Справа № 154/3667/19 Головуючий у 1 інстанції: Лященко О. В.
Провадження № 22-ц/802/793/20 Категорія: 16 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Матвійчук Л. В.,

секретар судового засідання Галицька І. П.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Володимир-Волинської міської ради Католик Ю. В.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Лесика С. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Володимир-Волинської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 травня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулися в суд з позовом до Володимир-Волинської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність. Позовні вимоги мотивовано тим, що Володимир-Волинська міська рада рішенням від 28.04.2017 № 17/18 передала у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,680 га для обслуговування житлового будинку у АДРЕСА_1 . Вказане рішення не відповідає вимогам закону з огляду на те, що ОСОБА_2 не мала права на приватизацію земельної ділянки площею 0,068 га і такими діями порушено їх право на користування житловим будинком та земельною ділянкою. Позивачам на праві власності належать житловий будинок та земельна ділянка площею 0,0618 га для обслуговування цього будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач ОСОБА_2 є сусідкою і їй на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Вони разом з відповідачкою мали спільний проїзд до своїх будинків із АДРЕСА_2 рішенням від 28.04.2017 передала цей проїзд у власність ОСОБА_2 , яка встановила огорожу на проїзді, чим перекрила позивачам заїзд до будинку. Міська рада на їхні численні звернення щодо порушення їхніх прав не виявила порушень законодавства. Відповідач ОСОБА_2 мала право на приватизацію тільки 0,06 га, оскільки по договору купівлі-продажу від 4.08.2016 набула право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та набула право на земельну ділянку площею 0,06 га у межах, які були встановленні у 1959 році. Згідно листа Володимир-Волинського міськвиконкому від 05.03.2018 рішення міської ради від 28.04.2017 № 17/18 було прийняте на підставі технічної документації, виготовленої у 2016 році для ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які були попередніми власниками житлового будинку. У технічній документації площу земельної ділянки з невідомих причин збільшили із 0,06 га до 0,068 га, безпідставно включено проїзд площею 0,008 га, який міська рада ніколи не надавала їм у користування. Технічну документацію не погоджено із сусідніми власниками та землекористувачами. У акті погодження меж нема дати його складання і не зазначено площі ділянки земельної ділянки. Акт приймання-передачі межових знаків також не містить дати його складання. Просять визнати недійсним рішення Володимир-Волинської міської ради від 28.04.2017 № 17/18 про надання у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,068 га за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачів на їх користь понесені судові витрати.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вказує, що позивачами було надано докази того, що рішенням Володимир-Волинського міськвиконкому № 91 від 19.03.1959 для будівництва житлового будинку, який зараз належить ОСОБА_2 , було виділено земельну ділянку площею 0,06 га. Інших рішень про зміну цієї площі немає. Міська рада передала у власність ОСОБА_2 не 0,06 га, а 0,068 га. Площа збільшилась на 0,008 га за рахунок дороги, яка була спільним проїздом до житлових будинків позивачів і відповідача ОСОБА_2 та не могла бути приватизована. При ухваленні рішення судом першої інстанції не враховано вимоги ст. 55 ЗУ «Про землеустрій» та п. 2.8. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 N 376 відповідно до яких до технічної документації із землеустрою додається документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою. Акт погодження меж земельної ділянки не відповідає встановленим вимогам. ОСОБА_3 не мала права погоджувати межі, так як на час складання акту не мала права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки в акті зазначена дата 2015 рік, а ОСОБА_3 набула права власності на житловий будинок 22.07.2016. Покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, позивач ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в даній справі.

Відповідач Володимир-Волинська міська рада подала відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що згідно договору від 04 серпня 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продали у власність ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 82,1 кв. м. ОСОБА_2 на підставі ч. 1, 2 ст. 377 ЦК України набула права власності і на земельну ділянку на якій розташований будинок. Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про державний земельний кадастр» у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння. З метою укладення вказаного договору купівлі-продажу та присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0680 га за адресою: АДРЕСА_1 . Твердження апеляційної скарги про те, що при виготовленні технічної документації було порушено вимоги ст. 55 ЗУ «Про землеустрій» та п. 2.8. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 N 376 є помилковим. Згідно п. «е» ч. 10 ст. 55 ЗУ «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до п. 4.1. вказаної вище Інструкції відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст. 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (п. 4.3. Інструкції). Як зазначено в Завданні на складання технічної документації ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кінцевим результатом робіт є встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. У складі технічної документації є акт погодження в натурі зовнішніх меж земельної ділянки, в якому, зокрема, є погодження позивача ОСОБА_3 . Оскаржуване позивачами рішення міської ради прийняте 27 квітня 2017 року, а ОСОБА_1 набула права власності на 42/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 за договором дарування від 31 липня 2017 року. Враховуючи те, що жодним законодавчим актом, що регламентує процедуру розроблення землевпорядної документації не передбачено обов`язку щодо переоформлення виготовленої документації з попереднього власника житлового будинку на нового набувача прав на нього, а тому рішенням Володимир-Волинської міської ради від 27 квітня 2017 року № 17/18 ОСОБА_2 , як набувачу прав власності на житловий будинок, було затверджено технічну документацію із землеустрою. Помилковим є твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 мала право приватизувати земельну ділянку лише площею 0,06 га, покликаючись при цьому на рішення виконкому Володимир-Волинської міської ради від 19 березня 1956 року № 91 за яким ОСОБА_6 було виділено земельну ділянку під індивідуальне будівництво. ОСОБА_6 не було виготовлено землевпорядної документації і вказана земельна ділянка не була сформована. Відповідач вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Представники відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 подали відзив на апеляційну скаргу. Вказують, що покликання в апеляційній скарзі на рішення виконкому Володимир-Волинської міської ради від 19 березня 1956 року № 91 за яким ОСОБА_6 було виділено земельну ділянку є безпідставним, оскільки не було виготовлено землевпорядної документації, а отже вказана земельна ділянка не була сформована. Позивачами не надано належних та допустимих доказів існування права користування спільним під`їздом до житлових будинків. Представники відповідача заперечують твердження апеляційної скарги про те, що при виготовленні технічної документації було порушено вимоги ст. 55 ЗУ «Про землеустрій» та п. 2.8. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 N 376, оскільки як зазначено в Завданні на складання технічної документації ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кінцевим результатом робіт є встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст. 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (п. 4.3. Інструкції). До апеляційної скарги не надано доказів на підтвердження того, що акт погодження меж повинна була підписати мама особи, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_9 . Просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач ОСОБА_1 подала заперечення на відзив відповідачки. Посилається на п. а ч. 3 ст. 116 ЗК України, де вказано про безоплатну передачу у власність громадян земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні. Рішення виконкому Володимир-Волинської міської ради від 19 березня 1956 року № 91 були встановлені адреса, місце, площа, цільове призначення земельної ділянки, межі земельної ділянки на місцевості, таким чином земельна ділянка була сформована відповідно до діючого на той час законодавства. При виготовленні технічної документації була проігнорована вимога закону про долучення правовстановлюючих документів на землю. Міська рада не мала права передавати у власність ОСОБА_2 земельну ділянку на підставі технічної документації, яка була виготовлена на замовлення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

Позивач ОСОБА_1 подала заперечення на відзив відповідача Володимир-Волинської міської ради в якому вказує, що міська рада безпідставно посилається на договір купівлі-продажу від 04.08.2016 за яким ОСОБА_2 купила будинок, як на доказ набуття ОСОБА_2 права на земельну ділянку площею 0,068 га. В даному випадку відсутнє рішення про збільшення площі земельної ділянки з 0,06 га до 0,068 га, а отже не було і підстав для приватизації ділянки площею 0,068 га, виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,068 га. Земельна ділянка площею 0,008 га була як провулок для заїзду до житлових будинків. Вважає, що в даному випадку потрібен був дозвіл органу місцевого самоврядування на виготовлення технічної документації, а також правовстановлюючий документ на землю при виготовленні технічної документації із землеустрою, оскільки мала б приватизовуватись земельна ділянка площею 0,06 га, яка надавалась у користування рішення виконкому Володимир-Волинської міської ради від 19 березня 1956 року № 91.

Позивач ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з підстав, що в ній наведені.

Представник відповідача Володимир-Волинської міської ради Католик Ю. В., представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Лесик С. І. в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу не визнали та просили залишити її без задоволення.

Інші учасники справи в суд апеляційної інстанції не з`явились, хоча належним чином були повідомлені судом про час та місце судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано жодних належних та допустимих доказів будь-яких порушень при прийнятті Володимир-Волинською міською радою рішення від 28.04.2017 № 17/18, а також не доведено порушення прав позивачів ОСОБА_2 при приватизації земельної ділянки.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно договору від 04 серпня 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продали у власність ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 82,1 кв. м.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0680 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :003:7171.

Рішенням Володимир-Волинської міськради № 17/18 від 28.04.2014 вирішено затвердити технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) земель житлової і громадської забудови у м. Володимир-Волинський із земель комунальної власності згідно додатку 1. Передати у власність громадянам земельні ділянки, зазначені в п. 1. Зареєструвати право власності на земельні ділянки відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В додатку № 1 до рішення Володимир-Волинської міськради № 17/18 від 28.04.2014 Список громадян, яким затверджується технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок із земель комунальної власності, які знаходяться у їхньому користуванні, у власність, вказана землекористувач ОСОБА_2 , місце надання земельної ділянки вул. АДРЕСА_1 , кадастровий № :01:003:7171, площа 680 кв. м, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розроблена за замовленням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 містить: завдання на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); пояснювальну записку; заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; копію свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_4 ; копію свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_5 ; копії паспортів заявників; копії витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданих на ім`я заявників; копія технічного паспорту; план меж земельної ділянки за результатами кадастрової зйомки; ситуаційна схема земельної ділянки; план меж земельної ділянки; кадастровий план зовнішніх меж земельної ділянки; акт погодження в натурі зовнішніх меж земельної ділянки; акт приймання-передачі межових знаків на зберігання та відповідає п. 2.8. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376.

Як зазначено в Завданні на складання технічної ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , «кінцевим результатом робіт є встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками».

За ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Згідно з ч. 14 ст. 186 Земельного кодексу України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про державний земельний кадастр» у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння.

Згідно п. «е» ч. 10 ст. 55 ЗУ «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до п. 4.1. вказаної вище Інструкції відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст. 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (п. 4.3. Інструкції).

В даному випадку мало місце розроблення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки, а тому вимога щодо долучення до неї копії документа, що посвідчує право на земельну ділянку не застосовується, оскільки згідно п. 2.8 Інструкції, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі його наявності), а тому суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Чинним законодавством, що регламентує процедуру розроблення землевпорядної документації не передбачено обов`язку щодо переоформлення виготовленої документації з попереднього власника житлового будинку на нового набувача прав на нього. Відтак, рішенням Володимир-Волинської міської ради від 27 квітня 2017 № 17/18 ОСОБА_2 , як набувачу права власності на житловий будинок, що знаходиться на земельній ділянці площею 680 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у власність, що була виготовлена на замовлення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як попередніх власників даного житлового будинку.

Судом першої інстанції встановлено, що у складі цієї технічної документації є акт погодження в натурі зовнішніх меж земельної ділянки, в якому, зокрема, є погодження позивача ОСОБА_3 , що не заперечувалось в суді. Оскаржуване позивачами рішення Володимир-Волинської міської ради було прийняте 27 квітня 2017 року. Позивач ОСОБА_1 набула право власності на 42/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за договором дарування від 31 липня 2017 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що міститься в матеріалах справи.

Погодження меж з суміжними власниками та землекористувачами є виключно допоміжною стадією у процедурі оформлення земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Ненадання позивачем своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача не може бути перепоною для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації.

Крім того, позивач ОСОБА_1 на час прийняття оспорюваного рішення не була співвласником житлового будинку і не мала права користування земельною ділянкою.

Рішення виконкому Володимир-Волинської міської ради від 19 березня 1959 № 91 ОСОБА_6 було виділено земельну ділянку під індивідуальне будівництво по АДРЕСА_3 , загальною площею 600 кв. м. ОСОБА_6 не було виготовлено землевпорядної документації, а тому висновок суду першої інстанції про те, що вказана земельна ділянка не була сформована є правильним. Щодо посилання ОСОБА_1 на п. а ч. 3 ст. 116 ЗК України, то в даному випадку права на земельну ділянку перейшли у зв`язку з набуттям права на жилий будинок.

Судом першої інстанції враховано, що житловий будинок позивачів безпосередньо межує із проїжджою частиною, вони мають безперешкодний доступ до власного житлового будинку, що підтверджується долученою копією кадастрового плану зовнішніх меж земельної ділянки, переданої у спільну сумісну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в якому зазначено, що відстань від А до Б є землями загального користування (вул. професора Бобка), зазначене підтвердили і позивачі при розгляді справи судом першої інстанції.

Стаття 152 ч. 2 ЗК України встановлює, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Рішенням міської ради не порушено прав позивачів на землю і таких доказів суду не надано. Суду не доведено, що позивачам надавалась у користування частина земельної ділянки, яка передана у власність відповідачці ОСОБА_2 . Спірна частина земельної ділянки не входить до земельної ділянки позивачів площею 0,0618 га за адресою АДРЕСА_2 , право спільної сумісної власності на яку зареєстровано на підставі рішення Володимир-Волинської міської ради № 26/26 від 26.06.2018.

Посилання ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції на рішення народного суду Володимир-Волинського району від 26 квітня 1966 року у справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_11 про розподіл земельної ділянки в межах одного домоволодіння, не заслуговує на увагу, оскільки це рішення стосувалось розподілу земельної ділянки площею 0,06 га по АДРЕСА_2 , яка належить на даний час позивачам, і цим рішенням не вирішувалось питання щодо земельної ділянки, яка передана у власність відповідачці ОСОБА_2 .

Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також про невідповідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 травня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді