Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2194/20
Провадження № 2/711/1346/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді: Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

за участі:

позивача ОСОБА_1

його представника - ОСОБА_2

представника відповідача Проніна Є.І.

представника третьої особи - Молчанович Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання представника відповідача - адвоката Проніна Є.І. про призначення психологічної експертизи,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_4 про забезпечення повернення дитини в Королівство Іспанія.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.04.2020 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про забезпечення повернення дитини в Королівство Іспанія, розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_4 - адвокат Пронін Є.І. заявив клопотання про призначення по справі психологічної експертизи, оскільки між сторонами виник спір щодо обставин, які входять до сфери психологічних досліджень, і встановити такі обставини в інший спосіб неможливо, а також те, що сторонами не надані відповідні висновки експертів з цього питання, для правильного, об`єктивного та справедливого вирішення справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 просили відмовити в задоволенні клопотання про призначення психологічної експертизи, зіславшись на безпідставність призначення такої експертизи, а також на те, що призначення такої експертизи направлене лише на затягування розгляду даної справи.

В судовому засіданні представник третьої особи - Молчанович Н.О. не заперечувала проти призначення психологічної експертизи.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даного клопотання, виходячи із настінних підстав.

Частиною першою статті 8 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року передбачено, що будь-яка особа, установа або інший орган, які стверджують, що дитина була переміщена або утримується з порушенням прав піклування, може звернутися з заявою до Центрального органу за місцем постійного проживання дитини або до Центрального органу будь-якої іншої Договірної держави за допомогою у забезпеченні повернення дитини.

Через Центральний орган Королівства Іспанія 18.11.2019 року надійшла заява позивача про повернення дитини до Міністерства юстиції України як Центрального органу України з виконання Конвенції 1980 року.

У зв`язку з чим, дана позовна заява подана Центральним міжрегіональним управлінням юстиції (м. Київ) в інтересах позивача ОСОБА_1 на підставі положень Конвенції 1980 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно реєстраційного акту цивільного стану муніципалітету ОСОБА_6 дитина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народився в Королівстві Іспанія і з народження постійно проживав в місті Мадрид (Королівство Іспанія). Відтак, постійним місцем проживання дитини є Королівство Іспанія.

Крім того, згідно рішення суду першої інстанції № 25 міста Мадрид № 198/2019 від 29.04.2019 року шлюб між батьками дитини було розірвано, батьківські права розподіляються між обома батьками, дитина залишається під опікою матері. Рішення суду передбачає графік спілкування батька з дитиною.

Як зазначено у позові, відповідачка вчиняє незаконне утримування дитини на території України так, як позивач ніколи не давав письмової чи усної згоди на переїзд дитини на постійне місце проживання до України і відповідачка самостійно змінила місце проживання їх малолітньої дитини.

Положенням статті 11 Конвенції та узагальненням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ передбачено, що справи щодо повернення дитини до постійного місця проживання підлягають розгляду протягом шести тижнів із дня відкриття провадження відповідним суддею того чи іншого суду.

Тобто, Конвенція 1980 року зобов`язує суд без затримок здійснювати усі процедури для повернення дітей.

Предметом позову є незаконне утримування дитини на території України.

Згідно зі статтею 3 Конвенції 1980 року вивезення або утримування дитини вважається незаконними, якщо: а) при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь-якій особі відповідно до законодавства держави, у якій дитина постійно мешкала до переміщення або утримування; б) у момент переміщення або утримування ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися б, якби не переміщення або утримування.

Конвенція 1980 року застосовується до будь-якої дитини, яка постійно проживала в Договірній державі безпосередньо перед вчиненням акта порушення прав піклування або доступу. Застосування Конвенції припиняється, коли дитина досягає віку 16 років.

Слід наголосити, що рішення про повернення дитини не є рішенням про визначення місця проживання дитини і не позбавляє відповідачку права звертатися до компетентного суду з метою визначення місця її проживання, оскільки, як визначено у статті 19 Конвенції 1980 року, ніяке рішення, прийняте відповідно до цієї Конвенції щодо повернення дитини, не розглядається як встановлення обставин будь-якого питання про піклування.

Таким чином, призначення експертизи та зупинення провадження у даній справі призведе до порушення норм Конвенції 1980 року, до якої Україна приєдналася згідно Закону України від 11.01.2006 року № 3303-IV. Конвенція 1980 року набула чинності для України з 01.09.2006 року, а у відносинах між Україною та Королівством Іспанією з 01.03.2008 року.

Відповідно до статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно статті 15 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.

Європейський Суд також дійшов висновку, що захист найвищих інтересів дитини є головним у Конвенції 1980 року і підтримав головне правило цієї Конвенції - захистити дітей від шкідливих наслідків їхнього незаконного переміщення або утримування і забезпечити їх негайне повернення до держави їхнього постійного проживання (рішення у справі «Мамууссе і Вашингтон проти Франції).

Крім того, суд враховує, що судом вже задоволено клопотання представника відповідачки - адвоката Проніна Є.І. про допит в судовому засіданні свідків - психологів Черкаського міського центру соціальної служби Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, які на даний час працюють з дитиною, та про долучення до матеріалів справи висновків таких спеціалістів.

А тому, з урахуванням викладеного, підстав та предмету позову, а також фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про призначення по справі психологічної експертизи.

На підставі наведеного, керуючись ст. 104 ЦПК України, Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року, суд ,-

ухвалив:

В задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Проніна Є.І. про призначення психологічної експертизи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 07.09.2020 року.

Головуючий: В.М. Скляренко