У Х В А Л А

Справа № 200/12459/16-ц

Провадження № 2/932/290/20

21 лютого 2020 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Литвиненко І.Ю., ознайомившись із матеріалами цивільної справи за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ліквідатора товариства обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай» Самігулліна Олексія Кабіровича та державного нотаріуса П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутової Алли Генріхівни про визнання протиправною відмови у здійсненні державної реєстрації, зобов`язання вчинити певні дії та визнання права відсутнім, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. знаходилась цивільна справа за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ліквідатора товариства обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай» Самігулліна Олексія Кабіровича та державного нотаріуса П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутової Алли Генріхівни про визнання протиправною відмови у здійсненні державної реєстрації, зобов`язання вчинити певні дії та визнання права відсутнім.

Внаслідок відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя, справу передано у моє провадження.

Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ «Державний ощадний банк України» прохає визнати протиправною відмову державного нотаріуса П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутової А.Г. від 05 липня 2016 року у скасуванні державної реєстрації рішення про припинення ТОВ «Торгівельна компанія «Урожай» від 10 травня 2016 року, шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; зобов`язати державного нотаріуса П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутову А.Г. внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про скасування державної реєстрації рішення про припинення ТОВ «Торгівельна компанія «Урожай»; визнати ліквідатора ТОВ «Торгівельна компанія «Урожай» Самігулліна О.К. таким, у якого відсутнє право на вчинення будь-яких дій, пов`язаних із здійсненням припинення вказаного товариства.

В обґрунтування юрисдикції Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська на вирішення цього спору позивач послався на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні», ст.ст. 109, 113 ЦПК України.

Встановлено, що позовна заява надійшла до суду 13 липня 2016 року. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2016 року по справі № 804/4216/16 відмовлено у відкритті провадження за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Осиповича І.В., ліквідатора товариства обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай» Самігулліна О.К., державного нотаріуса П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутової А.Г., відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, про визнання протиправними дій та рішень, скасування державної реєстрації рішення, зобов`язання вчинення дій та утримання від вчинення дій.

На момент подання ПАТ «Державний ощадний банк України» позову, чинний був ЦПК України в редакції 2004 року (із змінами і доповненнями). Так, відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 15 ЦПК України в редакції 2004 року, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до чинної на цей час редакції ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З матеріалів справи вбачається те, що ПАТ «Державний ощадний банк України» та ТОВ «Торгівельна компанія «Урожай» перебувають у договірних правовідносинах, оскільки 05 серпня 2011 року між ними укладено договір кредитної лінії № 26-15-09/11.

Вищим органом управління ТОВ «Торгівельна компанія «Урожай» прийнято рішення від 10 травня 2016 року про припинення товариства через ліквідацію юридичної особи, що на думку позивача є порушенням прав та інтересів банку, які виявляться у поверненні виданої суми кредиту та відсотків за його користування, а також у можливому зверненні стягнення на предмети застави, що надані іншими юридичними особами. Через те, що ліквідація юридичної особи є однією із підстав припинення основного зобов`язання, а питання про звернення стягнення на предмет іпотеки є залежним від чинності основного зобов`язання, позивач вважає рішення ТОВ «Торгівельна компанія «Урожай» від 10 травня 2016 року незаконним, внаслідок чого незаконними і усі дії призначеного ліквідатора. Таким чином, викладене обґрунтування позову у взаємозв`язку із обраним позивачем способом захисту права вказує на те, що ПАТ «Державний ощадний банк України», як кредитор, та ТОВ «Торгівельна компанія «Урожай», як боржник, перебувають між собою у господарських правовідносинах, а сам позов подано на захист прав та інтересів кредитора та іпотекодержателя, при цьому іпотекодавцями також є суб`єкти господарювання. Правовідносини між позивачем та відповідачем урегульовані, окрім норм ЦК України, нормами ГК України.

Відповідно до вимог ст. 12 ГПК України в редакції, що діяла на момент подання позову, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду, спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов, спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін, спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів, інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; справи про банкрутство; справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю); справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Згідно із вимогами чинної на цей час редакції ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Великої палати Верховного Суду від 20.09.2018 року по справі № 813/6286/15, відповідно до ч. 2 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Статтею 18 Закону № 755-IV в редакції, чинній на момент внесення запису, та статтею 10 цього ж Закону у чинній редакції встановлено спростовану презумпцію відомостей, внесених до ЄДР, з огляду на що запис про припинення юридичної особи не є беззастережним доказом того, що юридична особа дійсно припинилася та більше не існує. В той же час, якщо процедуру ліквідації не було здійснено належним чином, зокрема не було відчужене майно особи, то внесення до ЄДР запису про припинення цієї юридичної особи не тягне її припинення, а також припинення права власності на її майно. У подібних випадках до ЄДР вносяться зміни про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи на підставі судового рішення, яке набрало законної сили (стаття 41 Закону № 755-IV в редакції, чинній на момент внесення запису до ЄДР; пункт 2 частини першої статті 25 цього ж Закону у чинній редакції). Спір про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи є спором про наявність або відсутність цивільної правоздатності та господарської компетенції (можливості мати господарські права та обов`язки). Цей спір не є спором у сфері публічно-правових відносин, навіть якщо виник у зв`язку з протиправним внесенням до ЄДР суб`єктом владних повноважень запису про припинення юридичної особи; не є спором, що виникає із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин; не є спором, що виникає у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, а є спором про абстрактну можливість брати участь у конкретних правовідносинах. При цьому процесуальне законодавство не визначає юрисдикційну належність такого спору. Вважаючи за необхідне заповнити цю прогалину закону, Велика Палата Верховного Суду виходить із того, що подібні спори є найбільш наближеними до тих спорів, що пов`язані з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, тому повинні розглядатись за правилами господарського судочинства. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній на час звернення з позовом до суду, господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів. Зазначені приписи кореспондуються з положеннями пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України у чинній редакції. Отже, оскільки спірні правовідносини є найбільш наближеними до правовідносин, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ГПК України. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року по справі № 462/2646/17.

При цьому, підстави для подальшого розгляду цим судом даної справи у зв`язку із оскарженням відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії відсутні, оскільки рішення відповідача про відмову у державній реєстрації прийнято не в порядку Закону України «Про нотаріат», а згідно із вимогами Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Згідно із вимогами п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Нормою п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено те, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Через те, що вимоги позивача не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, провадження у справі підлягає закриттю із одночасним поверненням позивачу сплаченого ним судового збору.

Роз`яснити позивачу, що даний спір має вирішуватися за правилами Господарського процесуального кодексу України за місцезнаходженням юридичної особи - товариства обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-19, 23, 33, 34, 187, 190, 255, 256, 258, 260, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Прийняти до свого провадження в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ліквідатора товариства обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай» Самігулліна Олексія Кабіровича та державного нотаріуса П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутової Алли Генріхівни про визнання протиправною відмови у здійсненні державної реєстрації, зобов`язання вчинити певні дії та визнання права відсутнім.

Провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ліквідатора товариства обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай» Самігулліна Олексія Кабіровича та державного нотаріуса П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутової Алли Генріхівни про визнання протиправною відмови у здійсненні державної реєстрації, зобов`язання вчинити певні дії та визнання права відсутнім закрити.

Повернути публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» сплачений ним судовий збір на підставі квитанції № 15422925-1 від 12 липня 2016 року на суму 4134 гривні.

Відповідно до вимог п. 15.5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів редакції Закону» від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційну скаргу може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя І.Ю. Литвиненко