ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року

м.Суми

Справа №591/4242/19

Номер провадження 22-ц/816/92/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Орлова І. В. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

заявника : ОСОБА_1

державного виконавця: Калусенко А.І.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження: старший державний виконавець Зарічного відділу державної

виконавчої служби міста Суми Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Калусенко Аліна Ігорівна

заінтересована особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Сумського апеляційного суду цивільну справу № 591/4242/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Зарічного районного суду міста Суми від 07 листопада 2019 року (суддя Шелєхова Г.В.) про залишення без розгляду скарги на дії державного виконавця, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Зарічного районного суду міста Суми від 07 листопада 2019 року скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу Державної виконавчої служби (ДВС) міста Суми і старшого державного виконавці Зарічного відділу ДВС міста Суми залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку на подання скарги.

Заявник, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просив: скасувати ухвалу від 07 листопада 2019 року; визнати незаконними дії заступника начальника відділу ДВС міста Суми Стебловської Ю.О. та старшого державного виконавця Зарічного відділу ДВС міста Суми Калусенко А.І. щодо відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на кошти боржника; скасувати постанову від 13 липня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 51626980 та постанову від 02 травня 2019 року про арешт коштів боржника; зобов`язати старшого державного виконавця Калусенко А.І. зняти арешт з банківських рахунків ОСОБА_1 .

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції помилково вважав, що усне звернення до Зарічного відділу ДВС міста Суми 27 травня 2019 року є днем, коли заявник дізнався або міг дізнатися про порушення своїх прав. У цей день ОСОБА_1 лише довідався про наявність виконавчого провадження, а про порушення своїх прав заявнику стало відомо 03 липня 2019 року після детального, остаточного ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Оскільки із скаргою на дії державного виконавця Геращенко Р.О. звернувся 05 липня 2019 року, то встановлений законом десятиденний строк на оскарження дій державного виконавця він не пропустив.

У відзиві на апеляційну скаргу старший державний виконавець Зарічного відділу ДВС Калусенко А.І. просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Так, відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За правилами статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Залишаючи скаргу ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не було наведено поважних причин пропущення строку на подання скарги, оскільки на момент її подачі сплив десятиденний строк. Початок цього строку суд відраховував з 27 травня 2019 року, оскільки у цей день заявник ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження.

Погодитися з правильністю такого висновку місцевого суду неможна з огляду на таке.

Із розносної книги місцевої кореспонденції Зарічного відділу ДВС міста Суми слідує, що 02 травня 2018 року за вих. № 27839 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , було направлено постанову про арешт коштів боржника (а.с. 18). Про те, що заявник отримав вищевказану кореспонденцію, відомостей немає.

18 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Зарічного відділу ДВС міста Суми із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 51626980 (а.с. 20), а 03 липня 2019 року заявник ознайомився з цими матеріалами (а.с. 21).

05 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду міста Суми зі скаргою на дії посадових осіб Зарічного відділу ДВС м. Суми (а.с. 2, 3). Ця скарга 08 липня 2019 року ухвалою судді місцевого суду була залишена без руху у зв`язку з недодержання заявником вимог статей 175 і 177 ЦПК України (а.с. 4).

16 липня 2019 року ОСОБА_1 в межах встановленого судом 5-ти денного строку, подав виправлену скаргу (а.с. 6-7), яка ухвалою від 17 липня 2019 року була прийнята судом до розгляду (а.с. 9).

В абзаці 2 та 3 пункту 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» визначено, що якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК*. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК*, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК* (про відкриття провадження у справі); статті 26, 27, 45 ЦПК* (щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов`язків; статті 74 - 77 ЦПК * ( про судові виклики та повідомлення) ; глави 4 розділу III ЦПК * (про судовий розгляд) ; глав 1, 2 розділу V ЦПК* ( щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень), тощо. (Примітка: ЦПК* України - посилання на редакцію Цивільного процесуального кодексу України, яка була чинною до 15 грудня 2017 року).

Частиною 3 статті 185 ЦПК України визначено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

За правилами частин першої, другої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки, відповідно до вимог частини 3 статті 185 ЦПК України, в межах строку, визначеного ухвалою від 08 липня 2019 року про залишення скарги без руху, заявник усунув її недоліки, скарга ОСОБА_1 вважається поданою в день її первісного подання до суду, а саме - 05 липня 2019 року.

З матеріалами виконавчого провадження заявник ознайомився 03 липня 2019 року, що засвідчив власноручним підписом (а.с. 21). Місцевий суд помилково визначив 27 травня 2019 року датою, з якої для заявника має відраховуватися встановлений пунктом а) частини 1 статті 449 ЦПК України десятиденний строк звернення до суду. 27 травня 2019 року ОСОБА_1 лише довідався про наявність виконавчого провадження, про ознайомлення з матеріалами якого 18 червня 2019 року подав державному виконавцю відповідну заяву (а.с. 20), а процедуру ознайомлення заявник остаточно завершив 03 липня 2019 року. Про те, що постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження і про накладення арешту ОСОБА_1 отримував раніше засобами поштового зв`язку, у справі не доведено.

Оскільки про порушення своїх прав ОСОБА_1 міг дізнатися та дізнався 03 липня 2019 року, то подавши до суду 05 липня 2019 року скаргу на дії посадових осіб органу ДВС, встановлений законом строк звернення до суду заявник не порушив, поновлення судом зазначений строк не потребував. Висновок місцевого суду про пропущення ОСОБА_1 цього строку, обставинам справи не відповідає.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Таким чином, через невідповідність висновків суду обставинам, які призвели до неправильного вирішення питання про залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду, ухвала Зарічного районного суду міста Суми від 07 листопада 2019 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 3 ч. 1 ст. 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково .

Ухвалу Зарічного районного суду міста Суми від 07 листопада 2019 року скасувати, а справу направити до Зарічного районного суду міста Суми для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складене 20 січня 2020 року.

Головуючий І.В. Орлов

Судді: Т.А. Левченко

О.І. Собина