Справа № 289/2470/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Данилюк О. С.

за участю секретаря судового засідання Марієвської Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Брусилів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишевицької об`єднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

31.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовом до Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 80 років померла його рідна баба ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з:цілого житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за місцем її постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлій на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 15.05.2003р. Вишевицькою сільською радою Радомишльського району Житомирської області на підставі рішення виконавчого комітету від 16.04.2003 р. № 22. При цьому право власності за померлою у ДРРП не було зареєстровано, оригінал правовстановлюючого документу втрачений. Також до спадкового майна померлої ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського підприємства АТЗТ «Агрофірма Вишевичі» села Вишевичі Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), які належать померлій за Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0046851, виданого 26 березня 1997 року Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 100 голови Радомишльської РДА від 26 березня 1997 року. При цьому право власності на вказане майно у ДРРП не зареєстровано, а оригінал правовстановлюючого документу втрачений.

Позивач зазначив, що оскільки ОСОБА_3 заповітів не залишила, тому спадкування після її смерті відбувалось за законом. На час своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у спадкодавиці залишився єдиний спадкоємець першої черги, її рідний син ОСОБА_4 , який є рідним батьком позивача, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 та за заявою якого в Радомишльській державній нотаріальній конторі Житомирської області була заведена спадкова справа № 524/2002 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . 08.11.2007 р. за реєстром № 1-2286 ОСОБА_4 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, на підставі якого він зареєстрував своє право власності на наступні земельні ділянки, а саме: земельну ділянку площею 1,4347 га кадастровий номер :01:000:1153, земельну ділянку площею 0,3866 га кадастровий номер :03:000:0073, земельну ділянку площею 0,1000 га кадастровий номер :04:000:8059, цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Тобто ОСОБА_4 спадщину після смерті матері ОСОБА_3 прийняв, однак оформити все спадкове майно не встиг, бо помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 60 років. Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складається з: земельної ділянки площею 0,8800 га кадастровий номер :01:000:0278, земельної ділянки площею 0,4300 га кадастровий номер :01:000:0301, земельної ділянки площею 0,3400 га кадастровий номер :02:000:0320, земельної ділянки площею 0,2100 га кадастровий номер :04:000:0422, цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, межі яких зазначені у Державних актах на право власності на земельні ділянки серії ЯА №№, відповідно, 133148 - 133151, які видані на ім`я ОСОБА_4 13.04.2009 Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження голови РДА № 8 від 26.01.2004 p., та які зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів за №№ 14 - 17. При цьому право власності на вказане майно у ДРРП не зареєстровано, правовстановлюючі документи зіпсовані, бо кадастрові номери цих ділянок помилково мають інші номери, а зазначені кадастрові номери зареєстровані за іншими власниками. Так, земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0301 має площу 1,0494 га та зареєстрована за власником ОСОБА_5 , земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0278 має площу 2,000 га та зареєстрована за власником ОСОБА_6 , земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0422 має площу 0,2100 га та зареєстрована за власником ОСОБА_7 . Крім того земельна ділянка площею 0,2100 га має інший кадастровий номер :04:000:8058, а не кадастровий номер, який вказаний у державному акті серії ЯА № 133151, а саме :04:000:0422, який зареєстрований за ОСОБА_4 .

Позивач вказує, що ОСОБА_2 , яка є дружиною померлого ОСОБА_4 , на зазначену спадщину не претендує і відмовилась від неї на користь позивача. При цьому сам позивач прийняв спадщину в 6-місячний строк після смерті батька, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 146/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , яка заведена за заявою позивача приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Камінською Л.К.

Позивач зазначив, що не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на зазначене вище майно у нотаріуса, оскільки за життя спадкодавці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своє право на житловий будинок у встановленому законом порядку не дооформили, правовстановлюючі документи вважаються втраченими. Через наведені вище перешкоди він також не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину й на земельні ділянки. При цьому через викладене вважає у даному випадку зайвим отримання у нотаріуса постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки неможливість оформлення ним спадщини у нотаріуса, на його думку, є очевидним фактом.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після смерті батька ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_2 , земельних ділянок: площею 0,8800 га кадастровий номер :01:000:0278, площею 0,4300 га кадастровий номер :01:000:0301, площею 0,3400 га кадастровий номер :02:000:0320, площею 0,2100 га кадастровий номер :04:000:8058 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельних ділянок: площею 1,4347 га кадастровий номер :01:000:1153, площею 0,3866 га кадастровий номер :03:000:0073, площею 0,1000 га кадастровий номер :04:000:8059, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно розпорядження в.о. голови Радомишльського районного суду Житомирської області від 26.03.2020 року № 15 цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Вишевицької об`єднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно надійшла за підсудністю до Брусилівського районного суду Житомирської області.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2020 року вказану цивільну справу було прийнято до провадження суду та у справі було призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 26 червня 2020 року підготовче провадження у справі було закрито та цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишевицької об`єднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, подали до суду заяву, в який позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, викладених у ньому, розгляд справи проводити у їх відсутність.

Представник відповідача Вишевицької об`єднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської областів судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили позов задовольнити.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечувала.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12, т. 1). ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 13, т. 1).

При цьому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_4 та онуком ОСОБА_3 (а.с. 9-10, т. 1).

Також встановлено, що після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається зцілого житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , якій належав померлій на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 15 травня 2003 року виконкомом Вишевицькою сільської ради Радомишльського району Житомирської області на підставі рішення виконкому Вишевицькою сільської ради від 16.04.2003 р. за № 22; право власності за ОСОБА_3 зареєстровано КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 17.08.2007р. (а.с. 17, 162 т. 1) та з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського підприємства АТЗТ «Агрофірма Вишевичі» с. Вишевичі Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0046851, виданого 26 березня 1997 року Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 100 голови Радомишльської РДА від 26 березня 1997 року. (а.с. 16-21, 33, т. 1).

При цьому встановлено, що за заявою ОСОБА_4 03.12.2002 р. в Радомишльській державній нотаріальній конторі Житомирської області було заведено спадкову справу № 524/2002 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та 08.11.2007р. нотаріусом Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на земельну частку (пай) в АТЗТ «Агрофірма Вишевичі» с. Вишевичі Радомишльського району Житомирської області розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0046851 (а.с. 33, 166, т. 1).

Також з копій державних актів встановлено, що ОСОБА_4 згідно розпорядження голови Радомишльської РДА від 26.01.2004 року № 8 отримав у власність наступні земельні ділянки, а саме земельну ділянку площею 0,8800 га кадастровий номер :01:000:0278 (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 133148), земельну ділянку площею 0,4300 га кадастровий номер :01:000:0301 (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 133149), земельну ділянку площею 0,3400 га кадастровий номер :02:000:0320 (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 133150), земельну ділянку площею 0,2100 га кадастровий номер :04:000:0422 (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 133151), цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 23-29, т. 1). Відомості щодо власників зазначених земельних ділянок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек та єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні (а.с. 155, 159, 160, 161 т.1).

При цьому згідно витягів з Державного земельного кадастру право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :04:000:0422 зареєстровано за ОСОБА_7 , право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:000:0301 зареєстровано за ОСОБА_5 , право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:000:0278 зареєстровано за ОСОБА_6 (а.с. 30-32 т. 1).

Також судом встановлено, що за заявою ОСОБА_1 29.05.2017 року приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Камінською Л.В. було заведено спадкову справу № 146/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 (а.с. 153 т.1).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» нотаріуси видають свідоцтва про право на спадщину.

В п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4 , який в свою чергу прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 , при цьому доказів відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 позивачем суду надано не було, підстав для визнання права власності на спадкове майно за позивачем на даний час суд не вбачає.

При цьому слід зауважити, що суди не повинні заміняти органи, які зобов`язані за законом вчиняти нотаріальні дії, тому визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права.

Також позивачем не надано суду беззаперечних доказів належності померлому ОСОБА_4 на праві власності земельних ділянок за кадастровими номерами :01:000:0278, :01:000:0301 та :02:000:0320, оскільки право власності на зазначені земельні ділянки в Державному земельному кадастрі зареєстровано за іншими особами; а також не надано жодних доказів належності ОСОБА_4 земельних ділянок за кадастровими номерами :04:000:8058, :01:000:1153, :03:000:0073 та :04:000:8059.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після смерті ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_2 , та земельних ділянок: площею 0,8800 га кадастровий номер :01:000:0278, площею 0,4300 га кадастровий номер :01:000:0301, площею 0,3400 га кадастровий номер :02:000:0320, площею 0,2100 га кадастровий номер :04:000:8058 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; а також земельних ділянок: площею 1,4347 га кадастровий номер :01:000:1153, площею 0,3866 га кадастровий номер :03:000:0073, площею 0,1000 га кадастровий номер :04:000:8059, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва необхідно відмовити.

На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1218, 1296 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вишевицької об`єднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно, -відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

СУДДЯ О.С. Данилюк