Справа № 128/2275/19
Провадження № 22-ц/801/1363/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 рокуСправа № 128/2275/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 21 лютого 2020 року про залишення позову без розгляду, постановлену суддею Ганкіною І.А. в м.Вінниці, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

встановив:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 21 лютого 2020 року вказану позовну заяву залишено без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України - належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом не постановлено ухвали про визнання явки ОСОБА_1 обов`язковою, що є порушенням вимог закону; ОСОБА_1 не була належним чином повідомленою про час і дату розгляду справи, так як судові повістки направлялися не на зазначену в позові адресу для листування, а за адресою місця її реєстрації, і повернулися на адресу суду із відміткою про невручення, тому причину залишення позову без розгляду не можна вважати обґрунтованою; судом порушено право ОСОБА_1 на захист.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

У судове засідання, призначене на 28.07.2020 учасники справи не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Від представника ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просить судове засідання провести у його відсутність.

Апеляційний суд, враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність належним чином повідомлених учасників справи, так як їх неявка не перешкоджає розгляду справи, і заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що явка позивача ОСОБА_1 листом від 22.01.2020 визнавалася обов`язковою. Оскільки ОСОБА_1 повторно не з`явилася в судове засідання без поважних причин і заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи не подавала суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України підстав для залишення позову без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Наслідки неявки позивача в судове засідання передбачені ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у якій зазначено, що в разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз ч. 5 ст. 223 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України вказує на те, що при вирішенні питання про залишення позову без розгляду з цієї підстави (крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи), правове значення для вирішення цього питання має сукупність таких умов як факт належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи, так і факт повторної (другої поспіль) неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки.

Встановлено, що ОСОБА_1 в серпні 2019 року звернулась до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила дві адреси: реєстрації місця проживання - АДРЕСА_1 , та адресу для листування - АДРЕСА_2.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.08.2019 відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання призначено на 25.10.2019.

У передостанньому судовому засіданні 21.01.2020 був присутнім представник відповідача ОСОБА_3

ОСОБА_1 у судове засідання 21.01.2020 не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке було направлено за вказаною в позовній заяві адресою для листування (а.с.39).

З протоколу судового засідання від 21.01.2020 слідує, що суд першої інстанції постановив ухвалу, якою визнав явку позивача обов`язковою. Розгляд справи відкладено на 21.02.2020 (а.с.41).

Суд першої інстанції листом від 21.01.2020, направленому за місцем реєстрації ОСОБА_1 , повідомив останню, що з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи та ухвалення законного рішення необхідним є з`ясування всіх обставин, на які позивач не посилається в позові та долучених до нього документах, у зв`язку з чим судом явка позивача визнана обов`язковою. Також в листі суд повідомив ОСОБА_1 про те, що наступне судове засідання призначено на 21.02.2020 (а.с.43).

У судове засідання, призначене на 21.02.2020, ОСОБА_1 не з`явилася.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 21.02.2020 позов у даній справі залишено без розгляду в зв`язку з повторною неявкою позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, явка якого до суду визнана обов`язковою.

Разом з цим, стверджуючи, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд першої інстанції залишив поза увагою, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали в матеріалах справи були відсутні відомості щодо вручення ОСОБА_1 судової повістки про виклик до суду на 21.02.2020.

У ч. 1, 3 ст. 128 ЦПК України зазначено, що суд викликає учасників справи у судове засідання, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилаєтьс я фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (ч.7 ст.128 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 130 ЦПК України, розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Колегія суддів звертає увагу, що процесуальні документи та судові повістки направлялися на адресу місця реєстрації позивача при тому, що ОСОБА_1 в позовній заяві вказано адресу для листування, яка є відмінною від місця її реєстрації.

Поштові конверти, які направлялися за адресою: АДРЕСА_1 , повернулися на адресу суду із відмітками пошти «за закінченням встановленого строку зберігання», «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

У матеріалах справи міститься єдине рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого слідує, що ОСОБА_1 отримала судову повістку про виклик до суду на 21.01.2020, яка направлена на адресу для листування ( АДРЕСА_2 ), що залишено судом поза увагою.

Направлення судом першої інстанції листа від 21.01.2020, в якому повідомляється ОСОБА_1 про дату судового засідання, не свідчить про належний виклик позивача в судове засідання і не підміняє собою обов`язок суду щодо направлення учасникам справи судових повісток про виклик до суду.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Оскільки в суду першої інстанції були відсутні відомості щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце цього засідання, то суд повинен був відкласти розгляд справи, чого зроблено не було.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Беручи до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази щодо повідомлення позивача про судове засідання, призначене на 21.02.2020, висновки суду про належне повідомлення позивача про дату, час і місце розгляду справи та, як наслідок залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача, є помилковими.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги в частині неналежного повідомлення позивача про дату, час і місце розгляду справи заслуговують на увагу.

Що стосується тверджень апелянта про те, що суд першої інстанції не постановив ухвалу про визнання явки позивача обов`язковою, то вони не беруться колегією суддів до уваги, оскільки обов`язковість постановлення таких ухвал в нарадчій кімнаті не перебачено ЦПК України. У даному випадку суд першої інстанції постановив таку ухвалу, не виходячи до нарадчої кімнати, і відомості щодо її постановлення зазначені в протоколі судового засідання.

Оскільки суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, то оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи, що в суду апеляційної інстанції відсутні повноваження щодо розгляду справи по суті та ухвалення рішення у справі, так як ухвала про залишення позову без розгляду перешкоджає провадженню у справі, і як наслідок справа підлягає направленню до суду першої інстанції для розгляду вимог по суті, вимога апеляційної скарги в частині ухвалення за результатами апеляційного перегляду справи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дитину задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 21 лютого 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко