ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7414/15-ц Номер провадження 22-ц/814/359/20Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Абрамова П.С., Кривчун Т.О.

за участю секретаря Ткаченко Т.І.

розглянула в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 лютого 2016 року, ухвалене суддею Андрієць Д.Д.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності,

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - Приватне акціонерне товариство "Електронні технології", Публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк", про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до місцевого суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

В обґрунтування позову вказувала, що є співвласником нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 . Кожному із співвласників належать частки нежитлової будівлі та приміщення, які знаходяться у загальному користуванні. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею 1092,2 кв.м., що включає 22 кв.м. площі, що знаходиться в загальному користуванні співвласників. Оскільки приміщення, які перебувають у загальному користуванні є об`єктом спільної сумісної власності і розпорядження таким майном здійснюється за згодою всіх співвласників, позивач вважає, що укладенням оспорюваного договору порушені її права, оскільки згоди на продаж майна, що перебуває у спільній власності, ні вона, ні інші співвласники не надавали. Після переходу приміщень загального користування у власність ОСОБА_5 доступ до приміщень загального користування ускладнено, оскільки вона встановила перегородки між приміщеннями, заблокувала вільний прохід коридором загального користування, що унеможливлює доступ через основний фасадний вхід до інших приміщень даного корпусу.

За вказаних обставин ОСОБА_1 просила визнати недійсним договір купівлі-продажу вбудованих торгово-складських приміщень, розташованих по АДРЕСА_1 , що в цілому складаються з приміщення літ А, пл. 270,7 кв.м., приміщення літ Б пл. 491,1 кв.м., приміщення літ Б пл. 330,4 кв.м., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 27.04.2007 року; скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на вказані приміщення.

02 жовтня 2015 року до місцевого суду надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - Приватне акціонерне товариство "Електронні технології", Публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк", про визнання цього ж договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 посилався на те, що є одним із співвласників нежитлової будівлі за вищевказаною адресою, та не надавав згоду на продаж частки майна, що є у спільній власності, частка у спільному майні в натурі виділена не була, тому ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не мали права на укладення оспорюваного договору.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності, - задоволено.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - Приватне акціонерне товариство "Електронні технології", Публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк", про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності, задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу вбудованих торгово-складських приміщень від 27.04.2007 року, серія ВЕО № 635419, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу, Ганночкою О.В., за реєстровим номером 6010.

Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на вбудовані торгово-складські приміщення, розташовані по АДРЕСА_1 , що в цілому складаються з приміщення літ А, пл. 270,7 кв.м., приміщення літ Б пл. 491,1 кв.м., приміщення літ Б пл. 330,4 кв.м.

З рішенням суду першої інстанції не погодилось Публічне акціонерне товариство «ДельтаБанк», оскарживши його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку 29.11.2019 р.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк» посилається на те, що вказане рішення суду безпосередньо стосується прав та інтересів банка, оскільки на підставі цього рішення було припинено іпотеку та обтяження, зареєстровані на користь АТ «Дельта Банк» та виведено з-під власності ОСОБА_2 нерухоме майно, яке було придбане на кредитні кошти та перебувало в іпотеці банка.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов від ОСОБА_4 04.02.2020 р., останній прохає залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду залишити без змін, оскільки воно відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника третьої особи, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.2002 року, серія ВАВ №116031, зареєстрованого в реєстрі за №5692, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ліньковою І.Б.(а.с.57)

ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, серія ВКО №453980 від 29.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В, зареєстрованого в реєстрі за №7475, належить нежитлове приміщення загальною площею 17,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.59)

ПрАТ «Електронні технології» також є співвласником частини будівлі по АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу частини будівлі та споруди від 11.06.1999 року серії АВА № 789732, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4892(а.с.58).

27.04.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу торгово-складських приміщень, серія ВЕО №635419.

Відповідно до вищевказаного договору ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купила вбудовані торгово-складські приміщення, розташовані по АДРЕСА_1 , що в цілому складаються з: приміщення літ. А, пл.270,7 м.кв., приміщення літ. Б пл. 491,1 м.кв., приміщення літ.Б пл.330,4 м.кв.

Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В., зареєстрований в реєстрі за № 6010 (а.с.78)

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №5-16 від 10.02.2016 року, до складу приміщень, придбаних ОСОБА_2 у ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 27.04.2007 року входять площі загального користування, які зазначені у договорі серії ВАВ №116032 ( договір купівлі-продажу від 03.10.2002 року, укладений між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , за яким ОСОБА_3 придбав у власність частину нежитлового приміщення, що включала приміщення загального користування (а.с.10)) та площі, які повинні знаходитись у загальному користуванні співвласників будівлі.

За договором купівлі-продажу від 27.04.2007 року відбулося відчуження площі у нежитловій будівлі, яка не була предметом договорів купівлі-продажу від 03.10.2002 року. серії ВАВ №116032 та серія ВАВ №116033, відповідно до яких ОСОБА_3 придбав у власність частину будівель за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане збільшення відбулося за рахунок приєднання частини площі коридору загального користування (а.с.91-92).

Судом першої інстанції також було встановлено, що при укладанні 27.04.2007 року договору купівлі-продажу вбудованих торгово-складських приміщень ОСОБА_3 не був уповноважений співвласниками будівлі на здійснення правочинів щодо розпорядження спільним майном - приміщеннями загального користування.

Суду не надано жодних доказів, які б свідчили про надання позивачами письмової та нотаріально посвідченої згоди на укладення договору купівлі-продажу частини нежитлового приміщення, що знаходиться в загальному користуванні.

Вказана обставина не заперечувалась сторонами по справі.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що внаслідок укладення між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 27.04.2007 року договору купівлі-продажу вбудованих торгово-складських приміщень, розташованих по АДРЕСА_1 , були порушенні права співвласників нежитлової будівлі, позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на володіння, користування, розпорядження спільним майном.

На підставі вищевикладеного, враховуючи визнання відповідачами позовів, а також згідно положень ст.ст. 368, 369, 203, 215, 216 ЦК України, місцевий суд прийшов до висновку про те, що порушене право позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як співвласників нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 , підлягає судовому захисту в спосіб, визначений законом, а саме шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу від 27.04.2007 року.

Крім цього, районний суд у зв`язку з наведеним, скасував і державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на спірні приміщення, розташовані по АДРЕСА_1 .

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів цивільної справи, 27.04.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 07/11/07-НВ, за умовами якого банк відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в іноземній валюті в межах загальної суми 290000 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату надання кожного кредиту, а позичальник зобов`язався повернути не пізніше 26 квітня 2022 року надані кредити на умовах та у порядку, що передбачені цим договором (том 1 а.с. 145-153,182-186).

Кошти надані банком ОСОБА_2 для придбання у ОСОБА_3 вбудованих торгово-складських приміщень за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, як вказувалося вище, 27.04.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу торгово-складських приміщень, серія ВЕО №635419, за умовами якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купила вбудовані торгово-складські приміщення, розташовані по АДРЕСА_1 , що в цілому складаються з: приміщення літ. А, пл.270,7 м.кв., приміщення літ. Б пл. 491,1 м.кв., приміщення літ.Б пл.330,4 м.кв. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В., зареєстрований в реєстрі за № 6010 (а.с.78).

27.04.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 07/11/101/07-НВ, за яким з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_2 передано в іпотеку банку вбудовані торгово-складські приміщення, загальною площею 1092,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 27.04.2007 року, з ОСОБА_3 , посвідченого 27.04.2007 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. за реєстровим № 6010 (том 1 а.с. 154-157,187-188).

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 вересня 2012 року, яке набрало законної сили 25.12.2012 року, задоволено позов ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_2 та стягнуто з неї на користь банку за невиконання кредитного договору № 07/11/07-НВ від 27.04.2007 року в розмірі 950023,24 грн. та судові витрати (том 1 а.с. 179).

25.01.2013 року державним виконавцем Гончаровим А.О. Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 36214781 з виконання виконавчого листа № 2-2136, виданого 17.01.2013 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за невиконання кредитного договору в сумі 950023,24 грн. та судових витрат у розмірі 3219,00 грн. (том 1 а.с. 178).

27.09.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого ПАТ «Кредитпромбанк» продав (відступив), а ПАТ «Дельта Банк» купив (прийняв) право вимоги за договором № 07/11/07-НВ від 27.04.2007 року, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 (том 1 а.с. 158-164, 189-192).

29.09.2015 року в рамках виконавчого провадження №36214781 з виконання виконавчого листа № 2-2136, виданого 17.01.2013 року Автозаводським районним судом м. Кременчука, згідно акту опису державного виконавця було описано, арештовано та передано на відповідальне зберігання майно, а саме: вбудовані торгово-складські приміщення, розташовані по АДРЕСА_1 , загальною площею 1092,20 кв.м., що перебуває в іпотеці ПАТ «Дельта Банк».

17.09.2019 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Автозаводського ВДВС ГТУЮ м. Кременчук у Полтавській області з заявою про проведення оцінки та реалізації арештованого майна (вих. № 2425/19), просили в рамках виконавчого провадження № 36214781 повторно залучити суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для визначення оцінки вбудованих торгово-складських приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1092,00 кв.м. та після встановлення оцінки торгово-складських приміщень прохали виставити на реалізацію зазначене майно шляхом проведення електронних торгів (том 1 а.с. 142).

Згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна рішенням № 524/7414/15-ц від 22.02.2016 року Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області визнано недійсним договір купівлі-продажу вбудованих торгово-складських приміщень від 27.04.2007 року, серія ВЕО № 635419 (том 1 а.с. 193-202).

Згідно листа № 82831 від 17.10.2019 р. Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1025/10 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 06.03.2011 року завершено на підставі п. 4 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», так як скасовано виконавчий документ, який підлягав виконанню (том 1 а.с. 177).

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 27.09.2013 року АТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора згідно ст. ст. 512-517 ЦК України.

Зазначені обставини, а також те, що нерухоме майно, яке є предметом оспорюваного договору, перебуває в іпотеці банку відповідно іпотечного договору № № 07/11/101/07-НВ, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 , судом першої інстанції не досліджувалося.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про наявність кредитного договору № 07/11/07-НВ від 27.04.2007 року та вищевказаного договору іпотеки місцевому суду також не повідомили.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

За ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим: актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Аналіз положень 16, 386, 391 ЦК України свідчить про те, що власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та надає можливість захистити порушене право.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

За змістом ст. 3 ЦК України, дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.

Як вказувалося вище, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 5-16, проведеного в рамках даної цивільної справи, ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу від 03.10.2002 року серії ВАВ № 116033 та договору купівлі-продажу від 03.10.2002 року серії ВАВ № 116032 було придбано нежитлових приміщень в частині адміністративно-побутового корпусу літ. «А», та частині виробничого корпусу літ «Б», розташованих в АДРЕСА_1 , загальною площею 1070,2 м2 (330,4+250,1+489,7).

В результаті проведеного переобладнання та перепланування придбаних приміщень (демонтовано перегородок площею 6,6 м2) та за рахунок приєднання частини коридору загального користування літ. «І» площею 42,8 м2 адміністративно-побутового корпусу літ. «А», яка не належала ОСОБА_3 (приєднано площу 15,4 м2) згідно договору купівлі-продажу від 03.10.2002 року серії ВАВ № 116032 площа нежитлових приміщень збільшилася до 1092,2 м2 (більше на 22м2), про що вказано в свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 12.11.2004 року (том 1 а.с. 87-116).

Зазначене свідоцтво є чинним, у судовому порядку недійсним не визнавалося.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 ставила питання про визнання вказаного свідоцтва недійсним. Між тим, за заявою, поданою її представником, вказана позовна вимога залишена без розгляду ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22.02.2016 року, яка є чинною (том 1 а.с. 127).

Крім того, як вказувала позивачка у позовній заяві, ОСОБА_2 за вказаною адресою було облаштовано склад, в результаті чого був ускладнений доступ інших співвласників до належних їм приміщень та на сходову клітину, яка веде до другого поверху будівлі.

При цьому, вимогу до відповідачів про усунення перешкод у користуванні належним їй майном вона також не заявляла.

Отже, договір купівлі-продажу вбудованих торгово-складських приміщень від 27.04.2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , є таким, що укладений з додержанням вимог, встановлених до змісту відповідного правочину та не порушує прав позивача ОСОБА_1 .

Тоді як звернення ОСОБА_1 до місцевого суду з даним позовом, який було визнано відповідачами, на думку колегії суддів свідчить про наявність у ОСОБА_2 наміру уникнути виконання судового рішення про стягнення з неї боргу на користь банку за кредитним договором № 07/11/07-НВ від 27.04.2007 р., який був укладений з метою придбання у ОСОБА_3 нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, поза увагою місцевого суду залишилося те, що заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 листопада 2010 року, яке набрало законної сили 27.01.2012 р., у справі № 2-3496/2010 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , який задоволено частково, визнано договір купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Ганночкою О.В., частково недійсним в частині продажу зайвих 22 кв. м., які належать до коридору загального користування приміщення літ. А на 1 поверсі за адресою: АДРЕСА_1 та перевищують загальну площу приміщень (1070,2 кв.м.) ОСОБА_3 .

Визнано, що частина коридору площею 42,8 кв.м. на першому поверсі нежитлового приміщення літ А за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи від зовнішньої стіни будинку біля східців на другий поверх і до перегородки біля закінчення приміщення електрощитової № 29 довжиною 15,48 метрів знаходяться в загальному користуванні співвласників нежитлової будівлі.

Зобов`язано нотаріуса Ганночку О.В. внести відповідні зміни до реєстру правочинів (том 1 а.с. 180-181).

Проте, чи звертались позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 щодо виконання вказаного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 листопада 2010 року, відновлення їх порушених прав судом не перевірялось і позивачами не зазначалось.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_4 послався на те, що він також є одним із співвласників нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , та не надавав згоду на продаж частки майна, що є у спільній власності; частка у спільному майні в натурі виділена не була, тому на його думку ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не мали права на укладення оспорюваного договору.

Між тим, як убачається з матеріалів справи, оспорюваний договір укладено 27.04.2007 року.

Тоді як ОСОБА_4 набув право власності на частину нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 29.05.2008 року, тобто через рік після укладення оспорюваного договору.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилом ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» заявлено про застосування до правовідносин строків позовної давності.

Аналізуючи вказану заяву, колегія суддів зазначає, що позивачами дійсно пропущено строк позовної давності до правовідносин, враховуючи те, що оспорюваний договір укладено 27.04.2007 року. Тоді як з позовом про визнання його недійсним вони звернулися у вересні 2015 року, через вісім років, з пропуском строку позовної давності встановленого ст. 257 ЦК України.

Між тим, як роз`яснено в абз. 3 п.11 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 р. N 14, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування судового рішення, та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за недоведеністю та безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. п. 3, 4, ст.ст. 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 лютого 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності, - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - Приватне акціонерне товариство "Електронні технології", Публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк", про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати зі сплати судового збору у сумі 2923,20 грн., по 1461,60 (одна тисяча чотириста шістдесят одна гривня 60 копійок) з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді П.С.Абрамов

Т.О.Кривчун