Провадження №2-з/760/249/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову,-

встановив:

Предстаник ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, в якій просить:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» вчиняти стосовно ОСОБА_1 наступні дії: здійснювати телефонні дзвінки, виїзди за місцем проживання, надсилати смс-повідомлення та поштову кореспонденцію з метою стягнення боргу за договором №9 від 10.07.2019.

Заява обґрунтована тим, що заявник готує позов до Солом`янського районного суду м. Києва до ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» про визнання недійсними окремих пунктів договору.

Також представник заявника зазначив, що незалежно від того, чи задовольнить суд майбутній позов ОСОБА_1 , психологічний тиск на боржника і його залякування є протиправними діями, які не повинні мати місце в правовій державі в жодному разі, незалежно від правоти чи неправоти боржника. Кредитодавець не позбавлений права вирішити питання стягнення коштів в рамках правового поля України, а не застосовувати протизаконні методи. У зв`язку з чим, існує ризик, що ОСОБА_1 внаслідок погроз та психологічного тиску на нього, може вдатись до заходів, які унеможливлять виконання майбутнього рішення.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України Постанова № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч.4 зазначеної статті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо:

- необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Посилання заявника, як на підставу задоволення заяви про забезпечення позову до подачі позову, а саме те, що ОСОБА_1 внаслідок погроз та психологічного тиску на нього, може вдатись до заходів, які унеможливлять виконання майбутнього рішення, не може бути прийнята судом до уваги, так як заявником не доведено та не надано доказів імовірності утруднення виконання або невиконання майбутнього рішення суду в разі невжиття зазначених заходів забезпечення позову, а також те, що застосування заходів забезпечення позову до подачі позову є ефективним захистом прав заявника.

Підстав для заборони ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» стосовно ОСОБА_1 здійснювання телефонних дзвінків, виїжджати за місцем проживання, надсилання смс-повідомлення та поштову кореспонденцію з метою стягнення боргу за договором №9 від 10.07.2019, з огляду на майбутній предмет та підстави позову з урахуванням обґрунтування заяви про забезпечення позову, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, а також принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову до подачі позову із вимогою позову з якою заявник має намір звернутися до суду, суд приходить до висновку, що заява не достатньо обґрунтована, підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду не вбачаються, висновок про обґрунтованість припущення про можливі діїОСОБА_1 внаслідок погроз та психологічного тиску, жодним чином не пов`язуються з предметом майбутнього позову про визнання недійсними окремих пунктів договору.Тобто, заява про забезпечення позову не відповідає майбутньому предмету позову, заходи забезпечення позову є неспівмірними з майбутніми позовними вимогами, відтак заява про забезпечення позову до подачі позову до суду не підлягає задоволенню до подачі позову до суду виходячи з наведеного в ній обґрунтування.

Керуючись ст.ст.149-153, 259-260, 353-355 ЦПК України, -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Суддя - Г.О. Козленко