Справа № 509/2025/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь клопотання відповідача ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову, подане по цивільній справі за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_3 , ОСОБА_1

про

розірвання договору, повернення безпідставно набутих коштів та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

22.04.2019 р. позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2019 р. справа передана на розгляд судді Кочко В.К.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.04.2019 р. позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.04.2019 р. відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 04.07.2019 р. о 10:00 год., накладено арешт на земельну ділянку.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.04.2019 р. скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 24.04.2019 р.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.08.2019 р. відмовлено у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову.

Постановою Одеського апеляційного суду від 11.03.2020 р. ухвалу Овідіопольського районного суду від 25.04.2019 р. скасовано, відмовлено відповідачу ОСОБА_4 у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

16.06.2020 р. на адресу суду надійшла заява позивача ОСОБА_2 про відвід судді Кочко В.К., мотивована наявністю обставин, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.06.2020 року заяву позивача ОСОБА_2 про відвід судді Кочко В.К. задоволено.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про розірвання договору підряду, повернення безпідставно набутих коштів та відшкодування моральної шкоди передано на розгляд іншому судді Овідіопольського районного суду Одеської області, визначеному в порядку ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2020 р. справа передана на розгляд судді Бочарову А.І.

04 листопада 2020 року ОСОБА_5 подано до суду клопотання про зустрічне забезпечення позову.

Відповідач вказане клопотання обґрунтовує тим, вона мала намір продати земельну ділянку, на яку накладено арешт за ціною 89 000,00 доларів США, проте договір купівлі-продажу укласти не вдалося внаслідок існування арешту на майно, накладеного ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.04.2020 року.

Заявник зазначає, що згідно умов попереднього договору, ОСОБА_6 отримала від покупця 14 000.00 доларів США, які зобов`язана повернути.

Також заявником зазначається, що вона позбавлена можливості продати своє майно, що призвело до неотримання нею 89 000.00 доларів США., а ще й можливо буде вимушена повернути потенційному покупцю 28 000.00 доларів США.

До заяви про застосування зустрічного забезпечення позову заявником надано докази наявності у Позивача нерухомого майна та приблизна його вартість.

Представником Позивача надано суду заперечення щодо задоволення клопотання про застосування заходів зустрічного забезпечення позову, в яких зазначено, що ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 квітня 2019 року у справі № 509/2025/19 клопотання Позивачки було задоволено частково позов забезпечено шляхом накладення арешту на земельну ділянку № НОМЕР_1 з кадастровим номером :02:005:2554, загальною прощею 0,0499 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_7 .

Натомість ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 червня 2019 року у справі № 509/2025/19 заходи забезпечення позову на підставі відповідної заяви ОСОБА_1 були скасовані у зв`язку з тим, що вона, як власник земельних ділянок, на які накладено арешт ухвалою суду від 24 квітня 2019 року, безпосередньо не є стороною договору про розірвання якого просить Позивач.

Звернувшись повторно з клопотанням про забезпечення позову у липні 2019 року ОСОБА_2 отримала відмову, у зв`язку з чим змушена була звернутись до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 червня 2019 року у справі № 509/2025/19, якою було скасоване оскаржуване судове рішення.

На підставі постанови Одеського апеляційного суду від 11 березня 2020 року 21 квітня 2020 року представником Позивачки адвокатом Данилюком А.Б. було поновлено арешт на земельну ділянку № НОМЕР_1 з кадастровим номером :02:005:2554, загальною прощею 0,0499 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_7 , в якості засобу забезпечення позову ОСОБА_2 .

Розуміючи, що з урахуванням факту забезпечення позову ОСОБА_2 судом апеляційної інстанції, який визнав обґрунтованість відповідних клопотань про забезпечення позову та апеляційної скарги Позивачки, скасувати накладений арешт вдруге не вдасться, бажаючи уникнути відповідальності за свої «шахрайські» дії ОСОБА_5 було 04 листопада 2020 року подано до суду клопотання про зустрічне забезпечення позову.

Позивач зазначала, що накладення арешту на майно Відповідачки взагалі не порушує її прав, а лише забезпечує можливість здійснення прав Позивача виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , жодним чином не призведе до знищення чи пошкодження земельної ділянки або необхідності вжиття додаткових заходів для відновлення прав ОСОБА_8 .

Позивач вказала, що арешт на земельну ділянку був накладений ще задовго до укладення Відповідачем попереднього договору купівлі-продажу, а постановою Одеського апеляційного суду від 11.03.2020 р. скасовано ухвалу Овідіопольського районного суду від 25.04.2019 р. тобто лише відновлено становище, яке існувало до цього.

Представник Позивача просив відмовити у задоволені вказаного клопотання.

Дослідивши матеріали заяви та справи, суд вважає, що заява про застосування зустрічного забезпечення позову, задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Згідно із ч. 6 ст. 154 ЦПК України, питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі № 6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст.2,18,154 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про зустрічне забезпечення. При цьому відповідно до ст. 154 ЦПК України зустрічне забезпечення допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, тільки у випадку забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричиненні забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

При розгляді заяви про зустрічне забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, невжиття заходів як забезпечення позову так і зустрічного забезпечення, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, суд враховує, що заходи зустрічного забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 має зареєстроване на території України місце проживання, а саме: АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом громадянина України.

Суд вважає, що наведені відповідачем у заяві обґрунтування необхідності здійснення зустрічного забезпечення позову, а також зустрічного забезпечення позову не відповідає вимогам статті 154 ЦПК України, більш того відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, що позивач не має майна що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

В конкретному випадку у суду, відповідно до правилстатті 154 ЦПК України, наявне право на здійснення зустрічного забезпечення, а не обов`язок, вказана позиція викладена у постанові Верховного суду від 10.04.2019 року по справі № 753/2380/18-ц.

При цьому обрані позивачем заходи забезпечення позову не призведуть до невиправданого обмеження майнових прав відповідачки, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним. Обрані позивачем заходи забезпечення позову не впливають на матеріальний стан відповідачки, як власника майна, та не призводять до понесення додаткових витрат унаслідок їх застосування, доказів завдання відповідачам збитків унаслідок накладення арешту на спадкове майно не надано.

Судом встановлено, що Відповідач була обізнана на час уклалення попередного договору щодо відчуження земельної ділянки про те, що у Овідіопольському районному суді Одеської області знаходиться в провадження дана справа та в рамках цієї справи забезпечено позов накладенням арешту на земельну ділянку, яку Відповідач намагалася відчужити.

Також судом встановлено і те, що Відповідач була обізнана про те, що Позивачем оскаржено до Одеського апеляційного суду ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.04.2019 р., якою скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 24.04.2019 р.

Виходячи з матеріалів заяви, умов, за яких було здійснено забезпечення позову, підстав здійснення такого забезпечення, суд не знаходить підстав для застосування зустрічного забезпечення у даній цивільній справі, а тому вважає що заява є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_9 про розірвання договору, повернення безпідставно набутих коштів та відшкодування моральної шкоди -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її ухвалення.

Суддя А.І. Бочаров