ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.

при секретарі - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2015 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 634550,97 грн., з яких: заборгованість по кредиту 28389,41 доларів США, що еквівалентно 598 587,45 грн., заборгованість за відсотками 1588,49 доларів США, що еквівалентно 33493,17 грн.; пеня за несвоєчасність повернення суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами 2 470,33 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» понесені витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 4 759 грн. 13 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» понесені витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 4 759 грн. 13 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2016 року по цивільній справі №200/21919/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту в частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_3

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2016 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідно до розрахунку наданого позивачем, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання стосовно своєчасного погашення заборгованості у встановлені строки не виконали, в зв`язку з чим сума заборгованості за кредитом станом на 02.06.2015 року складає 634 550, 97 грн.

Але з висновками суду про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості по кредитному договору, погодитись неможливо з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.01.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2/08В-R511, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 34000,00 доларів США строком повернення до 14.01.2028 року зі сплатою відсотків в розмірі 12,5 % річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 16.01.2008 року було укладено договір поруки № 2/08В-П, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання ОСОБА_2 усіх її зобов`язань в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

08 квітня 2014 року між ПАТ ВТБ Банк та ОСОБА_2 був укладений Договір про внесення змін №1 до кредитного договору №2/08В-R511 від 16.01.2008 року.

Відповідно до п.3.3.2 договору про внесення змін №1 встановлено, що у випадку невиконання та/або незабезпечення виконання позичальником зобов`язань вчинених п.5.3.2 та п.5.3.3 цього договору, розмір процентів згідно п. 3.3.1 автоматично підвищуються на 5% річних з третього робочого дня після:

- не забезпечення позичальником продовження строку дії договору страхування або не укладання позичальником/іпотекодавцем нового договору страхування у випадку закінчення строку дії попереднього договору страхування у строк та на умовах визначених п. 5.3.2 цього договору;

- страхування особи позичальника та предмету іпотеки в непогодженій банком страховій компанії;

- не надання в банк договорів страхування та документів, що підтверджують сплату страхового платежу за договорами страхування, укладеними на умовах та в строк визначений п. 5.3.2 цього договору;

- отримання банком від страхової компанії інформації/документів щодо невиконання позичальником/іпотекодавцем умов договорів страхування, припинення їх дії або заміну умов договорів страхування без попередньої письмової згоди Банку.

Про збільшення розміру процентів, Банк повідомляє позичальника шляхом направлення листа та нового Графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг.

Збільшення розміру Процентів відповідно до цього підпункту Договору не є односторонньою зміною умов цього Договору, а відбувається автоматично та охоплюється домовленістю Сторін про розмір Процентів за цим Договором.

При цьому Позичальник підписанням цього Договору підтверджує, що для вказаного вище застосування нового розміру Процентів не вимагається підписання сторонами будь-яких інших додаткових документів, крім цього Договору.

Окрім того, п. 5.2.7 Кредитного договору у новій редакції кредитор (банк) має право переглядати та змінювати розмір процентів протягом строку дії договору у випадках зміни вартості залучення строкових коштів банками України згідно з офіційними даними НБУ та ін., в той час як Кредитний договір в попередній редакції містив лише фіксовану відсоткову ставку в розмірі 12,5 %, та залежала не від офіційних даних НБУ, а від вартості кредитних ресурсі, що також призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

У постанові Верховного Суду України від 21.05.2012 у справі № 6-69цс11зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього; збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов`язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним.

Таким чином, укладенням в новій редакції кредитного договору призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя за кредитом, так як збільшення на 5 % умов по сплаті за користування коштами за договором кредиту, здійснено без відповідної, очевидної згоди, наданої у спосіб, передбачений ЦК, тобто внесенням письмових змін до договору поруки, або іншим передбаченим законом способом.

Відповідно до п. 3.5 Кредитного договору у нові редакції сторонами узгоджено та додатково змінено дату списання Банком платежів та встановлено - 22 число кожного місяця.

Також, п. 4.2 Кредитного договору в новій редакції проценти за користування кредитом за поточний місяць нараховуються двічі на місяць: в день, що передує даті списання Банком платежів кожного місяця (база нарахування - з 01 числа по дату, що передує даті списання Банком Платежів кредиту, включно) та в останній робочий день кожного місяця (база нарахування - з дати списання Банком Платежів по останній календарний день місяця включно), тобто новою редакцією кредитного договору встановлено нарахування відсотків двічі на місяць, та змінено (збільшено) періоди нарахування відсотків які встановлені в новій редакції двічі на місяць, що також опосередковано збільшує розмір зобов`язань поручителя без його згоди.

Так, згідно п. 5.2.1 Кредитного договору у новій редакції, Банк має право відмовити Позичальнику у наданні Кредиту або вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати нарахованих Процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених цим Договором або чинним законодавством України, зокрема:

-невиконання (неналежне виконання) Позичальником та/або Поручителем/майновим Поручителем зобов`язань за даним договором або будь-яким іншим договором укладеним з Банком;

-невиконання (неналежне виконання зобов`язань щодо: сплати Платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами Договору;

-неповідомлення Банку (невчасне повідомлення Банку) про події, передбачені п.5.3.7. цього Договору;

-невиконання вимоги Банку щодо надання додаткового забезпечення у випадку, передбаченому Договором;

-затримання Позичальником сплати частини Кредиту та/або Процентів по Кредиту щонайменше на один календарний місяць;

-несплати Позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5 відсотків суми Кредиту;

-якщо гарантійні застереження, наведені у розділі 6 цього Договору виявились недостовірним або втратили з будь-яких причин свою актуальність;

-вчинення дій на припинення застави/іпотеки, що забезпечує виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором;

-якщо майно, передане в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника, суттєво втратить свої початкові якісні властивості або кількісний склад, повну/часткову ліквідність, буде пошкодженим, втраченим (загиблим), або зниклим та/або його ринкова вартість стане суттєво нижчою за заставну вартість (10% і більше) і нове (додаткове) прийнятне забезпечення по Кредиту не може бути надане Банку та/або Банк не згоден на запропоноване забезпечення з об`єктивних причин;

-у разі, якщо буде змінено, без попереднього погодження із Банком, цільове призначення майна, переданого в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника;

-у разі використання Позичальником/потекодавцем предмета іпотеки для здійснення господарської комерційної діяльності (підприємництва) без отримання попередньої письмової згоди Банку;

-смерті Поручителя або визнання його судом безвісно відсутнім або визнання його недієздатним чи обмежено дієздатним;

-Банк має документально підтверджену інформацію про те, що суттєво погіршився фінансовий стан Позичальника, або з`явилися інші обставини, що можуть призвести до невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором;

-в період дії цього Договору на 30% і більше майна Позичальника будуть претендувати треті особи, або Банку стане відомо про невиконання Позичальником зобов`язань перед третіми особами в розмірі 30% і більше від загальної вартості всього майна Позичальника;

-Банк своєчасно не отримав від Позичальника документи, які підтверджують його фінансовий стан;

-якщо будь-яка надана Банку інформація від Позичальника виявиться недостовірною; -Позичальник здійснив страхування на умовах, що не були погоджені з Банком;

-Позичальник здійснив страхування у непогодженій Банком страховій компанії;

-Позичальник не здійснив страхування відповідно до п.5.3.2 та 5.3.3 цього Договору та/або не надав в Банк договори страхування та документи, що підтверджують сплату страхового платежу:

-Позичальник не погодив з Банком істотні умови договору страхування, а саме: страхові ризики, випадки, виключення, а також розмір франшиз і порядок виплати, які мають ти погоджені з Банком до підписання договору страхування;

-ненадання Банку у встановлений строк документів, передбачених п.5.3.4, та 5.3.7. нього Договору та/або надав підроблені документи або документи, що містять неправдиві відомості;

-порушення Позичальником будь-яких інших зобов`язань за цим Договором;

-відсутність кредитних ресурсів у Банку;

-в інших випадках, передбачених законодавством.

Крім того, п. 5.2.2. Кредитного договору у новій редакції Банк має право вимагати від Позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 60 (шестидесяти) календарних днів, з дати відправлення Позичальнику відповідного повідомлення Банку з вимогою дострокового повернення або у інші строки передбачені умовами цього Договору.

Тобто, фактично укладенням цієї нової редакції кредитного договору (договору про внесення змін № 1 до кредитного договору від 08.04.2014 року) погіршено становище поручителя, так як укладення відбулось без відповідної згоди поручителя, що в свою чергу опосередковано призвело до збільшення відповідальності та погіршення становища поручителя укладеним кредитним договором в новій редакції.

Пунктом 7.1. Кредитного договору у новій редакції у разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення Кредиту та/або сплати Процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами Договору, Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Банка пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,1% від суми прострочених зобов`язань (0,1х365=36,5% на рік). Вказана пеня розраховується на дату повного виконання всіх зобов`язань щодо погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення. Якщо Позичальник самостійно не сплатив на користь Банка пеню, яка передбачена цим пунктом, Банк має право проводити договірне списання пені з рахунку Позичальника № НОМЕР_1 у ПАТ «ВТБ БАНК», код банку 321767, а також з інших рахунків, які відкриті (будуть відкриті) Позичальником в Банку.

При цьому, пеня, яка передбачена цим пунктом, сплачується виключно в національній валюті за офіційним курсом Національного банку України на дату сплати.

Отже, в новій редакції кредитного договору розмір відповідальності також збільшено на 6,5 відсотків (0,1х365 днів) = 36,5 відсотків, порівняно із фіксованою ставкою в 30 відсотків, що визначена попередньою редакцією договору.

Щодо індексу інфляції за несвоєчасне повернення кредиту, то за ст. 625 ЦК України це право полягає захисту на вимогу позивача незалежно від умов договору, тому не може враховуватися як окрема умова договору, а є такою, що відповідає діючому законодавству, зокрема ст. 625 ЦК України.

Таким же чином спірними умовами погіршено права поручителя зі сплати пені за порушення погашення зобов`язань зі сплати відсотків. Так попередньою редакцією кредитного договору (п. 9.2) передбачено пеню в розмірі подвійної відсоткової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення виконання зобов`язань зі сплати процентів за користування кредитом, в той час як відповідно до п. 7.1 Кредитного договору у новій редакції розмір пені за тим же самим простроченням вже встановлений фіксований в розмірі 0,1% за кожен день прострочення, що загалом становить (0,1х365 днів) = 36,5 відсотків.

Окрім цього, без згоди ОСОБА_3 , п. 4.10 Кредитного договору у новій редакції передбачено збільшення розміру платежу у тому числі (якщо такі мають та/або матимуть місце) щодо відшкодування збитків банку, пов`язаних з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за договором кредиту.

Крім того, п. 4.12 кредитного договору в новій редакції, взагалі передбачено право банку змінювати самостійно черговість виконання зобов`язань позичальника на власний розсуд без дотримання черговості, визначеною п. 4.11., попри фіксовану черговість передбачену попередньою редакцією.

А тому вказане також збільшує розмір основного зобов`язання за договором поруки, та призводить до значного збільшення відповідальності поручителя за спірним договором поруки.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У статті 559 ЦК України передбачені спеціальні підстави та умови припинення поруки.

Так, відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Частиною 1 статті 559 Цивільного кодексу України визначено безумовні підстави припинення договору поруки. А саме, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту статті 553 ЦК України випливає, що обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки так і умовами основного договору, яким Визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель, а частиною 1 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Пунктом 10.1 Кредитного договору до внесення змін передбачено, що всі зміни, додатки та доповнення до нього оформлюються в письмовій формі, додатковою угодою сторін і є його невід`ємною частиною.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі зміни договору, зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов, що закріплено уч.1 ст.653 ЦК України.

Отже, припинення поруки на підставі ч.1 ст.559 ЦК України можливе лише у разі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, тобто в зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, будь- яке збільшення зобов`язання, будь-то збільшення кредитної процентної ставки, навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх збільшених зобов`язань перед банком.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 20 лютого 2013 року № 6-172цс12, яка є обов`язковою для застосування за правилами статті 360-7 ЦПК України, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Аналогічну правову позицію висловлено в постанові ВСУ від 20.04.2016 року по справі № 6-2662цс15, в правовому висновку якої зазначено, що таке збільшення відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов`язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів.

Отже, додатковою угодою до кредитного договору внесено без згоди поручителя зміни, які призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Зокрема, даною новою редакцією договору було збільшено процентну ставку з 3-х до 5%, санкції, комісії, пеню, збільшено підстави дострокового погашення кредиту, що прямо та опосередковано призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, згода, яка мала б бути оформлена письмово у вигляді додаткової угоди до договору поруки із зазначенням конкретного розміру збільшення основного зобов`язання, в тому числі за процентами, строків підстав дострокового повернення, межі зміни розміру відповідальності за договором та інше з боку ОСОБА_1 відсутня, що є обов`язковою умовою припинення поруки за нормою частини першої статті 559 ЦК України.

З урахуванням того, що відсутність однозначної, очевидної письмово зафіксованої згоди поручителя на внесення змін до забезпеченого порукою зобов`язання, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності в договорі поруки та іншим документам не передбачено, тому зазначене свідчить про відсутність такої очевидної згоди на майбутнє.

Підставою застосування цієї норми достатнім є встановлення таких змін в основному зобов`язанні, а тому обставини щодо подальшого фактичного виконання зобов`язання не свідчать про збереження дії поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення розміру основного зобов`язання).

Крім того, обов`язковою умовою припинення поруки за нормою частини першої статті 559 ЦК України має бути відсутність згоди поручителя на внесення змін до забезпеченого порукою зобов`язання, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. За своєю правовою природою надання поручителем згоди на внесення до основного зобов`язання таких змін є одностороннім правочином, який за змістом і формою має відповідати вимогам ЦК України та відображати волевиявлення особи (у даному випадку - поручителя).

Оскільки порука є видом забезпечення виконання зобов`язання, то, як зазначалося вище, істотними умовами договору поруки є обов`язкове посилання на основне зобов`язання, його зміст, розмір, визначення обсягу відповідальності поручителя, зміна зобов`язання, забезпеченого порукою, тягне і зміни у договорі поруки та за своєю правовою природою фактично є і зміною умов договору поруки. Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. А відповідно до ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

З урахування зазначеного та того, що в Договорі про внесення змін № 1 від 08.04.2014 року до кредитного договору № 2/08BR511 від 16.01.2008 року були закладені умови, що суперечать положенням частини першої статті 559 ЦК України, а саме, збільшено обсяг відповідальності поручителя, тому порука вважається припиненою з 08 квітня 2014 року.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 необхідно скасувати.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

В іншій частині рішення залишити бе10

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 10470,09 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 - скасувати.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 10470,09 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

О.В.Свистунова