Справа № 591/1583/20
Провадження № 2/591/1589/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Сидоренко А.П.
з участю секретаря судового засідання Гонтаренка О.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними та стягнення коштів, -
ОСОБА_1 в особі представника адвоката Романенка Є.О. звернувся до суду із зазначеним позовом до ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що позивач мав бажання працевлаштуватись за кордоном, знайшов відповідні пропозиції у мережі Інтернет на сайтах ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 і зв`язався з надавачами послуг. Позивача запевнили, що надавачі послуг мають відповідну ліцензію для здійснення діяльності агентств по працевлаштуванню і його працевлаштують за кордоном.
Після перемовин по телефону позивачу надіслані письмові договори, які вподальшому укладені останнім з: ФОП ОСОБА_2 (як додатково зазначено у договорі - кадрова агенція «Європерспектива») укладено договір №1309 про надання інформаційно-консультаційних послуг з питань закордонних в`їзних віз та порядку виїзду за кордон від 20 червня 2019 року та з ФОП ОСОБА_3 (як додатково зазначено у договорі кадрова агенція «Заробіток в Європі») за №1243Х/21.10.2019 про надання інформаційно-консультаційних послуг та сприяння у працевлаштуванні за кордоном від 21 жовтня 2019 року.
Права позивача, як споживача послуг, були порушенні і вони підлягають захисту за судовим рішенням виходячи з наступного. Реклама відповідача є недобросовісною, порушує своїм змістом та формою чинне законодавство України, вводить в оману та завдає шкоду позивачу, як споживачу, внаслідок недостовірності її змісту.
В порушення вищевказаних норм закону, умови вищевказаного договору про надання послуг були викладенні двозначно, позивачу не роз`ясненні, чим останнього було фактично введено в оману щодо виконання зобов`язань по даному договору.
Так, в першому розділі договору №1243Х/21.10.2019 предметом договору є: сприяння у працевлаштуванні, інформаційні та консультаційні послуги з питань можливостей та умов працевлаштування, підбору найкращих трудових вакансій в будь-якій країні Європейського Союзу, а також, Швейцарії, Королівстві Норвегія та Великобританії, виходячи з освіти, професійного та трудового досвіду, навичок та вмінь клієнта; інформаційні та консультаційні послуги з питань законодавства про працю, порядку виконання та припинення трудового договору, правила перебування працівника за кордоном, питання прикордонного, митного та валютного законодавства; інформаційні та консультаційні послуги з питань діяльності посольств в Україні та за кордоном.
Тобто, з даного розділу договору можна зробити висновок, що відповідач клієнту надає лише інформаційно-консультативні послуги щодо сприяння у працевлаштуванні, а не в самому працевлаштуванні.
При цьому в розділі третьому вказаного договору «Права та обов`язки сторін», а саме у п. 3.1.6. міститься обов`язок клієнта у призначений час особисто пройти співбесіду з обраним потенційним роботодавцем, шляхом проведення відеоконференції стосовно процедури оформлення виїзної візи, в`їзду у країну працевлаштування, підписання робочого контракту, умов роботи, оплати, розміщення, харчування, а також з будь-яких інших можливих питань.
Пунктом 3.1.7 даного розділу вказано на обов`язок клієнта негайно письмово повідомляти виконавця та роботодавця про виникнення перешкод для працевлаштування, особливо про випадки, які можуть призвести до зміни фактичної дати виходу на роботу більше ніж на три календарних дні, а також, отримати від роботодавця згоду на збереження місця роботи.
Тобто, обов`язки клієнта виписані у розділі третьому вищевказаного договору регламентують вже обов`язки клієнта при самому безпосередньому працевлаштуванні, в якому участь беруть, як виконавець, тобто, відповідач по даній справі, так і потенційний роботодавець, що є вже ліцензійним видом діяльності та свідчить про взятий відповідачем обов`язок саме працевлаштувати позивача, а не надати інформаційні послуги щодо працевлаштування останнього.
Договір №1309 є взаємопов`язаним із вищевказаним договором, укладався з метою реалізації бажання позивача працевлаштуватись за кордоном.
Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 березня 2020 року відкрито провадження по справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 15 червня 2020 року, 09 год. 45 хв.
Протокольною ухвалою головуючого 15 червня 2020 року розгляд справи відкладено до 25 серпня 2020 року, 09 год. 20 хв. у зв`язку з неявкою учасників справи, здійсненої повторний виклик.
Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з тим, що суддя Грищенко О.В. звільнена у зв`язку з поданням заяви про відставку, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 липня 2020 року справу прийнято до провадження суддею Сидоренко А.П., призначено до судового розгляду на 05 листопада 2020 року, о 13 год. 00 хв.
Протокольною ухвалою головуючого 05 листопада 2020 року розгляд справи відкладено до 18 грудня 2020 року, 08 год. 15 хв. у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачів, відсутністю відомостей про їх належне сповіщення про дату та час шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Зарічного районного суду м. Суми.
В дане судове засідання позивач не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача адвокат Романенко Є.О. надав письмову заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечує.
У судове засідання відповідачі повторно не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, відзиву на позов до суду не надали, про розгляд справи повідомлялися належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Судом встановлено, що 20 червня 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 (кадрова агенція «Європерспектива») укладено договір №1309 про надання інформаційно-консультаційних послуг з питань закордонних в`їзних віз та порядку виїзду за кордон (а.с.7-9).
30 липня 2019 року ОСОБА_1 перерахував на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 2300 грн., що підтверджується копією квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 30 липня 2019 року (а.с.10).
21 жовтня 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір за №1243Х/21.10.2019 про надання інформаційно-консультаційних послуг та сприяння у працевлаштуванні за кордоном (а.с.3-5).
Однак, позивачу послуги згідно вказаних договорів не були надані, працевлаштований він не був.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон) споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Збитки, завдані споживачеві недобросовісною рекламою, підлягають відшкодуванню винною особою у повному обсязі.
Стаття 19 Закону зазначає, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.
У ст. 21 Закону вказано, що права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.
Згідно ст. 15-1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» зазначається, що поширенням інформації, що вводить в оману, є повідомлення суб`єктом господарювання, безпосередньо або через іншу особу, одній, кільком особам або невизначеному колу осіб, у тому числі в рекламі, неповних, неточних, неправдивих відомостей, зокрема внаслідок обраного способу їх викладення, замовчування окремих фактів чи нечіткості формулювань, що вплинули або можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення) чи реалізації (продажу, поставки, виконання, надання) товарів, робіт, послуг цього суб`єкта господарювання.
Інформацією, що вводить в оману, є, зокрема, відомості, які: містять неповні, неточні або неправдиві дані про походження товару, виробника, продавця, спосіб виготовлення, джерела та спосіб придбання, реалізації, кількість, споживчі властивості, якість, комплектність, придатність до застосування, стандарти, характеристики, особливості реалізації товарів, робіт, послуг, ціну і знижки на них, а також про істотні умови договору; містять неповні, неточні або неправдиві дані про фінансовий стан чи господарську діяльність суб`єкта господарювання; приписують повноваження та права, яких не мають, або відносини, в яких не перебувають.
Реклама відповідача є недобросовісною, порушує своїм змістом та формою чинне Законодавство України, вводить в оману та завдає шкоду позивачу, як споживачу, внаслідок недостовірності її змісту.
В порушення вищевказаних норм закону, умови договорів про надання послуг були викладенні двозначно, позивачу не роз`ясненні, чим останнього було фактично введено в оману щодо виконання зобов`язань по даному договору.
Так, в першому розділі договору №1243Х/21.10.2019 від 21 жовтня 2019 року предметом договору є: сприяння та допомога у пошуку можливостей для працевлаштування, інформаційні та консультаційні послуги з питань можливостей та умов працевлаштування, сприяння та допомога у підборі найкращих трудових вакансій в будь-якій країні Європейського Союзу, а також, Швейцарії, Королівстві Норвегія та Великобританії, виходячи з освіти, професійного та трудового досвіду, навичок та вмінь клієнта; інформаційні та консультаційні послуги з питань законодавства про працю, трудової діяльності, укладення, виконання і припинення трудового договору, працевлаштування іноземців, законодавства про статус, правила перебування та поведінку іноземця (туриста, працівника та інше), прикордонного, митного та валютного законодавства; інформаційні та консультаційні послуги з питань діяльності посольств в Україні та за кордоном.
Тобто, з даного розділу договору можна зробити висновок, що відповідач клієнту надає лише інформаційно-консультативні послуги щодо сприяння у працевлаштуванні, а не в самому працевлаштуванні.
При цьому в розділі третьому даного договору «Права та обов`язки сторін», а саме, у п. 3.1.6. міститься обов`язок клієнта у призначений час особисто пройти співбесіду з обраним потенційним роботодавцем, шляхом проведення відеоконференції стосовно процедури оформлення виїзної візи, в`їзду у країну працевлаштування, підписання робочого контракту, умов роботи, оплати, розміщення, харчування, а також з будь-яких інших можливих питань.
Пунктом 3.1.7 даного розділу вказано на обов`язок клієнта негайно письмово повідомляти виконавця та роботодавця про виникнення перешкод для працевлаштування, особливо про випадки, які можуть призвести до зміни фактичної дати виходу на роботу більше ніж на три календарних дні, а також, отримати від роботодавця згоду на збереження місця роботи.
Тобто, обов`язки клієнта виписані у розділі третьому вищевказного договору регламентують вже обов`язки клієнта при самому безпосередньому працевлаштуванні, в якому участь беруть, як виконавець, тобто, відповідач по даній справі, так і потенційний роботодавець, що є вже ліцензійним видом діяльності та свідчить про взятий відповідачем обов`язок сааме працевлаштувати позивача, а не надати інформаційні послуги щодо працевлаштування останнього.
Що стосується договору №1309 від 20 червня 2019 року, його предметом вказано надання клієнту інформаційно-консультаційних послуг щодо отримання тимчасових в`їзних віз (туристичних, робочих. Навчальних та інших), дозволів на виїзд тощо до будь-якої країниЄвропейського Союзу, а також, Швейцарії, Королівстві Норвегія та Великобританії, допомога в заповненні та оформленні необхідних документів (анкет, повідомлень та інше); інформаційні та консультаційні послуги щодо перетинання державного кордону України та кордонів інших країни, а також митних правил перетинання вказаних кордонів; інформаційні та консультаційні послуги з основних економічних, політичних, соціальних характеристик, особливостей, національних звичаїв і норм громадського життя в країнах Європейського Союзу, а також, Швейцарії, Королівстві Норвегія та Великобританії, (п.1.1).
Договір №1309 є взаємопов`язаним із вищевказаним договором, укладався з метою реалізації бажання позивача працевлаштуватись за кордоном.
Згідно ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України, зокрема ст. 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
При цьому під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.
Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.
Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року в справі № 6-88цс13.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними та стягнення коштів задовольнити.
Визнати недійсним договір №1243Х/21.10.2019 про надання інформаційно-консультаційних послуг та сприяння у працевлаштуванні за кордоном від 21 жовтня 2019 року, укладений між фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Визнати недійсним договір №1309 про надання інформаційно-консультаційних послуг з питань закондонних в`їзних віз та порядку виїзду за кордон від 20 червня 2019 року, укладений між фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .
Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 2300 грн. 00 коп.
Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1681 грн. 60 коп.
Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 1681 грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Зарічного районного суду м. Суми протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Позивач може оскаржити рішення суду безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: фізична особа підприємець ОСОБА_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКППФО НОМЕР_2 .

Відповідач: фізична особа підприємець ОСОБА_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , РНОКППФО НОМЕР_3 .

Повне судове рішення виготовлене 24 грудня 2020 року.

Суддя А.П.Сидоренко