ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/1269/20
Провадження № 22-ц/4820/1203/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2020 року, суддя Швець О.Д., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину.

В обґрунтування доводів позовної заяви зазначила, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі від якого у них народилась дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи, що витрати на харчування, одяг та інші побутові зручності для підтримання нормального способу життя дитини несе позивач, якій частково допомагають її батьки, просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання дочки ОСОБА_3 аліменти в сумі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.05.2020 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та постановити нове, яким стягнути з нього аліменти в меншому розмірі.

На обґрунтування доводів скарги зазначив, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Судом не взято до уваги, що відповідач не працює, та не має постійного доходу, у зв`язку з чим стягнутий на користь позивача розмір аліментів не є обґрунтованим. Вважає, що з урахуванням встановленого законом мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, обґрунтованим розміром аліментів на утримання дитини є 1200 грн. щомісяця. Вказав, що він перебуває на обліку як безробітний та не може надавати на утримання дочки аліменти в розмірі 2000 грн.

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши докази у справі, враховуючи зміст позовних вимог та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 24.02.2017 року розірвано (а.с. 3).

Під час спільного проживання у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що стягнення з відповідача аліментів в твердій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно є достатнім і необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому судом було враховано обставини справи, матеріальне становище платника аліментів та його працездатний вік.

Висновки суду першої інстанції є обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України (тут і далі у редакції у редакції Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII) при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом правильно встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4). Шлюб між сторонами розірваний 24.02.2017 року (а.с. 3).

З матеріалів вбачається, що дочка ОСОБА_3 проживає з матір`ю (а.с.7) та перебуває на її утриманні (а.с. 9). Відповідачем у справі 27.05.2020 року подано до суду заяву, у якому він зазначив, що не заперечує щодо стягнення з нього на користь позивача аліментів у визначеному позивачем розмірі (а.с.15).

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Суд першої інстанції вірно врахувавши вказані положення, дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Посилання апелянта на неможливість сплати аліментів у визначеному судом розмірі у зв`язку з його незадовільним майновим станом колегія суддів не приймає до уваги з огляду на наступне.

Як вбачається з довідки долученої апелянтом до апеляційної скарги останній у період з грудня 2019 року до травня 2020 року отримав дохід в розмірі 47047,82 грн., інших осіб на утриманні, в тому числі непрацездатних батьків чи дітей від іншого шлюбу відповідач не має, в той же час як він є особою працездатного віку, відомостей про захворювання справа не містить.

З урахуванням вищезазначених вимог СК України та встановлених судом обставин справи, провівши оцінку доказів у відповідності з вимогами ст. 89 ЦПК України суд обґрунтовано визначив розмір аліментів та можливість їх сплати відповідачем щомісячно.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції і зводяться виключно до переоцінки доказів без обґрунтування обставин, які б свідчили про помилковість висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2020 року.

Судді: Р.С.Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко