Ухвала

04 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 711/3372/19

провадження № 61-12936ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 лютого 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 10 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є потерпілим у кримінальному провадженні № 0003519 і у зв`язку з неналежним проведенням досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні він направив до слідчих органів велику кількість скарг та заяв, а також звертався до слідчого судді зі скаргами на бездіяльність вказаних органів, з приводу чого слідчими суддями ухвалювалися судові рішення, якими визнавалася незаконною бездіяльність органів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 липня 2016 року (справа № 712/1541/16-ц, провадження № 1-кс/712/3135/16) визнано дії органу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003519 бездіяльними у частині надання інформації стороні потерпілого про досудове розслідування.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2017 року (справа № 712/13924/16-ц, провадження № 1-кс/712/14/17) зобов`язано слідчого розглянути заяви та клопотання ОСОБА_1 , подані у межах кримінального провадження № 50003519 та прийняти процесуальне рішення.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2017 року (справа № 712/5546/17, провадження 1-кс/712/2532) визнано дії органу досудового розслідування у кримінальному провадженню № 50003519 бездіяльними у частині нездійснення розгляду клопотання ОСОБА_1 від 24 квітня 2017 року.

Позивач вказував, що у результаті бездіяльності органів досудового розслідування у кримінальному провадженні йому завдано моральну шкоду, розмір відшкодування якої він оцінює в 120 000,00 грн, і такий розмір він вважає співрозмірним та справедливим.

Моральна шкода полягає в тому, що у результаті бездіяльності органу досудового розслідування кримінальне провадження у його заяві розслідується із грубими порушеннями всіх допустимих процесуальних строків. При цьому, його заяви та клопотання ігноруються, ніякого інформування про хід розслідування справи та результати розгляду його заяв та клопотань слідчим не надається, що знищує у ньому відчуття справедливості та законності. Він є людиною похилого віку, учасником Великої вітчизняної війни, інвалідом першої групи. Несприйняття його слідчими органами та необхідність звернення зі скаргами негативно відображається на стані його здоров`я, постійні стресові ситуації порушують нормальний ритм життя, порушують сон, викликають моральні страждання.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просив стягнути із Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь на відшкодування моральної шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, кошти у розмірі 120 000,00 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 2 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 завдана моральна шкода, яку суд оцінив у розмірі 2 000,00 грн, оскільки Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області допущено порушення його законних прав, як потерпілого у кримінальному провадженні, зокрема на своєчасне отримання інформації про стан досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, своєчасність розгляду його клопотань, у тому числі і на дотримання розумних строків досудового розслідування цього кримінального провадження, яке триває із 2016 року. Вказане призвело до моральних страждань, втрати позивачем нормальних життєвих зв`язків та вимагало від нього додаткових зусиль для відновлення своїх прав, у тому числі і в судовому порядку - шляхом звернення до слідчого судді з відповідними скаргами на бездіяльність органу досудового розслідування.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 10 червня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області задоволено.Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 лютого 2020 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що в силу вимог статті 81 ЦПК України року є процесуальним обов`язком позивача. Сам факт того, що ухвалами слідчих суддів визнані дії органу досудового розслідування бездіяльними та зобов`язано вчинити певні дії, не підтверджує заподіяння моральної шкоди позивачу, а також не встановлює наявність причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю органу досудового розслідування та настанням шкоди.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 лютого 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 10 червня 2020 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є відшкодування моральної шкоди у розмірі 120 000,00 грн. Таким чином ціна позову у цій справі є меншою, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (210 200,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень про відмову у відкритті касаційного провадження.

Касаційна скарга не містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржується до суду касаційної інстанції на підставах, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Враховуючи те, що касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 лютого 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 10 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкодивідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик