КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Київ Справа № 361/3242/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2020 року, ухвалене у складі судді Радзівіл А.Г.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Броварської міської ради Київської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування рішення, свідоцтва про право власності на землю, визнання недійсним договору дарування,

встановив:

У травні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , Броварської міської ради Київської області, ОСОБА_1 , в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить:

- визнати недійсним та скасувати підпункт 4.11 пункту 4 рішення Броварської міської ради Київської області «Про затвердження документації із землеустрою щодо передачі земельних ділянок громадянам у власність, користування, зміни цільового призначення, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою, поновлення договорів оренди» від 06.08.2015 року № 1513-57-06, яким затверджено технічну документацію з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), на яких розміщене майно, що являється власністю громадян та передано у власність ОСОБА_3 , зареєстрованій по АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,0531 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 . Кадастровий номер земельної ділянки :01:022:0048, а також свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30.10.2015 р. індексний номер:46612594;

- визнати недійсним договір дарування 1/10 частини земельної ділянки від 03.07.2019 року № 1714, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , та скасувати його державну реєстрацію - номер запису про право власності 32224166.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до договору дарування від 24.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської обл., зареєстрованого в реєстрі № 2999, у ОСОБА_2 знаходиться у власності 18/100 часток житлового будинку АДРЕСА_3 .

За договором купівлі продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 09.04.1973 року, зареєстрованого за № 2031, ОСОБА_5 придбала 9/20 (45/100) частини будинку АДРЕСА_3 . При цьому відповідно до п. 2 рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради депутатів трудящих від 22.07.1974 р. № 597 за ОСОБА_5 закріплено земельну ділянку площею 600 кв.м. за рахунок земельної ділянки ОСОБА_4 .

В свою чергу, відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на житловий будинок, видане ОСОБА_5 Броварським Горкомхозом 28.08.1987 року, її частина права власності визначена 29/100.

Отже, із зазначеного стає зрозумілим, що частка ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_3 зменшилась на 16/100, а отже і пропорційно до неї, як власника 29/100 частини будинку, пропорційно зменшилось право на земельну ділянку відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України , що належала раніше ОСОБА_4 .

Згодом відповідно до договору дарування від 24.01.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Самко Н.Т. та зареєстрованого в реєстрі за № 60, 29/100 частини будинку АДРЕСА_3 подаровано ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що на дату укладення договору дарування в 2001 р., частина земельної ділянки площею 0,0538 га житлового будинку АДРЕСА_3 , не була сформована у встановленому законодавством порядку та на неї не було зареєстроване право власності.

Відповідач ОСОБА_3 подала 19.06.2014 року заяву та в 2015 році, без урахування розміру своєї частки 29/100 та частки житлового будинку позивача - 18/100, без погодження з ним, незаконно (порушуючи ч. 4. ст. 120 ЗК України) оформила на себе право власності на всю земельну ділянку площею 531 кв.м., якій був присвоєний кадастровий номер :01:022:0048.

В свою чергу, позивач на праві спільної часткової власності володіє 18/100 частини житлового будинку, та на сьогоднішній день позбавлений можливості оформити право власності на частину земельної ділянки, яка згідно закону має йому належати, оскільки відповідач (яка є власником 29/100 частини будинку) з порушенням законодавства України оформила, право власності на всю земельну ділянку.

Про факт отримання у власність відповідачем ОСОБА_3 зазначеної земельної ділянки, позивач дізнався 09.11.2018 року після розмови з ОСОБА_6 , яка є відповідачем у судовій справі № 361/2799/18 за позовом відповідача ОСОБА_3 до власника суміжної земельної ділянки ОСОБА_6 , Броварської міської ради Київської області та виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області про припинення права власності на нерухоме майно, де позивач на підставі довіреності був допущений судом до участі у справі, як представник ОСОБА_6 . Після ознайомлення з позовною заявою та матеріалами вказаної судової справи позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 під час оформлення права власності на земельну ділянку приховала інформацію про позивача, як особу, яка також є співвласником та має частку житлового будинку, а відповідно має право на частину земельної ділянки.

Приховання інформації призвело до прийняття Броварською міською радою Київської області рішення «Про затвердження документації із землеустрою щодо передачі земельних ділянок громадянам у власність, користування, зміни цільового призначення, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою, поновлення договорів оренди» від 06.08.2015 р № 1513-57-06.

Відповідно до пункту 4.11 вказаного рішення затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), на яких розміщене майно, що являється власністю громадян та передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0531 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 .

Надання ОСОБА_3 недостовірної інформації під час отримання земельної ділянки у власність підтверджується Витягом з протоколу № 14 засідання погоджувальної комісії по вирішенню спірних земельних питань, пов`язаних з розмежуванням земельних ділянок від 02.06.2015 року. У п. 2 вказаного протоколу зазначено, що на засідання запрошували лише одного суміжного землекористувача по АДРЕСА_4 гр. ОСОБА_6 .

Оскільки позивача на зазначену комісію не запрошували, останній був позбавлений можливості повідомити, що він є співвласником житлового будинку та в силу положень ЗК України є також землекористувачем цієї земельної ділянки, та має право на оформлення права власності на неї пропорційно до розміру частки власності у житловому будинку.

Крім цього, на адвокатський запит, що був направлений для забезпечення надання правової допомоги ОСОБА_6 Броварська міська рада надала документи, що подавались ОСОБА_3 разом з клопотанням від 19.06.2014 р., з яких стало зрозумілим, що в них відсутня інформація про позивача як співвласника будинку АДРЕСА_3 , а є інформація лише щодо попереднього співвласника (копія листа від 04.12.2018 р. № 2-15/4679 ). Завдяки цим документам ОСОБА_3 , ввела в оману Броварську міську раду і отримала дозвіл на розробку технічної документації на земельну ділянку (орієнтовною площею 0,0672 га) (фактична площа 0,0538га) право, на яку має позивач в загальній спільній частковій власності, як співвласник будинку, пропорційно своєї частки власності 18/100.

Архівні витяги з рішень виконавчого комітету Броварської міської ради від 22.07.1974 р. № 597 та від 09.07.1984 р. № 250 свідчать про те, що у користуванні ОСОБА_5 перебувала земельна ділянка площею 538 кв.м (600-62= 538 кв.м.) (інструментальний обмір в 2015 році - 531 кв.м.). Міськрайонним управлінням Броварського району та м. Бровари Головного управління Держгеокадастру надана копія технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

ОСОБА_3 в технічній документації використала не дійсні і підробні документи, щоб реалізувати свої наміри на оформлення земельної ділянки, приклала недостовірну схему «Копія виписки із плану будівництва кварталу на земельну ділянку будинку АДРЕСА_3 від 26.04.1974 року «Генеральний план (схема)» присадибної ділянки № 8 від 20.08.1956 року та підробну схему «Копія виписки із плану будівництва кварталу від 14.04.1975 р.»

Після н/суду від 10.03.1975 року було підроблено викопіювання з плану будівельного кварталу від 14.04.1975 року, яке має підчистки та виправлення. Судовим виконавцем Лисюк Т.Ф. (через два дні) був зроблений дійсний розподіл земельних ділянок між сторонами ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (Акт судового виконавця від 16.04.1975 р.). На цих документах є відмітки Бюро технічної інвентаризації, але відповідно до листів від 20.09.2018 р. №19 та від 25.02.2019 р. №88, ці документи відсутні в інвентаризаційній справі.

Дізнавшись про оформлення ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку, частина якої в силу ст. 120 ЗК України має належати позивачу, останній звернувся з відповідними зверненнями до Броварської міської ради (копія заяви від 09.11.2018 р.) та Комунального підприємства Бровари-Землеустрій (копія листа від 14.11.2018р.) з проханням закріпити за позивачем відповідну частину земельної ділянки. За результатами розгляду зазначених листів Броварська міська рада листом від 21.11.2018 р. №с9- 7-3867 повідомила, що порушене питання може бути вирішено лише після розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі. А Комунальне підприємство Бровари - Землеустрій листом від 04.12.2018 р. № 165 запропоновано вирішувати зазначене питання у судовому порядку. Звертає увагу на те, що під час розробки технічної документації із землеустрою та передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки допущені також інші порушення законодавства України, зокрема ст. 198 ЗК України, Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376.

В порушення цих вимог законодавства позивача, як власника частини житлового будинку, який в силу п.4 ст. 120 ЗК України має право на частину земельної ділянки, ніхто не повідомляв про наміри, дату і час проведення робіт. Обов`язковість отримання погодження з суміжними користувачами підтверджується і судовою практикою, зокрема, такий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 11.07.2018 р. у справі № 263/11779/16-ц.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2020 року позов задоволено.

Визнано недійсним та скасовано підпункт 4.11 пункту 4 рішення Броварської міської ради Київської області «Про затвердження документації із землеустрою щодо передачі земельних ділянок громадянам у власність, користування, зміни цільового призначення, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою, поновлення договорів оренди» від 06 серпня 2015 року № 1513-57-06, яким затверджено технічну документацію з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на яких розміщене майно, що являється власністю громадян та передати у власність: ОСОБА_3 , зареєстрованій по АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,0531 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 . Кадастровий номер земельної ділянки :01:0226:0048.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30 жовтня 2015 року, індексний номер 46612594, - на земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:0226:0048, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0531 га видане ОСОБА_3 .

Визнано недійсним договір дарування 1/10 частини земельної ділянки від 03 липня 2019 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , з цільовим призначенням 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Лазарєвою В.П., зареєстрований в реєстрі за № 1814.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 із ОСОБА_3 , Броварської міської ради Київської області, ОСОБА_1 по 768 грн. 40 коп. сплаченого судового збору з кожного.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що суд першої інстанції не розглядав ухвалу суду УСРР від 10.03.75 року та акт судового виконавця від 16.04.1975 року, згідно з якими попередні землекористувачі земельних ділянок - ОСОБА_5 та ОСОБА_8 дійшли мирової угоди та визначили розмежування земельних ділянок, що відповідає викопіюванням з планів будівельного кварталу по АДРЕСА_3 (зараз АДРЕСА_3 ) від 26.04.74 року та від 14.04.75 року відповідно, і ніяких інших абрисів цих земельних ділянок, на які посилаєтеся суд першої інстанції на той час не існувало. Позивачу зазначене було відомо та після набуття прав власності на житловий будинок не було оскаржено в установлений українським законодавством строк.

Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради народних депутатів від 09 липня 1984 року за №250 «Про відчуження земельних ділянок громадян по АДРЕСА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , та виділення земельної ділянки відділу капітального будівництва Броварському місквиконкому під будівництво службового приміщення міського відділу внутрішніх справ» у попередніх землекористувачів було вилучено: у ОСОБА_10 по АДРЕСА_3 - 273 кв.м. та у ОСОБА_11 , яка не ніколи не була землекористувачем по АДРЕСА_3 (справжній землекористувач ОСОБА_5 ) - 62 кв.м. Таким чином змінилися пропорції земельних ділянок, але попередніми землекористувачами та позивачем, якому це було відомо, також не було оскаржено в установлений українським законодавством строк.

Суд першої інстанції не брав до уваги те, що попередніми власниками ОСОБА_10 та ОСОБА_5 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 та 10а: 71/100 і 29/100 були виведені із спільної часткової власності згідно з рішенням виконкому Броварської міської Ради народних депутатів №196 від 18.08.1987 року та отримали право особистої власності на частини житлового будинку відповідно. Таким чином були змінені пропорції часток житлових будинків по АДРЕСА_7 відносно земельних ділянок за цими адресами. Цей факт також попередніми землекористувачами та позивачем, якому це було відомо, не був оскаржений в установлений українським законодавством строк.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що попередній власник житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 ОСОБА_10 отримала державний акт на право приватної власності на землю 1-КВ №074866 від 18 жовтня 1999 року згідно з рішенням виконкому Броварської міської Ради народних депутатів №218 від 20.07.1999 року загальною площею 907 кв.м. та за допомогою позивача у 2012 році внесла цю земельну ділянку у Державний кадастр за кадастровим номером: :00:022:2091. Таким чином земельна ділянка за адресою АДРЕСА_3 , на якій знаходиться майно позивача, була повністю сформована.

Зазначає, що відповідно до Договору дарування від 24.10.2013 року, зареєстрованого в реєстрі №2999, у позивача знаходиться у власності 18/100, а у ОСОБА_12 - 53/100 часток житлового будинку АДРЕСА_3 . Відповідно до Договору дарування від 24.10.2013 р., зареєстрованого в реєстрі № 3003 у ОСОБА_12 знаходиться у власності земельна ділянка кадастровий номер: :00:022:2091 загальною площею 907 кв.м. за адресом АДРЕСА_3 .

Вважає, що попередній землевласник ОСОБА_10 , позивач, ОСОБА_12 , приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Київської обл. Іваненко О.В. порушили вимоги статей 377 ЦК України та 120 ЗК України, внаслідок чого позивач не володіє ніякою земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_3 та свідомо створили штучні умови та вимоги для звернення до суду.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції, посилаючись на пояснювальну записку ФОП ОСОБА_13 , не врахував, що ніяких топографічних зйомок земельної ділянки відповідачів 1 та 3 він не проводив, а також навіть не звертався до них для проведення таких робіт. Будь-яке обґрунтування висновку ФОП ОСОБА_13 відсутнє та взагалі ФОП ОСОБА_13 згідно з його кваліфікаційним сертифікатом не є експертом, щоб робити експертні висновки. Крім того, пропозицію представника відповідача 2 провести справжню експертизу земельних ділянок для визначення, які приміщення, будівлі або споруди знаходяться на земельній ділянці відповідачів 1 та 3 суд першої інстанції проігнорував.

Суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що позивач у 2015 році не тільки мав можливість дізнатися про отримання в приватну власність земельної ділянки відповідачем 1, а і усвідомлював що на протязі 2015 року така дія буде здійсненна. Однак, суд першої інстанції проігнорував ст. 256, 257 ЦК України та не застосував строк позовної давності.

Стверджує, що відповідач 1 з набуттям права власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 у 2001 році ніяким чином не змінювала пропорції часток житлових будинків у загальній будівлі та не надавала дозвіл на такі дії іншим особам, те ж саме стосується земельних ділянок за адресами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 . і крім того, отримала право приватної власності на ту земельну ділянку, що належала попереднім землекористувачам за адресою АДРЕСА_3 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_14 , вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Посилається на те, що архівні витяги з рішень виконавчого комітету Броварскої міської ради від 22.07.1974р. №597 та від 09.07.1984р. № 250 свідчать про те, що у користуванні ОСОБА_5 перебувала земельна ділянка площею 538 кв.м ( 600-62= 538 кв.м.) (інструментальний обмір в 2015р. - 531кв.м.)

Щодо спільної часткової власності, відповідач підмінює поняття та вказує, що рішенням виконкому 196 від 18.08.1987 року оформлено право особистої власності та вказує, що частини житлового будинку виділені в натурі, але жодним допустимим та належним доказом це не підтверджено. Вказує, що ОСОБА_1 не заявлялось клопотання про проведення експертизи, а тому посилання на те, що суд першої інстанції його проігнорував, є хибним.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не подавав документів на приватизацію спірної землі, не є співвласником будинку АДРЕСА_3 , який взагалі до цієї справи приєднався, оскільки відповідач 1 після відкриття провадження у справі, з метою ускладнення виконаннярішення відчужила частину спірної землі ОСОБА_1 , а тому не відомо, які саме безпосередньо його права порушені.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_15 вважав доводи апеляційної скарги обґрунтованими, також посилався на наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_14 вважали рішення суду законним і обґрунтованим, просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пояснювальної записки ФОП ОСОБА_13 та топографічної зйомки масштабу 1:500 земельної ділянки з суміжними землекористувачами, (ділянка по АДРЕСА_8 гр. ОСОБА_6 , кадастровий номер -:00:022:2103 площа 0,0722 га та ділянка по АДРЕСА_8 гр. ОСОБА_12 , кадастровий номер - :00:022:2091 площа 0,0907 га передано в приватну власність в 1999 р. На топографічну зйомку масштабу 1:500 були наложені по координатам земельні ділянки згідно кадастрових номерів, які містяться в базі Державного земельного кадастру. Виявлено, що площа земельної ділянки по АДРЕСА_5 гр. ( ОСОБА_3 ) кадастровий номер - :01:022:0048 площа 0,0531 га передано в приватну власність у 2015 р., а по фактичному використанню в межах паркану становить 0,0492 га.

Враховуючи викладене, суд вважав, що відповідач ОСОБА_3 оформила право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_5 більшою площею 0,0531 га, в порушення ч.4 ст. 120 ЗК України без врахування своєї долі 29/100 у будинку.

Будинок перебуває у спільній частковій власності відповідача ОСОБА_3 (29/100), позивача ОСОБА_2 (18/100) та ОСОБА_12 (53/100).

Проте до технічної документації із землеустрою за адресою АДРЕСА_5 на час прийняття рішення міською радою надані інші докази, а саме тільки до співвласників будинку ОСОБА_3 (29/100) та ОСОБА_10 (71/100), що відображено у технічному паспорті на будинок.

ОСОБА_3 надано у власність земельну ділянку площею 0,0531 га, для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Позивач оспорює наведені вище рішення та свідоцтво, з посиланням на те, що частина будинку, яка йому належить, розташована на земельній ділянці відповідача, та нею приватизована, через що оскаржуваним рішенням порушуються його права на землю.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд виходив з того, що п.п.4.11 пункту 4 рішення Броварської міської ради Київської області від 06 серпня 2015 року № 1513-57-06, яким затверджено технічну документацію з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на яких розміщене майно, що являється власністю громадян та передано у власність ОСОБА_3 , земельну ділянку площею 0,0531 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :01:0226:0048, порушено права позивача, як співвласника житлової будівлі, що розміщена на спірній земельній ділянці, на отримання у власність (користування) її частини на підставі статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України.

Також суд вважав, що оскільки договір дарування 1/10 частини земельної ділянки від 03 липня 2019 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , не відповідає положенням статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України, порушує права позивача як співвласника нерухомого майна, яке розташовано на спірній земельній ділянці, суд дійшоввисновку про задоволення позовних вимог в частині визнання зазначеного правочину недійсним.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки вони не відповідають обставинам справи, зроблені без повного з`ясування обставин справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, спірною є земельна ділянка, площею 0,0531 кв.м., з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що була набута у власність в порядку приватизації на підставі оскаржуваного рішення Броварської міської ради Київської області від 06.08.2015 року відповідачем ОСОБА_3 , як власником 29/100 частин жилого будинку, за адресою АДРЕСА_5 .

Згідно з абрисом земельної ділянки по АДРЕСА_3 від 26 квітня 1974 року, у користуванні співвласників житлового будинку по АДРЕСА_3 - ОСОБА_5 перебувала земельна ділянка площею 848 кв.м., ОСОБА_4 - 1036 кв.м. (а.с. 33, т. 1)

Згідно з витягом рішення Броварської міської ради народних депутатів трудящих виконавчого комітету за № 597 від 22 липня 1974 року, про внесення змін конфігурації земельної ділянки по АДРЕСА_3 та про закріплення земельних ділянок за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ) ОСОБА_7 ( АДРЕСА_4 ), виконком Броварської міської ради вирішив : закріпити за гр. ОСОБА_4 земельну ділянку площею 1120 кв.м. з земельної ділянки, що була в його користуванні по АДРЕСА_3 . Решту земельної ділянки площею 165 кв.м. надати в тимчасове користування гр. ОСОБА_7 по АДРЕСА_4 . Закріпити за ОСОБА_5 земельну ділянку площею 600 кв.м. по АДРЕСА_3 . ( а.с. 87, т. 1)

Із викопіювання плану забудови кварталу від 14.04.1975 року за адресою АДРЕСА_3 , вбачається, що у ОСОБА_5 у користуванні перебуває земельна ділянка площею 672 кв.м., ОСОБА_4 - 1000 кв.м. Загальна площа земельної ділянки становила 1672 кв.м. (а.с. 35)

Згідно з рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради народних депутатів від 09 липня 1984 року за № 250 виділено відділу капітального будівництва Броварського міськвиконкому земельну ділянку площею 0,61 га під будівництво службового приміщення міського відділення внутрішніх справ по вул. Кірова в безстрокове користування, (в тому числі за рахунок земельних ділянок домоволодінь АДРЕСА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , згідно додатку № 1. Дозволено відділу капітального будівництва Броварського міськвиконкому знесення надвірних споруд, плодово-ягідних насаджень і посівів домоволодіння АДРЕСА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , які належать громадянам на правах особистої власності, згідно додатку № 2. (а.с. 37, т. 1)

Як вбачається із додатку 1 до рішення виконкому Броварської міської ради народних депутатів від 09 липня 1984 року № 250, площа земельної ділянки, що вилучається у ОСОБА_10 - 273 кв.м. по АДРЕСА_3 , у ОСОБА_11 - 62 кв.м., по АДРЕСА_3 . (а.с. 37 зворот).

У відповіді від 11.12.2018 року № 9-7-4044 виконавчим комітетом Броварської міської ради повідомлено, що згідно наданих архівних витягів з рішень виконавчого комітету Броварської міської ради від 22 липня 1974 року № 597 та від 09 липня 1984 р. № 250, у користуванні ОСОБА_5 перебуває земельна ділянка площею 0,0538 га. (а.с. 38, т. 1)

Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради народних депутатів № 196 від 18.08.1987 року було вирішено оформити право власності на житлові будинки ОСОБА_10 - на 71/100 частин жилого будинку по АДРЕСА_3 ; ОСОБА_5 - на 29/100 частин жилого будинку за вказаною адресою ( а.с. 64, т. 2)

26 серпня 1987 року Міським відділом комунального господарства виконкому Броварської міської ради видано ОСОБА_10 свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, що складається з 71/100 частини жилого будинку з прилежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_3 . (запис в реєстровій книзі за №20 стор. 276 за реєстровим номером 163, 26.08.1987 року).

Відповідно до вказаного свідоцтва, визначені у цьому документі 71/100 частини жилого будинку зареєстровані Бориспільським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за ОСОБА_10 ( а.с. 234, т. 1)

26 серпня 1987 року Міським відділом комунального господарства виконкому Броварської міської ради видано ОСОБА_5 свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, що складається з 29/100 частин жилого будинку з прилежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_3 . (запис в реєстровій книзі за №20 стор. 276 за реєстровим номером 163, 26.08.1987 року).

Відповідно до вказаного свідоцтва, визначені у цьому документі 29/100 частин жилого будинку зареєстровані Бориспільським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за ОСОБА_5 ( а.с. 235, т. 1)

17 вересня 1987 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_16 , укладений договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Саверою Л.Л., згідно з яким ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_16 отримав у дар 29/100 частин жилого будинку з відповідними надвірними будівлями: сарай, уборна, колодязь, розташованого на земельній ділянці 672 кв.м., за адресою АДРЕСА_3 . (а.с.134-136).

На підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Броварською міською державною нотаріальною конторою 19 січня 2001 року, за реєстровим № 264, зареєстрованого в Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації 22 січня 2001 року в реєстрову книгу під № 163, зазначені 29/100 частини будинку були набуті у власність ОСОБА_17 та ОСОБА_18 (а.с. 14)

24 січня 2001 року був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Самко Н.Т., зареєстрований в реєстрі за № 60, відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 прийняла від ОСОБА_17 та ОСОБА_18 у дар 29/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями під АДРЕСА_3 . Жилий будинок з дерева, обкладений цеглою, позначений в плані літерою А-1, жилою площею 111,5 кв.м., побудований у 1924 році, має 52 %зносу, до будинку примикають надвірні будівлі: сарай -Б, погріб-б, вбиральня - Г, Е, сарай - Д, погріб-З, колодязь-К1,К2, огорожа - Н.

Відчужуються приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-І, жилою площею 47,8 кв.м., з надвірних будівель відчужуються сарай - Б, вбиральня - Г, колодязь - К2.

З викладеного вбачається, що відповідач ОСОБА_3 стала власником 29/100 частин жилого будинку по АДРЕСА_3 на підставі вказаного договору дарування від 24 січня 2001 року.

Рішенням № 218 Броварської міської ради Київської області від 20 липня 1999 року було передано у приватну власність ОСОБА_10 ( яка є власником 71/100 частини будинку), проживаючій по АДРЕСА_3 земельну ділянку, площею 903 кв.м. - для обслуговування жилого будинку, згідно з договором конкретного користування від 17 вересня 1988 року № 1-2901 ( а.с. 78, т. 2)

На підставі вказаного рішення 18 жовтня 1999 року ОСОБА_10 було видано державний акт про право приватної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_3 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, площею 0,0908 га. Відповідно до кількісної характеристики земель, зазначеної у державному акті, із загальної площі 908 кв.м. знаходиться під будівлями - 285 кв.м. ( а.с. 79-80, т. 2).

Як вбачається з технічної документації із землеустрою про встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_3 , що була виконана Комунальним підприємством «Бровари - Землеустрій» на замовлення власника земельної ділянки ОСОБА_10 , 02 липня 2012 року ОСОБА_10 зверталась до вказаного підприємства за розробкою технічної документації із землеустрою щодо присвоєння кадастрового номера на земельну ділянку, площею 0,0907 за вказаною адресою ( а.с. 73-77, т. 2).

Відповідно до акту відновлення меж земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків від 02 липня 2012 року, підписаного представником КП «Бровари-Землеустрій» та власником земельної ділянки ОСОБА_10 , при проведенні обстеження земельної ділянки було встановлено, що площа, склад земельних угідь земельної ділянки та суміжні землевласники і землекористувачі не змінились. Існуючі межові знаки в кількості 20 штук, які передані на зберігання власнику земельної ділянки, не потребують відновлення. Ніяких претензій при обстеженні земельної ділянки власником не заявлено. ( а.с. 81, т. 2).

Як вбачається з абрису земельної ділянки та кадастрового плану земельної ділянки, суміжним землекористувачем від точки А до точки Б зазначено ОСОБА_16 ( а.с. 82, т. 2)

Згідно з договором дарування часток житлового будинку від 24 жовтня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненко О.В., зареєстрований в реєстрі за № 2999, ОСОБА_10 , якій належала 71/100 частин будинку , передала у дар ОСОБА_2 - 18/100 часток житлового будинку, а ОСОБА_12 - 53/100 часток житлового будинку АДРЕСА_3 .

Рішенням Броварської міської ради Київської області № 1274-46-06 від 14 серпня 2014 року надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на яких розміщене майно, що являється власність громадян для подальшої передачі у власність - ОСОБА_3 , проживаючий по АДРЕСА_9 , на земельну ділянку орієнтовною площею 0,0672 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 . (а.с.36, т. 1)

06 серпня 2015 року Броварська міська рада Київської області прийняла рішення за № 1513-57-06, у підпункт 4.11 пункту 4 рішення про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на яких розміщене майно, що являється власністю громадян та передачу у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0531 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 . Кадастровий номер земельної ділянки :01:022:0048. (а.с.20, т. 1)

30 жовтня 2015 року на ім`я ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 46612594, а саме земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 , кадастровий номер земельної ділянки :01:022:0048, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку,господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), площею 0,0531 га. (а.с. 21, т. 1)

03 липня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений договір дарування 1/10 частини земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Лазарєвою В.П., зареєстрований в реєстрі за № 1814, відповідно до якого ОСОБА_3 передала у власність (у дарунок), а обдаровуваний, ОСОБА_1 , прийняв власність (у дарунок) 1/10 частку у праві власності на земельну ділянку загальною площею 0,0531 га, кадастровий номер: :01:022:0048. Місце розташування земельної ділянки: АДРЕСА_5 .

Згідно з матеріалами технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_5 , в яких наявний абрис земельної ділянки, суміжними землевласниками до земельної ділянки зазначені від точки А до Б - ОСОБА_6 , від точки В до Г - землі ОСОБА_12 (а.с.59, т. 1)

Згідно акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 18 травня 2015 року ОСОБА_12 як суміжний землекористувач земельної ділянки погодив межі земельної ділянки за кадастровим номером :01:022:0048, що знаходиться по АДРЕСА_5 .(а.с. 58, т. 1).

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що в 1999 році ОСОБА_10 , згідно з договором конкретного користування земельною ділянкою від 17 вересня 1988 року № 1-2901, приватизувала земельну ділянку, площею 908 кв.м., на якій розташована належна їй 71/100 частина жилого будинку по АДРЕСА_3 .

Відповідно до кількісної характеристики земель, зазначеної у державному акті, із загальної площі земельної ділянки 908 кв.м. знаходиться під будівлями - 285 кв.м. ( а.с. 79-80, т. 2).

Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_3 , виготовленого Броварським БТІ станом на 21.10.2008 року, загальна площа квартири АДРЕСА_10 у вказаному будинку, що належить ОСОБА_10 , становить 190,4 кв.м., площа квартири АДРЕСА_11 , що належить ОСОБА_3 , становить 63,3 кв.м.

Позивач ОСОБА_2 став власником 18/100 часток жилого будинку по АДРЕСА_3 на підставі договору дарування часток житлового будинку від 24 жовтня 2013 року, за яким ОСОБА_10 , якій належала 71/100 частин будинку , передала у дар ОСОБА_2 18/100 часток, а ОСОБА_12 - 53/100 часток житлового будинку АДРЕСА_3 .

Таким чином, поза увагою суду першої інстанції залишились ті обставини, що попереднім власником 71/100 частин жилого будинку ОСОБА_10 17 вересня 1988 року із власником на той період часу 29/100 жилого будинку було укладено договір конкретного користування земельною ділянкою за № 1-2901; саме на підставі вказаного договору ОСОБА_10 приватизувала земельну ділянку, площею 0,0908 га, на якій розташована належна їй частина жилого будинку, про що безпосередньо зазначено у рішенні Броварської міської ради від 20.07.1999 року.

Станом на 1988 рік діяв Земельний кодекс Української РСР 1970 року, згідно зі статтею 91 якого особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок. Наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок, які сталися у зв`язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою.

Відповідно до ч. 3 ст. 91 ЗК УРСР ( 1970 року), угода про порядок користування земельною ділянкою є обов`язковою і для особи, яка згодом придбає відповідну частку в спільній власності на цей будинок.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» , виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх

часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою.

Відповідно до ст. 41 ЗК України ( 1990 року), що була чинною станом на час приватизації земельної ділянки ОСОБА_10 , використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду.

Наступні зміни в розмірі часток у спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі, що сталися у зв`язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін установленого порядку використання та розпорядження земельною ділянкою.

Угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою є обов`язковою для особи, яка згодом придбала відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі.

Таким чином, земельна ділянка, площею 908 кв.м., що була приватизована власником 71/100 частин жилого будинку, в 1999 році стала окремим об`єктом нерухомого майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , та розташована за адресою АДРЕСА_3 .

Враховуючи викладене, обставини, зазначені позивачем у позовній заяві щодо порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_3 між співвласниками жилого будинку, які мали місце до часу приватизації земельної ділянки ОСОБА_10 , правового значення для вирішення даного спору не мають.

Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Відповідно до статті 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разівідчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 604/1084/16-ц вказана норма матеріального права передбачає принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований.

Згідно зі статтею 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно з ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Як встановлено з матеріалів справи, за договором дарування часток житлового будинку від 24 жовтня 2013 року, ОСОБА_10 , якій належала 71/100 частин будинку , передала у дар позивачу ОСОБА_2 18/100 часток, а ОСОБА_12 - 53/100 часток житлового будинку АДРЕСА_3 .

Відтак, унаслідок укладення договору дарування від 24 жовтня 2013 року на 18/100 частин жилого будинку до позивача ОСОБА_2 , силу ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України повинно перейти і право власності на земельну ділянку, на якій розташована належна йому частина житлового будинку, на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, тобто в межах земельної ділянки, площею 0,0907 га, що належала на праві власності попередньому власнику ОСОБА_10 .

Разом з тим, як вбачається з Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 24 жовтня 2013 року за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Іваненко О.В., за реєстровим № 3003 від 24.10.2013 року, земельну ділянку, площею 0,0907 га, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 ОСОБА_10 подарувала ОСОБА_12 .

Відповідно до вказаних Відомостей, зазначена земельні ділянка, площею 0.0907 га, з кадастровим номером :00:022:2091 належить на праві приватної власності ОСОБА_12 ( а.с. 137, т. 1).

Доводи позивача, з якими погодився суд першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_3 подала заяву на приватизацію земельної ділянки, без урахування розміру своєї частки 29/100 та частки житлового будинку позивача - 18/100, без погодження з ним, незаконно (порушуючи ч. 4. ст. 120 ЗК України) оформила на себе право власності на всю земельну ділянку площею 531 кв.м., якій був присвоєний кадастровий номер :01:022:0048, - колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки за договором дарування від 24.10.2013 року позивач отримав у власність 18/100 частин житлового будинку, що розташовані на земельній ділянці, яка є окремим об`єктом нерухомого майна, та яка належала на праві власності попередньому власнику 71/100 жилого будинку - ОСОБА_10 .

Зазначене також підтверджується даними топографічної зйомки земельної ділянки по АДРЕСА_3 , виконаної ФОП ОСОБА_13 , відповідно до якої частина жилого будинку, що раніше належала ОСОБА_10 , розташована виключно в межах земельної ділянки, площею 907 кв.м., з кадастровим номером :00:022:2091, що була приватизована в 1999 році, та яка на даний період часу зареєстрована на праві власності за ОСОБА_12 ( а.с. 5, т. 2)

Доводи представника позивача про те, що згідно з довідкою ФОП ОСОБА_19 фактична частка у праві власності на будинок ОСОБА_2 та ОСОБА_12 має становити 83/100, а ОСОБА_3 - 17/100, відповідно до площ приміщень, які належать їм на праві власності, а тому позивач ОСОБА_20 має право на приватизацію частини земельної ділянки, що перебувала у користуванні відповідача ОСОБА_3 - колегія суддів вважає безпідставними, оскільки розмір часток у будинку між співвласниками був визначений на підставі рішення Броварської міської ради народних депутатів № 196 від 18.08.1987 року, згідно з яким ОСОБА_10 було видано свідоцтво про право особистої власності на 71/100 частин жилого будинку по АДРЕСА_3 ; а ОСОБА_5 свідоцтво про право особистої власності на 29/100 частин жилого будинку за вказаною адресою ( а.с. 234, 235, т. 1). Позивач став власником 18/100 частин житлового будинку, що розташовані на приватизованій земельній ділянці, що належала попередньому власнику цих частин жилого будинку - ОСОБА_10 .

За викладених обставин, непогодження меж земельної ділянки з позивачем як співвласником жилого будинку при приватизації ОСОБА_3 земельної ділянки, користувачем якої вона була, жодним чином не порушує прав позивача ОСОБА_2 , оскільки підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 350/67/15-ц, непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Згідно акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 18 травня 2015 року, ОСОБА_12 , як зареєстрований землевласник суміжної земельної ділянки, погодив межі земельної ділянки, що передається у власність ОСОБА_3 за кадастровим номером :01:022:0048, що знаходиться по АДРЕСА_5 . (а.с. 58, т. 1).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що набуття відповідачем ОСОБА_3 на підставі підпункту 4.11 пункту 4 рішення Броварської міської ради Київської області від 06 серпня 2015 року права власності на земельну ділянку площею 0,0531 га по АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :01:022:0048, а також отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.10.2015; укладення між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 договору дарування 1/10 частини земельної ділянки від 03.07.2019 року - жодним чином не порушують прав позивача ОСОБА_2 , оскільки зазначена земельна ділянка є суміжною до тієї, на якій розташована належна на праві власності позивачу частка жилого будинку, що належала попередньому власнику ОСОБА_10 та була сформована як окремий об`єкт права власності з 1999 року.

Жодних доказів тих обставин, що належна позивачу частка будинку - 18/100 розташована не на земельній ділянці з кадастровим номером :00:022:2091, що належала попередньому власнику ОСОБА_10 , а на суміжній земельні ділянці, з кадастровим номером :01:022:0048, що належить ОСОБА_3 , позивачем не надано.

Відповідно до ст. 377 ЦК України, до ОСОБА_2 , як особи, яка набула право власності на частину житлового будинку, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника ( ОСОБА_10 ), а тому будь-яких прав у позивача щодо приватизації суміжної земельної ділянки, яка була набута у власність ОСОБА_3 , у позивача ОСОБА_2 не виникло.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги відповідача та наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції і прийняття постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення та прийняття постанови про відмову у позові ОСОБА_2 , то з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3457 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2020 року - скасувати та прийняти постанову:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Броварської міської ради Київської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування рішення, свідоцтва про право власності на землю, визнання недійсним договору дарування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 3457 грн. 80 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2020 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.