Справа № 308/1838/20
31 серпня 2020 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря судового засідання Химинець О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до першого відповідача ОСОБА_2 , другого відповідача ОСОБА_3 , про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних,
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 31.08.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 09.09.2020 року.
Позивач вказує, що дане судове рішення до сих пір залишається не виконане, що підтверджується інформацією з автоматизованої системи виконавчого провадження.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 квітня 2020 року у справі відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В судове засідання позивач не прибув, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзиву на позовну заяву не подали, будь-яких заяв/клопотань на адресу суду від останніх не надходило.
На підставі наведеного суд керуючись ч. 4 ст. 223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
В касаційному порядку вказане рішення суду не переглядалося, набрало законної сили датою ухвали від 17.08.2015 року Апеляційного суду Закарпатської області.
Окрім того, при дослідженні матеріалів цивільної справи №308/4208/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, від 13.02.2020 року, було відмовлено в задоволені подання державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Кушнір А.І. про видачу дубліката виконавчого листа.
Зокрема при розгляді вказаного подання судом було встановлено, що 13.10.2015 на примусове виконання до Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області надійшов виконавчий лист по справі №308/4208/13, виданий 28.09.2015 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області. В подальшому 31.12.2015 державним виконавцем, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, яке направлено разом з виконавчим документом на адресу стягувача.
Виконавче провадження 49009783 відкритого 16.10.2015 боржником за яким був ОСОБА_3 , стягувачем ОСОБА_1 завершено.
При цьому, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, наявні відомості про виконавче провадження № 60941883 на виконанні у приватного виконавця, дата відкриття 28.12.2019 року, де стягувачем вказується ОСОБА_1 , а боржником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке завершено.
Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, наявні відомості про виконавче провадження № 49009483 на виконанні в Ужгородському МВ ДВС ПЗМУМЮ (м. Івано-Франківськ), дата відкриття 16.10.2015 року (Стан ВП: Примусове виконання), де стягувачем вказується ОСОБА_1 , а боржником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Ужгородського міськрайонного сулу від 09.06.2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, про видачу дубліката виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_3 та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.
У зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу не здійснюється примусове виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_3 .. Але, ця обставина не свідчить про належне виконання зобов`язання таким боржником.
В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження сплати зі сторони відповідачів позивачу належних йому за рішенням суду грошових коштів в добровільному порядку, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що відповідачі добровільно не виконали рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.02.2015 року у справі №308/4208/13-ц, яке набрало законної сили 17.08.2015 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, які встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. У цій статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Відповідачі мають грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується наданою суду копією рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02.02.2015 року, яке набрало законної сили датою ухвали від 17.08.2015 року Апеляційного суду Закарпатської області та відповідними витягами АСВП .
З огляду на те, що відповідачі порушили грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України.
Аналогічний висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18).
Судом встановлено, що відповідачі до теперішнього часу в добровільному порядку заборгованість не погашають, рішення суду не виконують, грошові зобов`язання перед позивачем, відповідачами не виконанні.
Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватись, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць прострочення. Така позиція висвітлена в листі Верховного суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997р. № 62-97р. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на індекс інфляції за кожен місяць прострочення платежу окремо. При цьому, якщо заборгованість виникла з 1 по 15 число відповідного місяця, розрахунок індексу інфляції слід проводити з врахуванням цього місяця.
Приймаючи дане рішення, суд виходить з диспозитивності та рівності сторін процесу, що сторони користуються рівними правами на власний розсуд. Кожна сторона зобов`язана довести перед судом ті обставини на які вона покликається. Разом з тим, відповідачі вказаних позовних вимог не спростували, відзив на адресу суду не подавали.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з тим, частиною першою статті 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вказане, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідачі в добровільному порядку рішення суду не виконують, що в свою чергу порушує права позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Судові витрати підлягають стягненню із відповідачів на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Позивачем при зверненні до суду із даним позовом сплачено судовий збір на суму 840,80 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, із відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у рівних частинах, по 420,40 грн. із кожного.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 259, 265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до першого відповідача ОСОБА_2 , другого відповідача ОСОБА_3 , про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що проживає АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що проживає АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , мешканця АДРЕСА_3 ) 4904,78 грн. (чотири тисячі дев`ятсот чотири гривні 78 копійок) - три проценти річних за період з 17.08.2015 року по 23.02.2020 року за невиконання грошового зобов`язання згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02.02.2015 року по справі №308/4208/13-ц.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що проживає АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , мешканця АДРЕСА_3 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що проживає АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , мешканця АДРЕСА_3 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду О.В.Фазикош