О.,

за участю секретаря Чугаєва І.В.

представник позивача Галас П.В.

представники відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва, в залі судових засідань, цивільну справу за позовом АТ «Альфа банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками по договору не відновлювальної кредитної лінії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» (далі - позивач), звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач 1) про стягнення заборгованості за кредитним договором 10-29/7409 від 13.06.2008 року у розмірі 256 916,33 дол. США.

Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 13 червня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 10-29/7409, відповідно до якого відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості до 618 000 центів зі сплатою 14,00% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 12 червня 2023 року. 14 вересня 2016 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/4811/15-ц звернуто стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 10-29/7409 у розмірі 31 348 847,37 грн.

Однак указана сума із відповідача не стягнута, оскільки ухвалою ВССУ від 19.09.2017 року зупинено виконання вищевказаного судового рішення.

Відповідач умови кредитного договору № 10-29/7409 надалі не виконує, у зв`язку з чим заборгованість ОСОБА_1 за період із 15.04.2015 року по 18.03.2018 року склала 256 916,33 дол. США (124 141,02 дол. США - відсотки, нараховані на строкову заборгованість, 132 775,31 дол. США - відсотки, нараховані на прострочену заборгованість), яку і просить суд стягнути із відповідача.

13.08.2018 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

12.12.2019 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва заяву про заміну позивача його правонаступником задоволено. Замінено позивача у цивільній справі за позовом ПуАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту на його правонаступника АТ «Альфа Банк (м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 червня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 10-29/7409, відповідно до якого відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості до 618 000 центів зі сплатою 14,00% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 12 червня 2023 року.

13 червня 2008 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № 02-10/2346, відповідно до якого іпотекодавець виступає майновим поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_1 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/7409 від 13 червня 2008 року. Згідно з умовами договору іпотеки № 02-10/2346 від 13 червня 2008 року ОСОБА_2 передала в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» у якості забезпечення виконання позичальником всіх зобов`язань за основним зобов`язанням, наступне нерухоме майно, яким є квартира АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 26 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Бондаруком О.П. та занесений в реєстр за № 908, право власності на яку зареєстроване згідно з реєстраційним написом на правовстановлюючому документі, що зроблений 31 березня 2008 р. КП КМБТІ за реєстровим номером 42031.

У лютому 2015 року ПАТ КБ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_1 , служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу майна.

14 вересня 2016 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/4811/15-ц звернуто стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 10-29/7409 у розмірі 31 348 847,37 грн.

Із долученого до справи розрахунків заборгованості за вказаним кредитним договором вбачається, що отриманий кредит відповідач за умовами договору № 10-29/7409 із 15.04.2015 року не сплачує, в результаті чого заборгованість ОСОБА_1 перед банком за період із 15.04.2015 року по 18.03.2018 року склала 256 916,33 дол. США (124 141,02 дол. США - відсотки, нараховані на строкову заборгованість, 132 775,31 дол. США - відсотки, нараховані на прострочену заборгованість).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно положень статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Умовами п.п.1.1, 1.1.1 договору кредиту № 10-29/7409 від 13.06.2008 року передбачено, що позивач надає відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості до 618 000 центів зі сплатою 14,00% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 12 червня 2023 року.

П.п. 2.4., 2.4.5. договору кредиту передбачено, що нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в валюті кредиту в останній робочий день поточного місяця (без урахування останнього робочого та послідуючого неробочих днів місяця), а також в кінцевий термін повернення заборгованості, визначений кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст. 631 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст.631 ЦК України, цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Зі змісту кредитного договору № 10-29/7409 від 13.06.2008 року судом встановлено, що сторони строк договору окремо не визначили, проте погодили кінцевий термін закінчення кредитування до 12.06.2023 року.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до положення ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позиціє проте, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Такі висновки містяться в постановах Великої палати Верховного суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 р. у справі № 310/11534/13, від 31.10.2018 р. у справі № 202/4494/16-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Разом з тим, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/4811/15-ц звернуто стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 10-29/7409 у розмірі 31 348 847,37 грн.

Таким чином, банк використав своє право передбачене положенням ч.2 ст. 1050 ЦК України, звернувшись у лютому 2015 року з позовом до позичальника, та такими діями припинив строк кредитування.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 550, 610, 611, 624, 625, 629, 1046, 1048-1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 289, 352-355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов АТ «Альфа банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками по договору не відновлювальної кредитної лінії залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: