КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________
Справа №362/3612/16
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6677/2020
У Х В А Л А

2 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2020 року (суддя Ковбель М.М.) у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2020 року позов задоволено.

На вказане рішення суду 13 березня 2020 року ОСОБА_1 направив до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу.

Матеріали цивільної справи 27 квітня 2020 року надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 28 квітня 2020 року апеляційну скаргу було залишено без руху з визначенням строку для надання документів про оплату судового збору у розмірі 21 515грн 04коп.

Копія ухвали судді 4 травня 2020 року була направлена на адресу відповідача, яка зазначена ним у апеляційній скарзі (с.с.28 т.3), проте, ним не отримана.

25 травня 2020 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Мишастого А.О. про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додана квитанція № 0С26-0878-3КВЕ-К97Т від 22 травня 2020р. на суму 857грн 96 коп.

У заяві адвокат Мишастий А.О. зазначив, що копія ухвали від 28 квітня 2020 року відповідачем не отримана, а судовий збір оплачений як за спір немайнового характеру, так як відповідачем оскаржується невідповідність рішення суду територіальній підсудності.

У зв`язку із неотриманням ОСОБА_1 копії ухвали судді від 28 квітня 2020 року, в якій визначений розмір судового збору за подачу даної апеляційної скарги та зазначені реквізити для його оплати, копія ухвали судді 1 червня 2020 року була направлена на адресу представника ОСОБА_1 - адвоката Мишастого А.О. та отримана уповноваженою ним особою 3 червня 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (с.с.34 т.3).

Однак, представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Мишастим А.О. ухвала суду від 28 квітня 2020 року проігнорована.

Оцінюючи доводи адвоката Мишастого А.О. з приводу визначення розміру судового збору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Частиною 4 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

З вказаними нормами матеріального права адвокат Мишастий А.О., як фахівець у галузі права, зобов`язаний бути обізнаним.

У прохальній частині апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2020 року про стягнення боргу солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Отже, відповідачем ОСОБА_1 оскаржується рішення суду, яким з нього на користь позивача стягнуто 38 526,35 доларів США, що по курсу НБУ становить 956 224,01грн.

Обґрунтовуючи прохання про відмову у задоволенні позовних вимог, відповідач ОСОБА_1 посилався на неврахуванням судом оплати ним заборгованості протягом листопада 2007 - вересня 2008 року та не встановлення судом реальної суми заборгованості.

Враховуючи доводи апеляційної скарги, визначення адвокатом Мишастим А.О. розміру судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 857грн 96 коп., є неправомірним та суперечить зазначеним нормам Закону України «Про судовий збір».

В ухвалі від 28 квітня 2020 року було наведено обґрунтування визначення судом розміру судового збору, який підлягає оплаті за подання апеляційної скарги, тому її копія була направлена представнику відповідача - адвокату Мишастому А.О.

Відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Таким чином, враховуючи отримання копії ухвали від 28 квітня 2020 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Мишастим А.О., вважається, що відповідач отримав копію ухвали 3 червня 2020 року, а відтак строк для надання документів про оплату судового збору з урахуванням вихідного дня закінчився 9 червня 2020р.

Разом з цим, станом на 1 вересня 2020 року ні відповідачем ОСОБА_1 , ні його представником - адвокатом Мишастим А.О. не надано суду належного документу про оплату судового збору.

Направлена адвокатом Мишастим А.О. до Київського апеляційного суду 22 травня 2020 року квитанція № 0С26-0878-3КВЕ-К97Т від 22 травня 2020р. про оплату 857грн 96коп. не є належним документом у підтвердження оплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв. Сплата судового збору за допомогою електронного платіжного засобу оформляється квитанцією платіжного термінала, чеком банкомата, сліпом або іншими документами за операціями з використанням електронних платіжних засобів у паперовій або електронній формі. Сплата судового збору за допомогою платіжного пристрою оформляється за допомогою касового документа (квитанції, чека тощо), який містить усі обов`язкові реквізити касового документа.

Згідно частини першої, другої статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі,

прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Проведеною Київським апеляційним судом перевіркою встановлено, що грошові кошти за вищезазначеною квитанцією від 22 травня 2020р. до спеціального фонду Державного бюджету України не зараховані.

Крім того, постановою Правління Національного банку України № 103 від 25 вересня 2018 року затверджено Інструкцію про ведення касових операцій банками в Україні (далі - Інструкція), якою встановлено вимоги щодо оформлення банками (філіями, відділеннями) касових документів та оброблення Національним банком, банками (філіями, відділеннями), інкасаторськими компаніями банкнот (монет).

Відповідно до пункту 124 Інструкції квитанції/чеки банкоматів, що формуються банком (філією, відділенням) з використанням платіжних пристроїв за результатами операцій з приймання готівки для зарахування її суми на рахунки без застосування електронного платіжного засобу, крім реквізитів, зазначених у пункті 122 розділу VI цієї Інструкції, мають містити такі реквізити: 1) платник; 2) отримувач; 3) код отримувача; 4) номер рахунку отримувача; 5) найменування банку (філії, відділення) отримувача.

Разом з цим, квитанція № 0С26-0878-3КВЕ-К97Т від 22 травня 2020р. не містить реквізитів отримувача коштів, які зазначені в ухвалі суду від 28 квітня 2020 року.

Вимоги стосовно необхідності зазначення в платіжних документах реквізитів для підтвердження сплати судового збору узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 30 березня 2018 у справі №914/1542/17, від 16 січня 2019 у справі №905/1057/18, від 10 травня 2018 року у справі № 613/372/16-ц, та ухвалах Верховного Суду від 26 березня 2018 у справі № 907/892/15, від 16 квітня 2018 року у справі № 922/3137/17, від 20 квітня 2018 року у справі № 910/12031/17, від 21 лютого 2019 року у справі № 910/8880/18, від 13 лютого 2020 року № 910/4557/18.

За таких обставин, відсутні підстави для висновку про сплату відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи, що копія ухвали судді від 28 квітня 2020 року отримана відповідачем через свого представника - адвоката Мишастого А.О. 3 червня 2020 року, строк для надання документів про оплату судового збору у визначеному розмірі закінчувався 9 червня 2020р.

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, в редакції чинній на час закінчення встановленого судом строку для усунення недоліків, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року (№ 731-IX), пункт 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України

викладений в іншій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Згідно пункту 2 розділу II. «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 731-IX від 18 червня 2020 року процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Вказаний закон набрав чинності 17 липня 2020 року, тому строк для усунення недоліків апеляційної скарги ОСОБА_1 закінчився 6 серпня 2020 року.

Однак, станом на 1 вересня 2020р. ні ОСОБА_1 , ні його представник - адвокат Мишастий А.О. належних доказів оплати судового збору не надали і не звернулися до суду із заявою про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги у зв`язку із дією на території України карантину.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

У рішенні у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів.

Отже, вимога про оплату судового збору не є перепоною для звернення до суду та не порушує гарантованого права сторони на судовий захист, а направлена на відшкодування витрат, які несе держава, для забезпечення здійснення правосуддя.

Статтею 3 ЦК України встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

За таких обставин, встановлення діючим законодавством права на апеляційний

перегляд справи, не може бути підставою для невиконання особою, яка бажає реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення, норм законодавства, які визначають дотримання певних умов для здійснення такого права, зокрема, сплату судового збору, що передбачено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, згідно якої, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки подана апеляційна скарга не оплачена судовим збором, у наданий строк ОСОБА_1 докази оплати судового збору не надав, апеляційна скарга підлягає поверненню відповідачу.

Керуючись статтями 185, 357 ЦПК України, суддя

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості вважати неподаною та повернути відповідачу.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя