Номер провадження: 22-ц/813/4981/20
Номер справи місцевого суду: 520/3773/15-ц
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2020 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2019 року у складі судді Пучкової І.М.,

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 26 602,32 грн. та моральної шкоди в розмірі 3000 грн. завданої внаслідок ДТП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, 14.05.2014 ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «BMW», д/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого скоїв наїзд на металевий стоп, після чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Toyota Camri», д/н НОМЕР_2 , користувачем якого є позивач, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

В процесі розгляду справи позивач уточнила свої позовні вимоги та заявила клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) та просила стягнути з МТСБУ 44 613,59 грн. страхового відшкодування, з ОСОБА_3 18 222,45 грн. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди та 11000 грн. витрати на правову допомогу.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2019 закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення 18 222,45 грн. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2019 року в задоволенні позову до МТСБУ відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач зверталася до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування, разом з якою серед іншого, додавала оригінал висновку фахівця на підтвердження суми матеріального збитку, завданого позивачу як власнику автомобіля. Відповідно до листа ТОВ Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» від 14.11.2017, транспортний засіб марки «Toyota Camri», д/н НОМЕР_2 , надався до огляду у відновленому стані, отже, на думку апелянта вказаний лист вже є доказом того, що ОСОБА_1 зверталась до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, після чого для огляду ТЗ направлявся аварійний комісар. Крім того, апелянт зазначив, що для встановлення факту ДТП, причин та обставин її настання, разом із заявою про виплату страхового відшкодування до МТСБУ було надано також копію постанови Київського районного суду м. Одеси від 19.06.2014, якою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КПАП України, та копію довідки ДАІ, складеної на місці ДТП. У підтвердження розміру шкоди, МТСБУ було надано оригінал висновку фахівця №30/05/15-1. Отже, у МТСБУ були всі підстави для встановлення факту дорожньо-транспортної пригоди, причин та обставини її настання, та розмір заподіяної шкоди. Також в апеляційній скарзі апелянт послався на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року по справі № 6- 47925св14 та на п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №1 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 14.05.2014 сталася ДТП за участю ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 та не вибравши безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на металеву перешкоду, після чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Toyota Camri» номерний знак НОМЕР_2 , користувачем якого є ОСОБА_1 .

У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Toyota Camri» на час здійснення ДТП була застрахована у СТ «Домінанта».

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ОСОБА_3 на час здійснення ДТП не була застрахована.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 19.06.2014 (справа №520/6208/14-п) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

ТОВ «ВТП «Інжпроект» Тойота Україна за зверненням позивача здійснено розрахунок вартості ремонтних робіт транспортного засобу «Toyota Camri» розмір яких становив 26 602,32 грн., відповідно до розрахунків на оплату від 16.05.2014.

В подальшому на замовлення позивача здійснено висновок спеціаліста №30/05/15-1 щодо визначення вартості відновлювального ремонту та матеріальних збитків станом на 29.05.2015, спричинених автомобілю «Toyota Camri» внаслідок ДТП.

Відповідно до вказаного висновку вартість відновлювальних робіт автомобіля «Toyota Camri» станом на 29.05.2015 без урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 62 836,04 грн., а з розрахунком фізичного зносу становить 44 613,59 грн.

У зв`язку з чим ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_3 різницю між розміром визначеної висновком суми відновлювальних робіт без урахуванням зносу та між сумою відновлювальних робіт з урахуванням зносу, а саме 18 222,45 грн. та моральну шкоду, які в процесі розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 були відшкодовані.

З МТСБУ позивач просила стягнути суму відновлювальних робіт з урахуванням зносу автомобіля в розмірі 44 613,59 грн.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції позивач 09.10.2017 звернулася до МТСБУ про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП.

Відповідно до листа МТСБУ від 24.11.2017 позивачу відмовлено у відшкодуванні шкоди у зв`язку з тим, що транспортний засіб будо надано для огляду у відновлювальному стані.

За умовами п.п. а п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Несвоєчасне звернення до МТСБУ позбавляє останнього належних умов щодо встановлення реального механізму ДТП та сприяння об`єктивному вирішенню питання щодо можливості здійснення потерпілим особам страхового відшкодування.

ОСОБА_1 03.10.2017 засобами поштового зв`язку звернулася до МТСБУ з листом про виплату страхового внеску, тобто майже через три роки після того як відбулася ДТП.

Згідно з п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Відповідно до п. 33.3 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Отже, законом чітко визначено, що саме МТСБУ, а не позивач, здійснює організацію процедури встановлення розміру шкоди та розслідування причин і обставин ДТП, у зв`язку з чим слід дійти висновку про те, що визначення розміру матеріальної шкоди здійснено позивачем у спосіб, не передбачений Законом.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що сума збитків безспірною не є, так як початково була значно меншою, а висновок №30/05/15-1, відповідно до якого сума збитків збільшилася, здійснений оцінювачем, який був працівником юридичної фірми, що надавала позивачу юридичні послуги з розгляду даної справи, що ставить під сумнів вказаний висновок.

Враховуючи, що автомобіль на час звернення позивача до МТСБУ вже відремонтовано, відсутня можливість встановити дійсний розмір матеріальної шкоди, завданої автомобілю внаслідок ДТП.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: