Справа № 467/924/20
УХВАЛА

про залишення позовної тзаяви без руху

28.08.2020 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В.,отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Філія «Южноукраїнська ДЕД Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки,-

ВСТАНОВИВ :

Вказана позовна заява надійшла до суду 28 серпня 2020 року.

Проте, на цей час провадження за нею не може бути відкрите через недодержання вимог ч.4 ст. 177 ЦПК України щодо надання документу, який підтверджує сплату судового збору у порядку та розмірі, що установлені законом.

Зокрема, позивач порушив перед судом питання про стягнення із відповідача заборгованості із невиплаченої заробітної плати, а також середнього заробітку за час розрахунку при звільненні за період з 03 червня 2020 року по 18 червня 2020 року у розмірі 16 056, 56 грн.

Дійсно, на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Але Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 звернула увагу, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

А тому, як вказала ВП ВС, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Відповідно, позивач, висуваючи вимогу про стягнення із відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, мав сплатити судовий збір у розмірі та у порядку, що установлені законом, і, відповідно, згідно із нормою ч.4 ст. 177 ЦПК України, додати до позовної заяви документ, що підтверджує це.

Однак, у цьому випадку такого документу до позовної заяви додано не було, що вказує на необхідність запропонувати позивачу усунути цей недолік шляхом надання документу, що підтверджує сплату судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про ссудовий збір»), що, у даному конкретному випадку становить 840,80 грн.

За таких обставин, позовну заяву на підставі ч.1 ст. 185 ЦПК України належить залишити без руху.

Згідно положень ч.2 ст. 185 ЦПК України строк усунення недоліків визначається суддею і не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Тож, позивачу слід запропонувати усунути вказаний в ухвалі недолік у спосіб, що у ній визначений, протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали, оскільки усунення такого роду недоліку не вимагає значної витрати часу.

При цьому, слід указати, що за практикою ЄСПЛ право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, у тому числі, й щодо умов прийнятності звернень, оскільки воно (це право) за своєю природою потребує регулювання державою. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, процесуальні заборони й обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу ( за змістом рішення ЄСПЛ від 20.05.2020 року у справі «Пелевін проти України»).

Європейський суд з прав людини також указав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Відповідно, залишення позовної заяви у цій ситуації без руху не може сприйматись як обмеження доступу до суду.

Тому, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 185, 258 - 261 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Філія «Южноукраїнська ДЕД Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки - залишити без руху.

Запропонувати позивачу не пізніше 5 (п`яти) днів з дня отримання копії цієї ухвали усунути виявлені недоліки, у спосіб, що визначений в ухвалі, інакше позовна заява буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню йому.

Роз`яснити позивачу, що якщо він відповідно до цієї ухвали виконає вимоги ст. 175 ЦПК України у п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали, то позовна заява вважається поданою у день первісного її подання до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею, але заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя І.В. Явіца