Дата документу 07.09.2020 Справа № 332/596/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/596/20
Провадження №22-ц/807/2968/20
Головуючий в 1-й інстанції - Марченко Н.В.
УХВАЛА

07 вересня 2020 р. місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі судді-доповідача Кухаря С.В. при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2020 року про задоволення клопотання про проведення технічної інвентаризації та ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування домоволодінням,-

ВСТАНОВИВ:

У вказаній справі в судовому засіданні 20 серпня 2020 року була постановлена ухвала Заводським районним судом м. Запоріжжя про задоволення клопотання представника позивача про проведення технічної інвентаризації та протокольно вирішено питання про відмову у задоволенні клопотання відповідача та його представника про закриття провадження у справі.

Не погоджуючись із зазначеними ухвалами суду, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу.

Проте, апеляційне провадження по справі за даною скаргою не може бути відкрито з наступних підстав.

Частиною 1 статті 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апелянт у скарзі зазначає, що ухвала про задоволення клопотання про проведення технічної інвентаризації постановлена в результаті розгляду заяви про забезпечення доказів. Між тим, з такими висновками скаржника не можна погодитися, оскільки вказана ухвала постановлена в порядку проведення підготовчого засідання з метою визначення обставин справи, які підлягають встановленню та зібрання відповідних доказів у відповідності до ст. 189 ЦПК України, а тому вона не входить до переліку ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Що стосується вирішення питання про відмову у задоволенні клопотання відповідача та його представника про закриття провадження у справі, то слід зазначити наступне.

Частиною 2 статті 258 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках передбачених цим Кодексом, вирішується судом шляхом постановлення ухвал.

Згідно ч.ч. 4,5 ст. 259 ЦПК України закріплене правило про те, що ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати. Ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, заносяться до протоколу судового засідання.

Зазначене свідчить про те, що ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, та занесені до протоколу судового засідання можуть не мати обов`язкового викладення мотивів прийнятого судового рішення, посилань на норми закону тощо, та апеляційному оскарження не підлягають.

Таким чином, оскаржувані ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2020 року апеляційному оскарженню не підлягають.

Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 ЦПК України, окремо від рішення суду, не допускається.

Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним; воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом в такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року).

Відповідно до ст. 353 ч. 2 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Згідно до вимог п.4 ч.5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу слід повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 353, 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2020 року про задоволення клопотання про проведення технічної інвентаризації та ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування домоволодінням - повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя С.В. Кухар