Справа № 182/41/20
Провадження № 2/0182/575/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.09.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що його батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Батьки одружились ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився він. Крім нього, у батьків є ще донька, а його рідна сестра - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У його матері були ще дві рідні сестри, а його рідні тітки: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Їх батьками були ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Усі сестри народились на території Російської Федерації, оригінали документів, які б підтвердили родинні стосунки між ними, не збереглися. Єдиним документом, який підтверджує наявність родинних зв`язків між сестрами, є рішення Народного суду м.Нікополя від 17.04.1974 року по цивільній справі про визнання права власності та розподіл спадкового майна, яке залишилось після смерті їх матері ОСОБА_11 , померлої у 1968 році. Згідно вказаного рішення суду, за ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 визнано право власності на 21/76 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_10 - 35/76 частини того ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11 ОСОБА_9 на праві приватної власності належала також квартира АДРЕСА_2 , на підставі реєстраційного посвідчення від 24.10.1994 року, виданого начальником Нікопольського МБТІ. В указаній квартирі тітка проживала разом зі своїм сином, а його двоюрідним братом - ОСОБА_13 . ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_9 . Ніяких розпоряджень на випадок своєї смерті вона не зробила, заповіту не склала. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері був її син - ОСОБА_13 . Він прийняв спадщину після смерті своєї матері фактично, відповідно вимог ст.549 ЦК України, чинного на момент смерті ОСОБА_9 . Він постійно проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавицею в квартирі АДРЕСА_2 , але до нотаріальної контори з приводу отримання ним свідоцтва про право на спадщину не звертався. ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_13 . Власної сім`ї ОСОБА_14 не утворив, рідних братів та сестер у нього не було. Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_13 також не складав. Найближчим його родичем являється він та його рідна сестра ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_13 до 2-ї Нікопольської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину звернувся ОСОБА_4 , який ніякого стосунку до родини ОСОБА_15 не має і взагалі не являється їх родичем. ОСОБА_4 звернувся до суду з приводу встановлення між ним та померлим ОСОБА_13 родинних стосунків. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 05.05.2015 року по справі № 182/1568/15-й у задоволенні позову ОСОБА_4 було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.11.2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов ОСОБА_4 задоволений в повному обсязі. За ним було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2 як за двоюрідним племінником померлого ОСОБА_13 , в порядку спадкування за законом п`ятої черги. Він випадково дізнався про рішення апеляційного суду Дніпропетровської області після того, як у спадковій квартирі були раптово замінені замки на вхідних дверях. Незаконне рішення апеляційного суду Дніпропетровської області ним було оскаржене в касаційному порядку. Його касаційна скарга була задоволена, рішення Нікопольського міськрайонного суду від 05.05.15 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.11.2015 року скасовані ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.03.2017 року. Справа направлена на новий розгляд до Нікопольського міськрайонного суду в іншому складі. 19.04,2017 року цивільна справа надійшла у провадження до судді Нікопольського міськрайониого суду Рибакової В.В. Ухвалою суду від 17.10.2017 року задоволена його заява від 12.07.2017 року про залучення його до участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_4 . Після призначення цивільної справи за позовом ОСОБА_4 про визнання за ним права на спадщину за законом в іншому складі суду він жодного разу не з`явився до судового засідання. Ухвалою Нікопольського міськрайониого суду від 26.01.2018 року позов залишений без розгляду. Усі зазначені обставини були встановлені судом при розгляді його позову по справі № 182/2137/19 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду по цивільній справі №182/2137/19 йому наданий додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_13 протягом 4 місяців. Після ухвалення рішення суду від 27.12.2019 року він знову звернувся до 2-ї Нікопольської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті його двоюрідного брата. Його сестра ОСОБА_3 не має претензій щодо спадщини, до нотаріальної контори з цього приводу не зверталась. Але у видачі правовстановлюючих документів на спадщину йому було відмовлено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса 2-ї Нікопольської державної нотаріальної контори Балашової В.М. від 27.12.2019 року, оскільки ним не надані правовстановлюючі документи на спадкове майно та не доведені родинні стосунки з померлим. Крім квартири, яка повинна належати ОСОБА_13 в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_9 , померлому брату належали прості іменні акції ВАТ «НЗФ» в кількості 2 000 штук, загальною вартістю 500 грн. Необхідні правовстановлюючі документи у нього наявні, протее, усі документи на квартиру зникли після намагань ОСОБА_4 шахрайським шляхом заволодіти спадковою квартирою. Таким чином, він не має можливості оформити своє право, а тому вимушений звертатись до суду з цим позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на задоволенні позовних вимог наполягав. Суду пояснив, що ОСОБА_16 бачив лише один раз. Йому подзвонила Голова ОСББ Чорна і сказала, що в квартиру його двоюрідного брата буде вселятись ОСОБА_16 . Він поїхав на місце. ОСОБА_16 вів себе дуже нахабно, забрав ключі і зайшов до спадкової квартири.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги свого довірителя підтримала і суду пояснила, що, нажаль, документи на квартиру не збереглися. Доказом родинних відносин є лише рішення суду та фотознімки, надані її довірителем до суду. В рідної тітки її довірителя ОСОБА_18 був лише один син, який проживав разом з мамою в квартирі, а потім після смерті мами залишився проживати сам. Ще за життя у його двоюрідного брата виникли якісь проблеми з квартирою. Вони із сестрою говорили і брату і його сусідам, щоб вони дзвонили їм, якщо якісь проблеми виникнуть. Але коли раптово помер ОСОБА_15 , одразу ж з`явився ОСОБА_16 , який після рішення Апеляційного суду вселився у спадкову квартиру і забрав всі документи. А потім зник. Її довірителем до суду надані фото, які наявні лише у членів однієї родини.

Відповідачка ОСОБА_3 проти задоволення позову не заперечувала, підтвердила сказане братом, а також додатково суду пояснила, що їм важко було зібрати докази, що підтверджують родинні відносини з померлим, бо їх дід працював в ліспромхозах і там же народжувались його діти, а потім ці ліспромхози розпадались і дід з сім`єю їхав в інший ліспромхоз. Тому документів знайти не змогли.

Третя особа ОСОБА_4 до суду не з`явився, повідомлявся належним чином про розгляд справи і судовою повісткою з поштовим повідомленням, які були отримані ним особисто (а.с.45), і оголошеннями на офіційному веб-порталі «Судової влади» (а.с.98, 100). Крім того, про належне повідомлення ОСОБА_4 про розгляд справи і його обізнаність про те, що справа перебуває в провадженні суду, свідчить і його заява про відкладення розгляду справи, надіслана ним до суду 30.04.2020 року (а.с.89).

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено в судовому засіданні, батьками позивача ОСОБА_1 та відповідачки по справі ОСОБА_3 були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Батьки сторін по справі одружились 28.07.1958 року . ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився позивач (а.с.10). Відповідачка - рідна сестра позивача - ОСОБА_19 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 . У матері позивача та відповідачки по справі були ще дві рідні сестри, а їх рідні тітки: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Їх батьками були ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Усі сестри народились на території Російської Федерації, оригінали документів, які б підтвердили родинні стосунки між ними, не збереглися. Єдиним документом, який підтверджує наявність родинних зв`язків між сестрами, є рішення Народного суду м.Нікополя від 17.04.1974 року по цивільній справі про визнання права власності та розподіл спадкового майна, яке залишилось після смерті їх матері ОСОБА_11 , померлої у 1968 році (а.с.29). Згідно вказаного рішення суду, за ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 визнано право власності на 21/76 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_10 - 35/76 частини того ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11 (а.с.29). ОСОБА_9 на праві приватної власності належала також квартира АДРЕСА_2 , на підставі реєстраційного посвідчення від 24.10.1994 року, виданого начальником Нікопольського МБТІ (а.с.13). В указаній квартирі тітка позивача та відповідачки проживала разом зі своїм сином, а їх двоюрідним братом - ОСОБА_13 . ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_9 (а.с.11). Ніяких розпоряджень на випадок своєї смерті вона не зробила, заповіту не склала. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері був її син - ОСОБА_13 , який прийняв спадщину після смерті своєї матері фактично, відповідно вимог ст.549 ЦК України, чинного на момент смерті ОСОБА_9 , оскільки постійно проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавицею в квартирі АДРЕСА_2 , але до нотаріальної контори з приводу отримання ним свідоцтва про право на спадщину не звертався. ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_13 (а.с.8, 47-48). Власної сім`ї він не утворив, рідних братів та сестер у нього не було. Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_13 також не складав. Найближчими його родичами є позивач та його рідна сестра - відповідачка по справі - ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_13 до 2-ї Нікопольської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину звернувся ОСОБА_4 (а.с.55), який не являється їх родичем. Однак, ОСОБА_4 після відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, звернувся й до суду з приводу встановлення між ним та померлим ОСОБА_13 родинних стосунків. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 05.05.2015 року по справі № 182/1568/15-й у задоволенні позову ОСОБА_4 було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.11.2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов ОСОБА_4 задоволений в повному обсязі. За ним було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2 як за двоюрідним племінником померлого ОСОБА_13 , в порядку спадкування за законом п`ятої черги. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області позивачем по справі було оскаржене в касаційному порядку і його касаційна скарга була задоволена. Справа направлена на новий розгляд до Нікопольського міськрайонного суду в іншому складі. Оскільки ОСОБА_4 жодного разу не з`явився до судового засідання, ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 26.01.2018 року позов було залишено без розгляду. Усі зазначені обставини були встановлені судом при розгляді позову ОСОБА_1 по справі № 182/2137/19 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини і йому було надано додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_13 протягом 4 місяців (а.с.12-14). Після ухвалення рішення суду від 27.12.2019 року позивач по справі знову звернувся до 2-ї Нікопольської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті його двоюрідного брата ( ОСОБА_3 не має претензій щодо спадщини і до нотаріальної контори з цього приводу не зверталась). Однак, у видачі правовстановлюючих документів на спадщину ОСОБА_1 було відмовлено 27.12.2019 року, оскільки ним не надані правовстановлюючі документи на спадкове майно та не доведені родинні стосунки з померлим (а.с.7). Крім квартири, яка повинна належати ОСОБА_13 в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_9 , спадкодавцеві належали прості іменні акції ВАТ «НЗФ» в кількості 2 000 штук, загальною вартістю 500 грн. (а.с.22-24).

Родинні стосунки між позивачем ОСОБА_1 , відповідачкою ОСОБА_3 та спадкодавцем ОСОБА_13 в судовому засіданні засвідчили не лише сторони по справі, які надали фотознімки та документи, що в них збереглися, а свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

Так, свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що вона - дружина позивача по справі. В шлюбі з ним перебуває 36 років, з 1984 року. Вона добре знала тітку чоловіка ОСОБА_9 та її сина ОСОБА_22 . Вони приходили до них в гості. Коли померла його мама - до нього. Вони родичались, правда, бачились не часто, але були в курсі справ один одного. У двоюрідного брата її чоловіка ОСОБА_13 сім`ї не було, рідних братів та сестер - теж. ОСОБА_34 помер в 2014 році. За яких обставин, не знають. Чоловік пішов до ОСОБА_34, щоб його провідати, і дізнався, що його вже немає.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що вона з 4-го класу дружить з відповідачкою по справі ОСОБА_23 , а потім разом з ОСОБА_24 у ОСОБА_25 хрестили її старшу дитину, тобто, з ОСОБА_26 вони куми. Вона знала і маму Каті та ОСОБА_27 , і тіток - ОСОБА_28 та ОСОБА_29 . Знала і сина тітки ОСОБА_30 , він у неї був один. ОСОБА_31 з ОСОБА_25 родичались з ОСОБА_32 , ходили один до одного в гості, і з тітками родичались. Вона особисто кілька разів була з ОСОБА_25 в гостях у ОСОБА_33 в квартирі на 8-му кварталі. Знає, що ОСОБА_34 хворів, через це не був одружений і дітей не мав. Хто такий ОСОБА_35 не знає і про нього ніколи не чула.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 4, 6-13, 19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_13 , визнавши їх двоюрідними братами.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 30,0 кв.м., в порядку спадкування за законом п`ятої черги після смерті ОСОБА_13 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на прості іменні акції ВАТ «Нікопольський завод феросплавів» в кількості 2 000 штук, загальною вартістю 500 грн., в порядку спадкування за законом п`ятої черги після смерті ОСОБА_13 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал