Справа № 405/271/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Фришко А.Ю.

представника позивача : адвоката Урсаленко Б.О.

відповідача : ОСОБА_1 та її представника : адвоката Смірнової Г.Р.

представника відповідача ОСОБА_2 : адвоката Гостіщевої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, виплату грошової компенсації за частку нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила припинити її право спільної часткової власності на 49/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 ) та стягнути солідарно з відповідачів на її користь вартість цієї частки домоволодіння.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_4 . За життя ним було складено заповіт, посвідчений Першою кіровоградською державною нотаріальною конторою 05.05.1998 року за № 2-1701. 04.04.2008 року Ленінським районним судом м. Кіровограда було ухвалено рішення у справі № 2-414/08 за її позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про встановлення факту належності заповіту та визнання права власності на частину будинку, яким суд вирішив встановити факт, що заповіт складений від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , посвідченого Першою кіровоградською державною нотаріальною конторою 05.05.1998 року, реєстраційний номер 2-1701 належить ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею право власності на 49/200 часини житлового будинку з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 . Відповідачу ОСОБА_1 на праві власності на підставі вищевказаного рішення суду належить 49/200 частини домоволодіння з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , а 51/ АДРЕСА_2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 належать ОСОБА_2 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.10.2012 року у справі № 2- 311/11 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 і до неї про визначення порядку користування земельною ділянкою. Згідно з вказаним рішенням ОСОБА_1 з часткою 49/200 та їй з часткою 49/200 виділено ізольовану земельну ділянку площею 173,95 кв.м., з в`їздом через ворота, яка розташована вздовж правої бокової межі та 1/2 частку земельної ділянки площею 8,40 кв.м., всім співвласникам в спільне користування для можливості обслуговування зовнішньої стіни житлового будинку. Разом площа земельної ділянки становить 178,15 кв.м. Межа розподілу має такий вигляд: від правої бокової межі вздовж фасадної межі по пров. Херсонському довжиною 5,20 м; поворот праворуч на 90 градуси довжиною 4.10 м; поворот ліворуч на 90 градуси довжиною 6,0 м; поворот праворуч до перетину з зовнішньою стіною житлового будинку літ. «Ааа-1» довжиною 1,50 м; по міжквартирних перегородках згідно з розподілом житлового будинку літ. «Ааа-1» до перетину з зовнішньою стіною; по зовнішній стіні прибудови літ. «а» до перетину з задньою межею довжиною 1,55 м; поворот праворуч вздовж задньої межі до перетину з правою боковою межею довжиною 10,25 м; поворот праворуч вздовж правої бокової межі до перетину з фасадною межею по пров. АДРЕСА_1 довжиною 19,25 м.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.01.2014 року у справі № 405/7039/13ц провадження № 2/405/1422/13 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та до неї про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, яким зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні частиною земельної ділянки загальною площею 176,30 кв.м за вищевказаною адресою, виділеної ОСОБА_2 у користування, шляхом знесення самочинно побудованої на ній дерев`яної споруди. В задоволенні вимог до неї про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовлено.

Таким чином, на день звернення в суд їй та відповідачу ОСОБА_1 належить 49/200 частини домоволодіння: кімната 1-3 площею 14,5 кв.м, 1-4 площею 27,3 кв.м, кухні 1-2 площею 6,7 кв.м, сіней 1-1 площею 5,1 кв.м та земельна ділянка площею 178,15 кв.м. Оскільки, відповідачі фактично користуються належними їй 49/200 частинами домоволодіння, що належить їй на праві спільної часткової власності, то вона звернулась в суд із вищезазначеним позовом та просить задовольнити його.

В ході розгляду справи позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги.

Згідно уточнень позовних вимог від 13.04.2017 року позивач просила виділти їй в натурі житлову кімнату 1-4 площею 27,3 кв.м, розташовану у домоволодінні АДРЕСА_1 з відповідною площею земельної ділянки, а в разі зменшення її частки після виділу або неможливості виділу частки в натурі стягнути солідарно з відповідачів на її користь відповідну грошову компенсацію, припини її право спільної часткової власності на вказане домоволодіння та стягнути з відповідачів на її користь судові витрати.

За клопотанням позивача у справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза.

Відповідно до висновку експерта, складеного за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 12.12.2018 року № 162, експертом зроблено висновок про те, що на даному етапі відсутня технічна можливість поділу, відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва та часток співвласників, житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та визначено ринкову вартість вказаного будинку, яка станом на 12.12.2018 року становить 694 769,04 грн. без ПДВ.

19.04.2019 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до яких позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь 170 218,41 грн. компенсації вартості 49/200 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 та припинити її право спільної часткової власності на вказаний будинок з дня отримання нею грошової компенсації, стягнути з відповідачів на її користь солідарно 5 500 грн. витрат на проведення будівельно-технічної експертизи.

05.06.2019 року позивачем подано заяву уточнення (доповнення) та особисті пояснення, в яких позивач зазначає, що не має жодних претензій до відповідача ОСОБА_2 , який проживає в окремо відокремленій частині будинку (51/100) № 2 з окремим виходом на провулок Херсонський, будинок має окремі комунікації і він не користується її частиною будинку і вона вважає недоцільним стягувати з нього на її користь 85 109 грн. компенсації вартості 49/200 частки та витрати на проведення експертизи. В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 користується її часткою будинку, а тому просить суд зобов`язати ОСОБА_1 виплатити на її користь частку житла, що становить 170 218 грн. та оплату вартості експертизи 5 500 грн. ОСОБА_1 проживає разом зі своєю сім`єю, а тому члени сім`ї можуть взяти участь у виплаті їй вартості частки будинку і вона (позивач) не заперечувала б проти того, щоб вони всі разом сплачували на її користь по 3 500 грн. щомісячно (з урахуванням інфляції) на оплату послуг її догляду іншими людьми і при повній виплаті частка будинку залишалась би їм у власність.

Ухвалою суду від 09.12.2019 року у справі закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені позивачем в повному обсязі. Пояснив, що позивач наполягає на вимогах, викладених в уточненнях і наданих нею поясненнях.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Смірнова Г.Р. в судовому засіданні позов не визнали, послались на письмові заперечення, надані на подану заяву про збільшення позовних вимог та просили відмовити в задоволенні позову. Представник пояснила, що її довіритель зазначає про недобросовісність позивача щодо заволодіння часткою в спірному будинку, позивач забезпечена житлом, а саме двокімнатною квартирою, де проживає, натомість ОСОБА_1 має пенсійний вік 70 років, непрацездатна, хворіє, має лише один дохід пенсію 1 500 грн., що підтверджується наданими документами, виплата компенсації буде надмірним тягарем для неї, так як вона неспроможна виплатити вказану суму, відповідно до висновку експерта поділ є неможливим. Крім того, позивачем не зазначено за ким саме, у разі припинення її частки, має бути визначено право власності на її майно.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гостіщева В.В. пояснила, що претензій з боку позивача до її довірителя відсутні, він проживає у відокремленій частині будинку, також і за станом здоров`я і матеріальним станом не може виплатити компенсацію позивачеві.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулась позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_3 частина будинку належить ОСОБА_2 згідно договору дарування від 16.04.2004 року за № 1848, зареєстрованого Кіровоградським бюро технічної інвентаризації 20.04.2004 року за № 20549/126. Інша частина зазначеного домоволодіння належить на праві приватної спільної часткової власності в розмірі 49/200 ОСОБА_3 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.04.2008 року та ОСОБА_1 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.03.2004 року.

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.10.2012 року (цивільна справа № 2-1311/11) ОСОБА_2 виділено у користування частину земельної ділянки за вищевказаною адресою площею 176,30 кв.м та Ѕ частину земельної ділянки площею 8,40 кв.м, всім співвласникам в спільне користування для можливості обслуговування зовнішньої стіни житлового будинку, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виділено частину земельної ділянки площею 173,95 кв.м та Ѕ частину земельної ділянки площею 8,40 кв.м, всім співвласникам в спільне користування для можливості обслуговування зовнішньої стіни житлового будинку.

Позивачу ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_1 належить 49/200 частини домоволодіння, які складаються із: кімнати 1-3 площею 14,5 кв.м; 1-4 площею 27,3 кв.м; кухні 1-2 площею 6,7 кв.м; сіней 1-1 площею 5,1 кв.м та земельна ділянка площею 178,15 кв.м.

Відповідно до висновку експерта, складеного за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 12.12.2018 року № 162, експертом зроблено висновок про те, що на даному етапі відсутня технічна можливість поділу, відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва та часток співвласників, житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Ринкова вартість будинку за АДРЕСА_1 станом на 12.12.2018 року становить 694 769,04 грн. без ПДВ.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 та ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України правом власності є прав особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майно, на власний розсуд.

Згідно з ч. 4 ст. 335, ч. 1 ст. 356 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Відповідно до ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Судом відмічається, що справа перебула в провадженні суду з січня 2017 року, позивач користалась своїм правом та неодноразово уточнювала свої позовні вимоги.

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_3 просить припини її право спільної часткової власності на 49/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 ) та стягнути солідарно з відповідачів на її користь вартість цієї частки домоволодіння, але, при цьому, не зазначає за ким має бути визнано право власності на її майно.

Згідно останніх уточнень від 05.06.2019 року позивачем будь-яких претензій до відповідача ОСОБА_2 не заявляється, питання щодо відмови від позову в частині вимог до відповідача ОСОБА_2 нею не заявлено, представником позивача підтримано вимоги позову, які заявлені позивачем щодо солідарного стягнення компенсації з обох відповідачів.

З приводу уточнень щодо виділення в натурі їй житлової кімнати у спірному домоволодінні, судом відмічається, що згідно висновку експерта, складеного за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 12.12.2018 року № 162, відсутня технічна можливість поділу.

З врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Вказане кореспондується положеннями, викладеними в правовому висновку ВСУ у справі № 6-2925 від 13.01.2016 року.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою похилого віку, не працює, отримує мінімальну пенсію в розмірі 1 525 грн., що підтверджується довідкою УПФ у Кіровоградській області № 217 від 22.01.2019 року (а.с. 201, 202), має хронічне захворювання (цукровий діабет ІІ ст.), що потребує регулярного лікування. Позивач ОСОБА_3 має інше житло, де і проживає, а саме квартиру по АДРЕСА_4 . Як пояснила відповідач ОСОБА_1 вона не в змозі виплатити компенсацію позивачу, така сума є надмірним тягарем для неї.

Як зазначає позивач, відповідач ОСОБА_1 користується її часткою майна, але вимоги щодо виплати матеріальної компенсації за володіння і користування майном позивачем не заявлені. Лише в останніх уточненнях до позову від 03.06.2019 року позивачем заявлено, що вона хотіла б, щоб відповідач ОСОБА_1 та її сім`я взяли участь у виплаті їй вартості її частки будинку і сплачували по 3,5 тис. грн. на оплату послуг з її догляду іншими людьми і тоді її частка залишиться їм.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими, а позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на відповідача. а тому суд відносить понесені позивачем витрати на проведення експертизи у даній справі в розмірі 5 500 грн. за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, виплату грошової компенсації за частку нерухомого майна відмовити.

Судові витрати по справі вважати фактично понесеними.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення в повному обсязі виготовлене 07.02.2020 року.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_5 .

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , прож. АДРЕСА_1 .

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_7 ОСОБА_8