01.09.2020 Справа 337/1967/20
Провадження № 2/337/1146/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

адвокатів Курінної О.І., Зелінської О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому зазначив, що за рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 29.07.2019 року з нього, на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в розмірі ј частини усіх доходів, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

07.03.2020 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 .

12.05.2020 року, судовим наказом Хортицького районного суду м.Запоріжжя», з нього на утримання сина ОСОБА_6 , 2020 року народження, на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі ј частини доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08.05.2020 року.

На теперішній час він, із свого заробітку, сплачує більше ніж половину заробітку, змінилося його матеріальне становище, бо він уклав шлюб у якому народилася інша дитина, тому просив знизити розмір аліментів, які утримуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_7 з ј частини до 1/8 частини заробітку.

Ухвалою від 29.05.2020 року по справі відкрито провадження, визначено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків.

25.08.2020 року від відповідача надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги та просить у їх задоволенні відмовити, бо заробітна плата у позивача не змінювалася, а факт народження іншої дитини у позивача, не є підставою для зниження розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , 2009 року народження. Крім того, на обох дітей стягнуто аліменти у розмірі ј частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але чомусь позивач хоче знизити розмір аліментів тільки на одного сина- ОСОБА_7 .

У судове засідання позивач не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи у його відсутності ( а.с. 27).

Представник позивача ОСОБА_1 -адвокат Курінна О.І. у судовому засіданні позов підтримала. Суду пояснила, що з позивача за рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 29.07.2019 року стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 2009 року народження в розмірі ј частини усіх доходів, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також, ІНФОРМАЦІЯ_3 , за судовим наказом Хортицького районного суду м.Запоріжжя» стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , 2020 року народження у розмірі ј частини доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08.05.2020 року.

Через стягнення аліментів у вказаних частинах, діти позивача не забезпечені сумами аліментів в однаковій мірі, бо за рішенням суду аліменти стягнуто не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а за судовим наказом не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. ОСОБА_1 працює і, після відрахування аліментів, за їх з позивачем підрахунками, позивачеві залишається приблизно 800 грн. для життя. Чи сплачує аліменти позивач за судовим наказом, вона не знає, мабуть так, але довідки щодо відрахувань із зарплати грошових коштів на утримання сина ОСОБА_8 за виданим судом судовим наказом, вона не має. З дружиною ОСОБА_3 позивач не проживає. Просила зменшити розмір аліментів стягнутих за рішенням суду на утримання сина ОСОБА_7 , 2009 року народження з ј частини до 1/8 частини заробітку.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи у її відсутності ( а.с.97).

Представник відповідача адвокат Зелінська О.С. проти задоволення позовних вимог категорично заперечує, оскільки за рішенням суду і за судовим наказом, з позивача стягнуто аліменти на утримання обох синів у розмірі ј частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, обидва сина знаходяться в рівних умовах. Позивач працює, з його зарплати стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , 2009 року народження, з урахуванням заборгованості, бо тривалий час ОСОБА_1 аліменти на утримання сина не платив взагалі. Позивач просить зменшити розмір аліментів, стягнутих на утримання сина ОСОБА_7 з ј до 1/8 частини, а виходячи з його заробітку, це 510 грн., що навіть не є 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Заявлений позов є верхом цинізму по відношенню до неповнолітньої дитини. Просить відмовити у задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, заперечень проти позову не має ( а.с.24).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 29.07.2019 року з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в розмірі ј частини усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.8-9).

07.03.2020 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 ( а.с.13), від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 ( а.с. 12).

12.05.2020 року, судовим наказом Хортицького районного суду м.Запоріжжя», з ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі ј частини доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08.05.2020 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р. №037-VIII ч. 2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів.

Верховний Суд України в постанові від 0.05. 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Враховуючи зміст ст. 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно частини другої ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

В позові ОСОБА_1 посилається на ту обставину, що у нього після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та видачею Хортицьким районним судом м.Запоріжжя судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , змінився майновий стан в сторону погіршення, у зв`язку з тим, що його заробітна плата не є достатньою для відрахування аліментів на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі ј частини заробітку.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Курінна О.І. пояснила, що зпозивача за рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 29.07.2019 року стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , 2009 року народження в розмірі ј частини усіх доходів, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовим наказом Хортицького районного суду м.Запоріжжя» стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , 2020 року народження у розмірі ј частини доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08.05.2020 року.

Через стягнення аліментів у вказаних частинах, діти позивача не забезпечені сумами аліментів в однаковій мірі, бо за рішенням суду аліменти стягнуто не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а за судовим наказом не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Такі доводи адвоката Курінної О.І. є безпідставними, надуманими та такими, що протиречать матеріалам справи, з яких вбачається, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 29.07.2019 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 2009 року народження в розмірі ј частини усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 8-9).

Судовим наказом Хортицького районного суду м.Запоріжжя» від 12.05.2020 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі ј частини заробітку ( доходу) платника аліментів щомісячно, не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.05.2020 року і до досягнення дитиною повноліття- ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а.с. 11).

За вказаними рішеннями суду, діти позивача забезпечені аліментами в однаковій мірі, а тому доводи адвоката Курінної О.І. про те, що син ОСОБА_7 , 2009 року краще забезпечений ніж син ОСОБА_8 , 2020 року, протиречать матеріалам справи та є безпідставними і надуманими.

Посилаючись на зміну матеріального стану, позивач, при зверненні до суду з позовом, не надав довідку про сукупний дохід сім`ї, а саме довідку про отримання ОСОБА_3 доходів.

Посилання адвоката Курінної О.І. у судовому засіданні на ту обставину, що позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 , не проживають разом, є надуманими, безпідставними, оскільки такі доводи ніякими доказами не підтверджені, а навпаки спростовуються матеріалами справи: поданою позивачем позовною заявою, де адресою фактичного місця його проживання зазначено: АДРЕСА_1 , що також є адресою місця проживання ОСОБА_3 , яка залучена до участі у розгляді справи у якості третьої особи, що також вбачається з поданого позову ( а.с. 2-4).

Як вбачається з довідки про доходи від 05.05.2020 року, ОСОБА_1 працює у ПАТ «Аптеки Запоріжжя» водієм і має постійний заробіток, з якого за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року здійснюється відрахування аліментів. Вказані суми аліментів, є аліментами на утримання сина ОСОБА_7 , 2009 року народження, бо на утримання сина ОСОБА_8 , 2020 року, судовим наказом аліменти стягнуто судовим наказом від 12.05.2020 року, починаючи з 08.05.2020 року.

Як сам позивач ОСОБА_1 при подачі позову до суду, так і представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Курінна О.І. у судовому засіданні, не надали жодного доказу, що із заробітної плати ОСОБА_1 , за період з травня 2020 року і по день розгляду справи судом, відраховувалися аліменти на утримання сина ОСОБА_8 за судовим наказом від 12.05.2020 року.

Як пояснила у судовому засіданні адвокат Курінна О.І., таких доказів вона не має.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду від 15.05.2018 року по справі № 234/6207/17, провадження № 61-7802св18 зроблено наступний висновок: «Відповідач не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища. Той факт, що він не працює та на його утриманні перебуває непрацездатна матір не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є. Тому доводи касаційної скарги в частині визначення розміру аліментів не заслуговують на увагу».

Позивачем належних доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було, як не надано їх і адвокатом Курінною О.І.- представником позивача у судовому засіданні.

Враховуючи, що будь-яких належних та допустимих доказів про погіршення свого матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач не надав, матеріальний, сімейний та стан здоров`я позивача не змінився, оскільки доказів протилежного суду не надано, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, а тому суд відмовляє в задоволенні позову за безпідставністю.

Керуючись ст. 182, 183, 192 СК України, ст. 258, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Повний текст рішення виготовлено судом 11.09.2020 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.Є.Гнатик