Справа № 171/897/20
"18" серпня 2020 р. м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Семенової Н.М.
за участю секретаря судового засідання Ровної Н.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання приміщення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, скаргу представника скаржника адвоката Добринь Ярослава Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державний виконавець Новокадацького Відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Авраменко Кароліна Ігорівна, ОСОБА_2 , про визнання дій виконавця Новокадського ВДВС і м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Араменко К.І незаконними та скасувати постанови у виконавчому провадженні № 60964654 постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.01.2020 р., постанову про арешт коштів боржника від 06.05.2020 року, постанову про звернення стягнення на заробітну плату від 21.01.2020 року, постанову про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження від 13.01.2020 року,
До Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла вищезазначена скарга адвоката Добринь Ярослава Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить суд: визнати дії державного виконавця незаконними та скасувати постанови державного виконавця Новокадацького відділу державної виконавчої служби (м. Дніпро) Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Авраменко Кароліни Ігорівни у виконавчому провадженні № 60964654 про відкриття виконавчого провадження від 13.01.2020 року, про арешт коштів боржника від 06.05.2020 року, про звернення стягнення на заробітну плату від 21.01.2020 року, про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження від 13.01.2020 року.
В обґрунтування скарги, зазначив, що 08 квітня 2002 року Апостолівський районний суд Дніпропетровської області виніс рішення, яким задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку. 10.08.2005 року на виконання даного рішення відкрито виконавче провадження №1157026. 23.09.2015 року державним виконавцем Куземченко А.С. закінчено ВП №1157026 на підставі п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» від 1999 року №606-XIV (в редакції що діяла на той момент). Відповідно до цього, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2019 року видано дублікат виконавчого листа на підставі рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2002 року у цивільний справі.
Постановою державного виконавця від 13.01.2020 року Новокадацького ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Авраменко К.І. відкрито виконавче провадження №60964654 на виконання дубліката виконавчого листа, та винесені постанови про арешт коштів боржника, звернення стягнення на заробітну плату, мінімальних витрат виконавчого провадження. Жодної постанови ОСОБА_1 не отримував, будь яких підтверджень про відправку державним виконавцем зазначених постанов не надано.
Як вбачається з матеріалів виконавчих проваджень державний виконавець прийняв виконавчі документи та відкрив виконавчі провадження з грубим порушенням територіальності. Оскільки заявник ОСОБА_1 не має ніякого відношення до адреси АДРЕСА_1 та взагалі до Новокадацького району м. Дніпра, тому у державного виконавця не було жодних підстав для відкриття виконавчого провадження.
На підставі цього, вважає, що дії державного виконавця Новокадацького ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Авраменко К.І. про прийняття заяви про відкриття виконавчого провадження та відкриття виконавчого провадження протиправними, постанови винесені з порушенням норм законодавства, а тому повинні бути скасовані.
Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 01.07.2020 р. скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду.
В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду скарги, причини своєї неявки суду не повідомили.
Заінтересовані особи: ОСОБА_2 та посадова особа органу дії якої оскаржуються: державний виконавець Новокадацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Авраменко К.І., в судове засідання не з`явились. Від ОСОБА_2 до суду надано клопотання про розгляд даної скарги без її участі, в задоволенні якої вона заперечує в повному обсязі.
Від державного виконавця Новокадацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Авраменко К.І. на адресу суду надано відзив на скаргу, відповідно якого в задоволенні скарги просить відмовити в повному обсязі.
Враховуючи відсутність заперечень проти розгляду скарги у відсутності заявника та заінтересованих осіб, приписи ст.223, ч.2 ст.450 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути скаргу у відсутності заявника ОСОБА_1 та заінтересованих осіб.
Дослідивши матеріали скарги суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Судом встановлено, що в провадженні Апостолівського районного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа № 2-533/2002 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2002 р., постановленого у справі №2-533/2002 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, призначено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання на весь період непрацездатності в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітків щомісячно, починаючи з 05.03.2002 р. Зазначене рішення суду набрало законної сили, а отже, відповідно до приписів ст.29-1 Конституції України, ст.14 ЦПК України в редакції до 15.12.2017 р., ст.18 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. зі змінами, є обов`язковим до виконання.
Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини.
23.12.2019 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області видано дублікат виконавчого листа по справі №171/2205/19.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11.08.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2019 року залишено без змін.
13.01.2020 року державним виконавцем Новокадацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Авраменко К.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60964654 про стягнення з ОСОБА_1 аліменти в розмірі ј часини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на користь дружини ОСОБА_2 на весь період непрацездатності з 05.03.2002 року.
Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження», згідно зі ст.3 якого, примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема на підставі виконавчих листів, виданих судом.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
За приписами ч.1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Вирішуючи питання в частині визнання незаконними та скасування оскаржуваних постанов державного виконавця Новокадацького ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Авраменко К.І. суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що в рамках примусового виконання рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за виданим 23.12.2019 р. дублікатом виконавчого листа державним виконавцем Новокадацького ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Авраменко К.І. було винесено 13.01.2020 р. постанову про відкриття виконавчого провадження.
21.01.2020 року державним виконавцем Новокадацького ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Авраменко К.І. винесено постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено заходи примусового виконання рішень, якими є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (п.1 ч.1); звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (п.2 ч.1); вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні (п.3 ч.1); заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем (п.4 ч.1); інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (п.5 ч.1).
Частиною 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено права виконавця щодо здійснення ним визначених у даній нормі дій під час здійснення виконавчого провадження.
Так, виходячи зі змісту скарги та дій виконавця щодо винесення спірних постанов, з якими не погоджується заявник, приписів ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», судом встановлено, що виконавець має право, у тому числі:
1)проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;
3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;
6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;
16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;
21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;
22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
При цьому, відповідно до частини 5 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.
Заявником скаргу подано у виконавчому провадженні №60964654 з примусового виконання рішення суду про щомісячне стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку.
Відповідно до частини 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
За змістом статей 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Пункт 6 частини 1 статті 4 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" і пункт 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" установлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.
Цей принцип полягає, зокрема, у наданні стягувачеві права вибору - пред`явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців (абзац 2 частини 1 статті 19 цього Закону).
Тобто, зазначені положення надають стягувачу право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватними виконавцями.
Частина 1 статті 27 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" і частина 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" також передбачають право фізичних або юридичних осіб вільно обирати приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".
Залежно від вибору стягувача та після пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця у відповідного виконавця виникають передбачені статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" права та обов`язки, зокрема обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частинами першою, третьою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.
Як встановлено судом, виконавчий лист по справі 171/2205/19 містить реквізити боржника, в тому числі адресу боржника ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , що за адміністративно-територіальним розподілом відноситься до Дніпропетровської області, у зв`язку з чим, стягувач ОСОБА_2 , скористався своїм правом на пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до приватного виконавця, та пред`явив виконавчий лист саме до державного виконавця Новокадацького ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Авраменко К.І. у зв`язку з чим в останнього виникли передбачені статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" права та обов`язки, зокрема обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Оскільки, виконавчим документом було стягнуто з ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у державного виконавця були наявні правові підстави для прийняття виконавчого документа до виконання, як такого, що подано за місцем проживання боржника на території Дніпропетровської області, що відноситься до виконавчого округу державного виконавця Авраменко К.І.
За таких обставин, судом не встановлено дій або ж бездіяльності державного виконавця Новокадацького ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Авраменко К.І. при прийнятті до виконання дублікату виконавчого листа №171/2205/19 виданого 23.12.2009 року, які були б вчинені з порушеннями вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що виконавцем правомірно винесено спірну постанову про відкриття виконавчого провадження.
Вирішуючи питання стосовно спірної постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, суд дійшов наступного.
Відповідно до вищезазначених положень ст.ст.10, 18, 71 Закону України «Про виконавче провадження», а також приписів ч.4 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має право вчиняти виконавчі дії направлені і на звернення стягнення на доходи боржника, застосовуючи заходи примусового виконання, до яких належить і звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (п.2 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження»).
Як зазначалось, 21.01.2020 р. виконавцем було винесено спірну постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника, відповідно до описової частини якої вбачається, що виконавцем було встановлено місце роботи боржника Товариство з обмеженою відповідальністю «КРІОЛІТ-Д».
За зазначених вище положень Закону України «Про виконавче провадження», з метою здійснення примусових дій направлених на виконання виконавчого документу, виконавець має право отримувати з установ, підприємств, організації, інформацію, також і конфіденційну.
Відповідно до ч.3 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
Відповідно до приписів ч.1 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
Відповідно до ч.6 ст.71 Закону України«Про виконавче провадження», у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.
Відповідно до ч.1 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Зі змісту резолютивної частини спірної постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника, судом встановлено, що виконавцем при зверненні даного стягнення вказано про відрахування із доходів боржника на користь стягувача в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу боржника, щомісячно.
Відповідно до положень ч.2 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, у тому числі, у разі стягнення аліментів 50 відсотків.
При цьому, відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», ст.128 Кодексу законів про працю України, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника щодо обмежень до 50 відсотків, не поширюється на відрахування у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та, у таких випадках, розмір відрахувань не може перевищувати 70 відсотків.
Положеннями статті 73 Закону України «Про виконавче провадження», визначено виплати та суми на які стягнення не може бути звернено, проте наявності вказаних у цій статті виплат на користь ОСОБА_2 та сум, на які звернення не передбачено, судом не встановлено.
Враховуючи зазначене, суд вважає безпідставним посилання сторони заявника на незаконність відрахувань заробітної плати ОСОБА_2 1/4 частини всіх видів доходу боржника, щомісячно.
Згідно пунктом 7 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів, на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Відповідно до частин 1,2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Відповідно до ст.68 Закону стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
Згідно ст.69 Закону підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.
У разі припинення перерахування коштів стягувачу підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці не пізніш як у триденний строк повідомляють виконавцю про причину припинення виплат та зазначають нове місце роботи, проживання чи навчання боржника, якщо воно відоме.
Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Закон не забороняє, а навпаки дозволяє виконувати судове рішення за рахунок коштів, які боржник отримує у якості заробітної плати, виконавець вправі накласти арешт на таку категорію коштів боржника.
Накладення виконавцем арешту на кошти боржника, що знаходяться на рахунку у банківській установі, не є «блокуванням» цього рахунку, адже саме на фінансову установу Закон покладає обов`язок здійснити відрахування у визначеному розмірі з кожного надходження коштів на такий рахунок.
Постанова виконавця про накладення арешту на кошти боржника, що знаходяться на рахунку у фінансовій установі, не обмежує боржника у праві і можливості отримувати заробітну плату, за винятком відрахувань, встановлених Законом.

Відповідно до п. 5 ч.1ст. 3 Закону № 1404-VIII «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Згідно із ч. 2ст. 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - ч. 2ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03 та 10 квітня 2019 року у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18) та № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18), від 29 травня 2019 року у справі №758/8095/15-ц (провадження №14-134цс19).

В даному випадку ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із скаргою на постанову державного виконавця, прийняту з приводу виконання постанови державного виконавця про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження.

Отже, скарга в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства,Закон України «Про виконавче провадження» встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними та скасування постанов приватного виконавця від 13.01.2020 року про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження підлягають закриттю, оскільки розгляд скарги в цій частині відноситься до юрисдикції адміністративних судів та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Згідно приписів ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, відсутність доказів на доведення неправомірності дій державного виконавця Новокадацького ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Авраменко К.І. рамках виконавчого провадження № 60964654 з виконання дублікату виконавчого листа №171/2205/19 виданого 23.12.2019 р. Апостолівським районним судом Дніпропетровської області, щодо винесених нею постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.01.2020 року, про арешт коштів боржника від 06.05.2020 року, про звернення стягнення на заробітну плату від 21.01.2020 року, та не встановлення судом в діях виконавця будь-яких порушень законодавства, з приводу вказаних постанов, суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні скарги за її недоведеністю та безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 76-83, 89, 95, 258-261, 263, 352, 354, 355, 447, 450, 452, 453 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги представника скаржника адвоката Добринь Ярослава Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державний виконавець Новокадацького Відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Авраменко Кароліна Ігорівна, ОСОБА_2 , про визнання дій виконавця Новокадського ВДВС і м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Араменко К.І незаконними та скасувати постанови у виконавчому провадженні № 60964654 постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.01.2020 р., постанову про арешт коштів боржника від 06.05.2020 року, постанову про звернення стягнення на заробітну плату від 21.01.2020 року, відмовити.

Провадження за скаргою представника скаржника адвоката Добринь Ярослава Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження від 13.01.2020 року, закрити. Повідомити скаржнику, що розгляд скарги в цій частині віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцять днів з дня складання повного тексту до апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Суддя Н. М. Семенова