Справа № 183/3814/19
№ 2-ві/183/1/20
У Х В А Л А

07 лютого 2020 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.,

з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.

за участю:

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську заяву ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності, визнання договорів дарування недійсними,

в с т а н о в и в :

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності, визнання договорів дарування недійсними.

Зазначена справа перебуває в провадженні судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сороки Ольги Володимирівни .

27 січня 2020 року відповідач ОСОБА_1 заявив відвід судді, в провадженні якого перебуває справа.

На обґрунтування заяви про відвід судді, відповідач ОСОБА_1 зазначив, що 21.06.2019 року суд задовольнив клопотання позивача про забезпечення позову, наклавши арешт на спірне майно. Ухвала суду про забезпечення позову на адресу відповідача не направлялася, що підтверджується відповіддю судді про усунення порушень шляхом надсилання ухвали.

Крім того, суд вийшов за межі клопотання позивача про забезпечення позову, що підтверджується постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.10.2019 року, відповідно до якої ухвалу суду першої інстанції скасовано.

03.10.2019 року судом винесена ухвала про відмову у закритті провадження по справі, яка не містить обґрунтування висновків суду щодо предмета позову.

18.10.2019 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду цивільну справу було витребувано до апеляційного суду, але, ухвала апеляційної інстанції не була виконана. В апеляційній інстанції розглядалась скарга на ухвалу про відмову в закритті провадження у справі, що перешкоджає подальшому розгляду справи, але суд першої інстанції матеріали справи до апеляційної інстанції не направляв, направивши тільки виділені матеріали справи (контрольне провадження), чим порушив п.15.10 Перехідних положень ЦПУ України та провів засідання 27.11.2019 року, прийняв до розгляду уточнений позов, засідання було проведене без участі відповідача. Таким чином, суд першої інстанції фактично вирішує справу, яку розглядає суд апеляційної інстанції.

Ухвала суду про прийняття до розгляду уточного позову від 27.11.2019 року в порушення вимог законодавства, направлена до ЄДРСР лише 16.12.2019 року, тобто через 19 днів після винесення. Відповідачем отримана копія зазначеної ухвали разом з уточненим позовом лише 08.01.2020 року безпосередньо в суді, іншим учасникам, кореспонденція була направлена 10.01.2020 року.

Також, згідно відповіді на інформаційний запит, 19.06.2019 року було проведено автоматизований розподіл цивільної справи №183/3714/19, кількість суддів, що приймало участь у автоматизованому розподілі цієї справи - 1 ( суддя Сорока О.В.), що в розумінні п.4 ч.1 ст.36 ЦПК України є безумовною підставою для відводу.

Зазначені обставини викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Сороки О.В., в зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст. 36 ЦПК України, відповідач ОСОБА_1 заявив про відвід судді Сороки О.В при розгляді зазначеної цивільної справи.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представники підтримали заяву про відвід судді, посилалися на підстави відводу, зазначені в заяві.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, що не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Треті особи - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Розглянувши заяву про відвід судді, заслухавши відповідача, його представників, суд приходить до наступного.

Так, у відповідності ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу у цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи

5) є інші обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Оцінюючи підстави для відводу судді, суд приходить до нижченаведених висновків.

Статтею 33 ЦПК України передбачено, що визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Встановлено, що за результатами проведеного 19.06.2019 року о 14:19 автоматизованого розподілу судової справи між суддями, оформленого протоколом, який відповідає вимогам ч.15 ст.33 ЦПК України, був визначений суддя при розгляді конкретної справи - суддя Сорокв О.В.

Автоматизований розподіл судової справи проведено з урахуванням працюючих суддів та відповідної спеціалізації, в зв`язку з чим посилання заявника в цій частині необґрунтовані.

Про дату підготовчого судового засідання, яке було призначено на 27.11.2019 року відповідач ОСОБА_1 та його представники були повідомлені належним чином, про що містяться відповідні докази (а.с.170, т.1), в судове засідання не з`явилися, в зв`язку з чим, питання про прийняття уточненого позову було вирішено за їх відсутності, про що постановлена відповідна ухвала.

Ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, в силу приписів ч.3 ст.53 ЦПК України, окремо від рішення суду оскарженню не підлягає, в зв`язку з чим посилання відповідача про порушення суддею п.15.10 Перехідних положень ЦПК України та подальшого розгляду справи є безпідставними і фактично зводяться до незгоди заявника з даним процесуальним рішенням.

Скасування судом апеляційної інстанції ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову не можуть слугувати підставою для відводу судді у даній цивільній справі.

Також, приходить до переконання, що порушення вимог процесуального законодавства, які на думку заявника допущені суддею, несвоєчасне направлення процесуальних документів стороні не можуть бути розцінені судом, як обставина, що викликає сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді, та не є підставою для відводу судді, оскільки у відповідності до ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного суду від 03 липня 2019 року у справі № 826/14033/17.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно із ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22 грудня 1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору. Щодо безсторонності суду при розгляді справ, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Суд приходить до переконання, що порядок визначення судді для розгляду справи не був порушений, заявником не надані обґрунтовані дані про наявність обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, в зв`язку з чим, в задоволенні заяви про відвід судді належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36, 260 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про відвід судді про відвід судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сороки Ольги Володимирівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності, визнання договорів дарування недійсними.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена 07.02.2020 р.

Суддя Д.І. Городецький