Справа № 214/2441/17
2/214/977/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Джемерчук О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, який надалі уточнила та згідно уточнених позовних вимог в редакції від 23.07.2020 року просить суд розділити спільне майно подружжя в натурі, визначивши їй право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та гараж № НОМЕР_1 блоку НОМЕР_2 ГБК «Криворіжець», що розташований по АДРЕСА_2 , залишити відповідачу частину грошових коштів від продажу автомобіля «Toyota Venza», 2013 року випуску, у розмірі 326115 грн. 75 коп. та дачний будинок із господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці 0,1030 га в АДРЕСА_3 , вартістю 360050 грн. 50 коп., а також стягнути з відповідача на її користь 361604 грн. 25 коп. (вартість 1/2 частини від продажу спірного майна автомобіля «Toyota Venza», 2013 року випуску, тип універсал В, реєстраційний номер НОМЕР_3 ).

18.08.2020 року представником позивача було подано заяву про забезпечення вказаного позову, в якій остання просить суд в порядку забезпечення позову, накласти арешт на 1/2 частину належної відповідачу чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_4 . В обґрунтування заяви зазначено, що позивач з відповідачем з 01.12.1995 року перебували у шлюбі. За час перебування у шлюбі подружжям було придбано майно: однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , автомобіль «Toyota Venza», 2013 року випуску, тип універсал В, реєстраційний номер НОМЕР_3 , гараж № НОМЕР_1 блоку № НОМЕР_2 ГБК «Криворіжець» та збудовано на земельній ділянці 0,1030 га, яка належить на праві власності відповідачу, дачний будинок АДРЕСА_3 . Під час розгляду справи з`ясувалось, що 28.04.2016 року відповідач, без згоди позивача, за договором купівлі-продажу переоформив автомобіль «Toyota Venza», 2013 року випуску, на свою дочку від першого шлюбу ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_4 заявляв про намір продати земельну ділянку, на якій збудований дачний будинок, а також наполягав на продажу однокімнатної квартири, тому позивач вважає, що оскільки спірне майно зареєстровано на ім`я відповідача та у нього наявні документи на підтвердження права власності, існує ризик відчуження цього спірного майна. Разом з тим, окрім поділу майна в натурі, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 361604 грн. 25 коп., тому вважає за доцільне накласти арешт на особисте майно відповідача в якості забезпечення позовних вимог, а саме на 1/2 частину вказаної вище чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_4 , ринкова вартість якої складає 297632 грн., позаяк згідно висновку про незалежну оцінку вартість всієї квартири складає 595264 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Отже, дослідивши заяву з доданими до неї документами, суд приходить до висновку, що вимога про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки заявником нічим не обґрунтоване та не підтверджене належними доказами припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, зокрема у разі задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 361604 грн. 25 коп. Посилання заявника на те, що виходячи з поведінки відповідача існує ризик відчуження ним спірного майна суд не приймає до уваги, оскільки на спірне майно ухвалою суду від 24.07.2020 року вже накладено арешт. Разом з тим, заявником не надано судові доказів того, що відповідач має намір відчужити майно, на яке заявник просить накласти арешт. Між тим, суд також зауважує, що квартира, на 1/2 частину якої заявник просить накласти арешт, не є об`єктом часткової власності, позаяк перебуває у особистій приватній власності відповідача, що унеможливлює накладення арешту на 1/2 її частку.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, заява про забезпечення позову є не обґрунтованою та її доводи зводяться виключно до припущень та не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у 15-ти денний строк з дня її складення.

Суддя В.В. Попов.