Справа № 466/409/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

за участю секретаря Якимець Ю.М.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Львові, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою, поданою адвокатом Сигінь Юрієм Михайловичем, в інтересах ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, -

у с т а н о в и в :

адвокат Сигінь Ю.М., в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис строком на 6 місяців про заборону ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 , з постраждалою особою - ОСОБА_2 , заборонити йому наближатись на визначену відстань до місця проживання (перебування) інших місць частого відвідування постраждалою особою, заборонити контактувати та вести телефонні переговори з нею. Також просить суд повідомити Шевченківський ВП ГУНП у Львівські області про видачу обмежувального припису ОСОБА_3 для взяття його на профілактичний облік.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 є власником, зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_2 , разом зі своєю дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З початку 2019 року, вона потерпає від психологічного домашнього насильства з боку її співмешканця ОСОБА_3 . Так, останній здійснює погрози різного характеру, застосовує фізичне насильство, залякує її та принижує. Крім того, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, постійно вчиняє сварки, що супроводжується пошкодженням домашніх речей та іншого облаштування квартири. З приводу наведеного, ОСОБА_2 неодноразово зверталася до правоохоронних органів, після чого з ним проводились профілактичні бесіди, а також ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності, за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП.

04.11.2019р. Шевченківський ВП виніс ОСОБА_3 терміновий заборонний припис щодо заборони спілкування з постраждалою особою, проте останній своєї поведінки не змінює. За таких обставин, представник заявника змушений звернутись до суду з даною заявою.

ОСОБА_2 на розгляд справи в суді не з`явилась. Її представник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені у заяві та просить таку задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст. 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Заслухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 разом з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається із копії будинкової книги (а.с. 10).

Останні являються постраждалими від домашнього насильства з боку їх співмешканця ОСОБА_3 , який постійно погрожує їй фізичною розправою, ображає нецензурною лайкою, залякує та принижує честь і гідність. Також ОСОБА_3 зловживає алкоголем, на грунті чого вчиняє сварки, в ході яких нищить меблі та пошкоджує інші домашні речі.

З приводу неправомірних дій ОСОБА_3 , постраждала особа ОСОБА_2 зверталась в Шевченківський ВП ГУНП у Львівській області. Як вбачається з листа начальника райвідділу (а.с. 6), стосовно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства, а також винесено тимчасовий заборонний припис (а.с. 8) про залишення місця проживання постраждалої особи та заборону йому в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_2 .

Проте, як встановлено судом, ОСОБА_3 своєї поведінки не змінює, продовжує вчиняти домашнє насильство та погрожувати розправою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана, зокрема особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017р. №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства

Відповідно до п.2 ст.24 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, тобто до особи, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, заборона кривднику наближатись на визначену відстань до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування постраждалою особою, заборона кривднику вести телефонні переговори з постраждало особою.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство відносно ОСОБА_2 та її дитини, є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалих осіб, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис.

За статтею 3 Європейської Конвенції, Україна має зобов`язання захистити громадян від нелюдського і принизливого поводження і ставлення шляхом вжиття заходів для забезпечення того, щоб особи не піддавалися такому поводженню, включаючи нелюдське і принизливе поводження зі сторони інших осіб (не представників держави). Такі заходи повинні передбачати ефективний захист і включати кроки по попередження нелюдського та принизливого ставлення про яке влада знала чи повинна була знати.

У рішенні Європейського Суду по справі Опуз проти Туреччини (Ориг V. Тигкеу, по. 33401/02, 09.06.2009) суд дав характеристику зобов`язань держави у зв`язку з насильством в сім`ї, визнавши серйозність домашнього насильства в Європі, та підкресливши серйозність, з якою держави повинні вживати відповідних заходів з метою протидії цьому порушенню прав людини. У своєму рішенні Суд підкреслив, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також вказав, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливим є наявність ефективних механізмів їх реалізації.

З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вжиті ОСОБА_2 розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту її прав.

Суд погоджується із доводами адвоката Сигінь Юрія Михайловича, в інтересах ОСОБА_2 , що саме наведені ним у заяві заходи обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника, у зв`язку з чим заява підлягає до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 12, 19, 20, 81, 82, 141, 258, 259, 264, 265, 350-1-350-6, 353, 354 ЦПК України, Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", суд -

ухвалив :

заяву адвоката Сигінь Юрія Михайловича, в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_3 , протягом шести місяців:

- перебувати в місці спільного проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 , з постраждалою особою - ОСОБА_2 ;

- наближатися на відстань менше 500 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування постраждалої особи ОСОБА_2 ;

- контактувати та вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_2 .

Про видачу обмежувального припису повідомити Шевченківський ВП ГУНП в Львівській області для взяття кривдника ОСОБА_3 на профілактичний облік.

Допустити рішення суду до негайного виконання.

Заявник: ОСОБА_5 , проживає: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , проживає: АДРЕСА_3 , зареєстрований: АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу оголошення судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. І. Баєва