Номер провадження 2-з/495/2/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

09 січня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючої судді - Шевчук Ю.В.,

при секретарі Аслановій Ф.А.,

розглянувши заяву адвоката Оснач Олени Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №495/11038/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сминтина Ірина Володимирівна про визнання договору дарування недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Оснач Олена Анатоліївна звернулась до суду з заявою про забезпечення позову по цивільній справі №495/11038/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Третя особа Приватний нотаріус Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сминтина Ірина Володимирівна про визнання договору дарування недійсним .

В порядку забезпечення позову представник позивача просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 79,9 кв.м, житловою площею 46, 3 кв. м, яка належить на праві власності ОСОБА_3 .

Свою заяву представник позивача обґрунтовує тим, що в провадженні судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться справа №495/11038/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сминтина Ірина Володимирівна про визнання договору дарування недійсним.

01 серпня 2006 року між позивачем та Звягінцевою (дошлюбне прізвище - « ОСОБА_4 ») ОСОБА_5 Феодосіївною був у кладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород - Дністровський Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №234.

За час перебування у шлюбі сторонами було набуте нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_2 , вартістю 206400, 00 грн., яка була зареєстрована на позивача ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 24.05.2007 року, серія та номер реєстрації №2867, який посвідчений державним нотаріусом Білгород - Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області.

Вказана обставина підтверджена Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. В липні 2016 році позивач захворів, внаслідок хвороби «Інсульт» та отримав безстроково І групу інвалідності, що підтверджується матеріалами справи. Оскільки ОСОБА_1 не міг самостійно поратися по господарству, виконувати необхідні для життєдіяльності людини функції, тощо, ОСОБА_3 , яка є його дружиною, скористувавшись безпорадним станом позивача наполягала, на тому, щоб він подарував їй квартиру, яку вони придбали у шлюбі, за що обіцяла здійснювати догляд за позивачем: купувати ліки, щорічно направляти його на стаціонарне лікування в медичні заклади, готувати їжу.

05.02.2018 року ОСОБА_1 було укладено договір дарування квартири на користь дружини. Наразі згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 14.12.2019 року власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 на підставі змішаного договору з елементами дjговору про зміну правового режимe майна подружжя та договору дарування, серія та номер: реєстр. №80, виданий 05.02.2018 року приватним нотаріусом Білгород Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сминтиною І.В. , що підтверджується матеріалами справи.

Після укладення договору дарування квартири на її користь, в квітні 2018 року дружина пішла з родини, залишивши позивача проживати в зазначеній квартирі. ОСОБА_3 подала позов до Білгород - Дністровського міськрайонного суду про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 .

Відповідачка достеменно знала, що укладений договір дарування не відповідає внутрішній волі позивача, є вкрай невигідним правочином для нього, а укладений виключно у зв`язку із тяжкими життєвими обставинами, пов`язаними із його станом здоров`я.

Отже, предметом спору в позовній заяві, з якою позивач звернувся до суду, є визнання недійсним договору дарування квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 79,9 кв.м, житловою площею 46, 3 кв. м, яка належить на праві власності ОСОБА_3 .

Як зазначає представник позивача, такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на квартиру, є співмірним з позовними вимогами, та жодним чином не порушує права відповідачки, оскільки остання має можливість і надалі володіти, користуватися квартирою. Оскільки відповідачка може відчужити спірну квартиру, надалі, поновлення порушених прав позивача призведе до чималих грошових витрат та фактично ускладнить виконання рішення суду, в разі задоволення позову.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших ніж, ті, яким вдалось би запобігти.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й відповідача та інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову 123 і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення.

Судом з`ясовано правову сутність правовідносин, які виникли між сторонами по справі. Так, позивач просить визнати недійсним договір дарування оспорюваної квартири.

Тобто, між сторонами дійсно існує спір, який сторони вирішують у судовому порядку, тому відповідачем дійсно можуть бути вчинені дії, спрямовані на відчуження вказаної квартири, що, в свою чергу, ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів забезпечення позову та в подальшому навіть для відновлення її прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши подану заяву про забезпечення позову, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з предметом спору, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову, суд вважає, за доцільне задовольнити заяву позивача про забезпечення позову на час вирішення справи по суті.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву заяву адвоката Оснач Олени Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №495/11038/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сминтина Ірина Володимирівна про визнання договору дарування недійсним задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно - а саме на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 79,9 кв.м, житловою площею 46,3 кв. м, яка належить на праві власності ОСОБА_3 , до набрання рішенням суду законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвал з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15 денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: