Справа № 452/730/19 Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С.
Провадження № 22-ц/811/598/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Шеремети Н.О.

при секретарі Матяш С.І.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Дашинича І.Б., представника відповідача Коростильова В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Самбірського комунального підприємства «Об`єднане» на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Самбірського комунального підприємства «Об`єднане» про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Самбірського комунального підприємства «Об`єднане» та просить визнати незаконними і скасувати накази №54-од від 17.01.2019 р., №08-ос від 29.01.2019 р. по Самбірському комунальному підприємству «Об`єднане» «Про оголошення догани» та «Про звільнення ОСОБА_1 » відповідно; поновити її на роботі на посаді головного економіста Самбірського комунального підприємства «Об`єднане», а також стягнути із СКП «Об`єднане» середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона з 20.09.2016р. працювала на посаді головного економіста в Самбірському комунальному підприємстві «Об`єднане». 17.01.2019 р. наказом №54-од по СКП «Об`єднане» їй було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме: за неналежне виконання трудових обов`язків. Даний наказ вважає незаконним так як, він не містить обґрунтування та факту порушення трудової дисципліни, моменту його вчинення, а звичайне посилання в наказі на норму закону не є фактом обґрунтованості оголошеної догани.

Крім цього 29.01.2019 року директором СКП «Об`єднане» Квасом Є.В. видано наказ №08-ос «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 », відповідно до якого її звільнено із займаної посади головного економіста СКП «Об`єднане» у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладеним на неї трудовим договором 29 січня 2019р., згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України. Таке звільнення вона вважає незаконним, так як на її переконання воно відбулося з грубим порушенням чинного законодавства України; вважає, що її звільнення з роботи є виявом упередженого ставлення до неї зі сторони директора СКП «Об`єднане» та зазначає, що день напередодні 28.01.2019 року він вимагав від неї застосовувати коефіцієнт утворення твердих побутових відходів більший (ніким не визначений), ніж визначений рішенням Самбірської міської ради №142 від 01.06.2010р. «Про затвердження норм утворення твердих побутових відходів для всіх груп споживачів м. Самбора», де такий коефіцієнт визначено, як 0,15 м/куб на місяць на одну особу. Повідомивши усно 28.01.2019р. та письмово 29.01.2019р. директора, що вони не можуть застосовувати інше ніж визначено вказаним вище рішенням органу місцевого самоврядування до його зміни, яка може бути прийнята тільки органом місцевого самоврядування, бо застосування не передбаченого коефіцієнта приведе до порушення законодавства та відповідальності, на що ОСОБА_2 заявив, що йому не потрібен такий головний економіст. З цих підстав позивач просить скасувати накази про оголошення їй догани та про її звільнення відповідно, поновити на роботі та стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Самбірського районного суду Львівської області від 03 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконними і скасовано накази №54-од від 17.01.2019р. та №08-ос від 29.01.2019р. по Самбірському комунальному підприємству «Об`єднане» «Про оголошення догани» та «Про звільнення ОСОБА_1 » відповідно.

Поновлено на роботі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , - на посаді головного економіста Самбірського комунального підприємства «Об`єднане», - ідентифікаційний код юридичної особи 37592012.

Стягнуто із Самбірського комунального підприємства «Об`єднане» в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу 105530,36 (сто п`ять тисяч п`ятсот тридцять гривень 36 коп.) грн. та 768,4 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) грн. сплачених судових витрат.

Стягнуто із Самбірського комунального підприємства «Об`єднане» у користь держави судовий збір 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) грн.

Рішення суду оскаржив відповідач - Самбірське комунального підприємства «Об`єднане». Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Вважає, що суд прийшов до неправильного і необгрунтованого висновку, оцінюючи законність наказу про оголошення догани, про те, що із «Посадової інструкції головного економіста» СКП «Об`єднане» від 2011 року, таких трудових обов`язків, як укладення чи розірвання договорів, перевірка справності паркоматів та діяльності паркувальників на головного економіста не покладено. Стверджує, що позивач фактично самоусувалась від виконання своїх прямих посадових обов`язків, оскільки вона не оріентувалася в своїх обов`язках. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Самбірського комунального підприємства «Об`єднане» до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що ОСОБА_1 - позивачка по справі не порушувала трудову дисципліну, за що і було видано наказ про накладення дисциплінарного стягнення, а також, що судом не встановлено порушення позивачем трудових обов`язків, за що вона була звільнена. Також суд прийшов до висновку про необхідність стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Положеннями ст. 43 Конституції України кожному гарантується право на працю та захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Принципом верховенства права, визнається, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За п. 2 ч. 1 ст. 221 КЗпП України трудові спори розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку, зокрема, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Згідно ст.ст.148, 149 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 20.09.2016р. працювала на посаді головного економіста в Самбірському комунальному підприємстві «Об`єднане».

17.01.2019 наказом №54-од по СКП «Об`єднане» їй було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме: за неналежне виконання трудових обов`язків.

Відповідно до наказу СКП «Об`єднане» №08-ос від 29.01.2019 року «Про звільнення з роботи», ОСОБА_1 звільнено із займаної посади головного економіста СКП «Об`єднане» у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладеним на неї трудовим договором 29 січня 2019р., згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Як убачається із оскаржуваного наказу №54-од від 17.01.2019 року «Про оголошення догани», такий видано у зв`язку із порушенням трудової дисципліни, а саме: неналежне виконання посадових обов`язків ОСОБА_1 .

Із позиції позивача у суді встановлено, чого не спростовано стороною відповідача, що до неї було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, через несправність паркоматів у м. Самборі та не розірвання договору із підприємством, яке встановлювало ці паркомати. Проте як зазначає позивач, що вона на час укладення угоди із ФК «Система» не працювала на посаді головного економіста та не мала відношення до укладення угод, як і не мала відношення до перевірки роботи паркоматів чи паркувальників, оскільки ці обов`язки були покладені на іншу особу старшого паркувальника, який підпорядковувався безпосередньо керівнику; отже, підстав застосовувати таке стягнення до неї не було.

Як встановлено із «Посадової інструкції головного економіста» СКП «Об`єднане» від 2011 року, таких трудових обов`язків, як укладення чи розірвання договорів, перевірка справності паркоматів та діяльності паркувальників на головного економіста не покладено.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що СКП «Об`єднане» невірно та передчасно використало право застосувати дисциплінарне стягнення.

Колегія суддів вважає не доведеним факту порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 , за що могло бути і було видано оскаржуваний наказ про накладення дисциплінарного стягнення, в зв «язку з чим суд першої інстанції правильно визнав його незаконним.

Також встановлено, що позивачка не вчиняла будь-яких дій, а відповідачем не надано належних доказів, які б свідчили про порушення позивачем обов`язків працівника, визначених ст. 139 КЗпП України; тому застосування стягнення у вигляді догани використане не на підставах та не у відповідності до вимог трудового законодавства.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Отже, при розірванні трудового договору за цією підставою роботодавець повинен: встановити факт вчинення працівником дисциплінарного проступку; з`ясувати, чи не було порушення (неналежне виконання) трудових обов`язків зумовлено поважними причинами (абзац перший п. 23 Постанови ПВСУ № 9); для визначення причини порушення працівником обов`язків необхідно вимагати від нього надання письмових пояснень; установити не одиничний факт порушення працівником трудових обов`язків, а систематичність порушень; отримати згоду профспілкового органу на звільнення працівника за цією підставою (з урахуванням вимог ст. 43 КЗпП); у день звільнення виплатити працівнику всі належні суми і видати копію наказу про звільнення та трудову книжку.

Як роз`яснено у п. 22 Постанови Верховного суду України №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Як встановлено із оскаржуваного наказу №08-ос від 29.01.2019 року, такий видано на підставі пояснення ОСОБА_1 , хоча із такого пояснення жодним чином не вбачається порушення позивачем трудових обов`язків, та жодним чином не підтверджується систематичності невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором 29.01.2019 року, а відтак така підстава не може слугувати підставою для звільнення. Крім цього, як стверджено позивачем, що ніяких обов`язків 29.01.2019 року на неї трудовим договором не покладалося і такого договору вона не підписувала, а також у матеріалах справи відсутній і учасниками справи суду не надано такого договору.

Представник відповідача Лемеха Р.І. 30.05.2019 у запереченні позову посилався на те, що позивач систематично відмовлялася виконувати посадові обов`язки, проте суд критично оцінює таку позицію, оскільки стороною відповідача не надано суду доказів, які б підтверджували систематичність невиконання ОСОБА_1 без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором 29.01.2019 року, а самі по собі надані ним акти і, в тому числі про відмову ОСОБА_1 надати письмові пояснення, не можуть слугувати однозначним підтвердженням систематичного невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

У п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи, при цьому суд керується Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати».

Згідно з абзацом третім пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до абзаців пункту 8 вищевказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Якщо протягом періоду вимушеного прогулу на підприємстві було підвищено посадові оклади й тарифні ставки (у тому числі за посадою працівника, якого було незаконно звільнено), то згідно з п.10 Порядку № 100 проводиться коригування заробітної плати, включаючи премії та інші виплати, що враховуються під час обчислення середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення на коефіцієнт підвищення посадових окладів і тарифних ставок.

Враховуючи, що позивачка по справі ОСОБА_1 звільнена з роботи 29 січня 2019 року, розмір середньої місячної заробітної плати її слід обчислювати за останні два повні місяці: листопад грудень 2019 року. Заробітна плата ОСОБА_1 за листопад та грудень 2019 року склала 19023 грн. за 42 робочих дні, відтак, одноденний середній заробіток позивачки за згаданий період становить 452,92 грн.

Судом першої інстанції підставно задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнуто середній заробіток в розмірі 105530,36 грн.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не порушувала трудову дисципліну, за що було застосовано заходи стягнення у вигляді догани, а у подальшому і звільнення, відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, накази СКП «Об`єднане» №54-од та №08-ос «Про оголошення догани» та «Про звільнення з роботи» визнанню незаконними та скасуванню, а також, що ОСОБА_1 слід поновити на посаді головного економіста СКП «Об`єднане» та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги Самбірського комунального підприємства «Об`єднане» жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 січня 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Самбірського комунального підприємства «Об`єднане» - залишити без задоволення.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний ткст постанови складено 31 серпня 2020 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.О. Шеремета