АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року

м. Чернівці

справа № 2-2253/10

провадження 822/737/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів Одинака О.О., Перепелюк І.Б.,

секретар Чубрей І.І.

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» стягувач Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк»,

боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 липня 2020 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Чебан В.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» (далі-ТОВ «ФК «Поліс») звернулося до суду з заявою про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні.

Посилається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19 жовтня 2010 року стягнуто в солідарному порядку з боржників на користь позивача заборгованість за кредитним договором №24.086-041/07-СК від 16 листопада 2007 року та кредитним договором №24.061-041/08-СК від 05 травня 2008 року в розмірі 1208669 гривень 16 коп. Стягнуто з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі.

18 листопада 2015 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» (далі-ПАТ «ВТБ Банк») та ТОВ «ФК» Поліс» було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого товариство набуло статусу нового кредитора та право грошової вимоги до осіб, які є боржниками банку, у тому числі і до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Зазначає, що ТОВ «ФК «Поліс» є єдиним власником всіх прав вимоги за вищезазначеними кредитними договорами, у тому числі, прав на отримання всіх платежів, передбачених цими договорами.

Просить суд замінити сторону (стягувача) у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 19 жовтня 2010 року у справі №2-2253/10, з ВАТ «ВТБ БАНК» на правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Поліс».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 липня 2020 року заяву ТОВ «ФК «Поліс» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Замінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 19 жовтня 2010 року у справі №2-2253/10 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №24.086-041/07-СК від 16 листопада 2007 року та кредитним договором №24.061-041/08-СК від 05 травня 2008 року, з ВАТ «ВТБ Банк» в особі Чернівецької філії на правонаступника - ТОВ «ФК «Поліс», ідентифікаційний код 38994463, місцезнаходження: 01004, м.Київ, вул. Шовковична, буд.42-44, оф.13-В.

Суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ФК «Поліс» набуло право вимоги за кредитним договором, на підставі договору про відступлення права вимоги від 18 листопада 2015 року, згідно якого банк відступив шляхом продажу новому кредитору, ТОВ «ФК «Поліс», належні банку, а новий кредитор набув в обсязі та на умовах визначених договором права вимоги банку до позичальників - боржників.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити ТОВ «ФК «Поліс» в задоволенні заяви про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Зокрема, посилається на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення не врахував, що в поданій заяві про заміну сторони виконавчого провадження заявником не надано доказів перебування вказаного виконавчого листа на виконанні в органах державної виконавчої служби, а тому порядок заміни сторони виконавчого провадження повинен відбуватись відповідно до вимог п.5 ст.442 ЦПК України, а саме, заміною стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, а не заміною сторони виконавчого провадження п.1 ст.442 ЦПК України.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №2-2253/10 від 19 жовтня 2010 року (а.с.66-67) позов ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. В солідарному порядку стягнуто з боржників на користь позивача заборгованість за кредитним договором №24.086-041/07-СК від 16 листопада 2007 року та кредитним договором №24.061-041/08-СК від 05 травня 2008 року в розмірі 1208669,16 гривень. Вирішено питання про судові витрати.

29 листопада 2010 року, на підставі вказаного рішення суду, Шевченківським районним судом м. Чернівці, видано виконавчий лист, який надійшов на виконання до Чернівецького міського відділу державної служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 24 квітня 2014 року.

30 червня 2016 року виконавче провадження повернуто стягувачу, на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

18 листопада 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК» Поліс» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ.

Відповідно до п.2.1 вказаного договору ПАТ «ВТБ Банк» передає (відступає) на користь ТОВ «ФК «Поліс» свої права вимоги до боржників, а ТОВ «ФК «Поліс» набуває права вимоги замість ПАТ «ВТБ Банк» за кредитними договорами та договорами забезпечення до них, на умовах такого договору (Т.1 а.с.136-147).

В подальшому, між банком та ТОВ «ФК «Поліс» було укладено додаткову угоду №1 від 27 листопада 2015 року до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 21МБ від 18 листопада 2015 року, відповідно до яких банк відступив право вимоги за кредитними договорами та договором іпотеки, а також, всіма іншими договорами забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами ТОВ «ФК «Поліс» ( Т.1 а.с.87-90).

В додатку 1 до додаткової угоди №1 від 27 листопада 2015 року до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18 листопада 2015 року міститься Реєстр прав вимог №1/3, відповідно до якого ТОВ «ФК «Поліс» набуло прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами (Т.1 а.с.154).

27 листопада 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК» Поліс» склали акт приймання-передачі документації до додаткової угоди №1 від 27 листопада 2015 року до договору про відступлення права вимоги за фінансовими кредитами №21МБ від 18 листопада 2015 року згідно якого ТОВ «ФК» Поліс» було передано оригінали документів по борговим зобов`язанням боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (Т.1 а.с.155).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Так, частиною п`ятою статті 442 ЦПК України передбачено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30 січня 2019року справа № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18), від 12 квітня 2019 року справа № 756/913/16-ц (провадження № 61-48483св18), від 05 червня 2019 року у справі № 362/499/15-ц (провадження № 61-4837св19), від 04 вересня 2019 року справа № 200/17577/14-ц (провадження № 61-11342св19), від 09 жовтня 2019 року справа № 711/10368/2012 (провадження № 61-11549св19).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» (Ноrnsbу V. Gгеесе) від 19 березня 1997 року, зазначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що здійснити заміну сторони у виконавчому провадженні можливо лише при відкритому виконавчому провадженні, виходячи з наступного.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини 1 статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, «що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Таку ж правову позицію виклав Верховний Суд в постановах від 18 лютого 2020 року у справі №2-1216/09 та від 15 січня 2020 року у справі № 520/4403/14 .

За таких обставин, наявність відкритого виконавчого провадження на момент звернення до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження не є обов`язковою для вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Доводи апелянта щодо необхідності здійснити заміну у виконавчому листі, то вони є помилковими. Так, в ч.5 ст.442 ЦПК України зазначено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Тобто ч.5 ст. 442 ЦПК України застосовується тільки у випадку коли стороні необхідно провести заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. В даному випадку ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» позбавлена такої можливості, оскільки закінчився строк пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Щодо посилання апелянта в скарзі на те, що на момент звернення до суду з даною заявою, заявником пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, слід зазначити наступне.

Заміна сторони виконавчого провадження в порядку правонаступництва не впливає на строки пред`явлення виконавчого документу до виконання, встановлення розміру зобов`язання та інших питань, які можуть вирішуватись на стадії виконання судового рішення.

Окремо, апеляційний суд звертає увагу учасників процесу на те, що в даному випадку питання щодо пропуску строку, його поновлення чи відмови в цьому, як і наявності права на пред`явлення виконавчого документа до виконання, не вирішувалися і можуть бути предметом окремого судового провадження за відповідною заявою сторони.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що застосування строку позовної давності до заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні є безпідставним та необґрунтованим, оскільки вказана норма не може бути застосована до спірних правовідносин у зв`язку з тим, що правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження.

Таку правову позицію виклав Верховний Суд в постанові від 11 квітня 2018 року у справі №2-а-98/10(6-а/209/14/16).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 липня 2020 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 01 вересня 2020 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді : О.О.Одинак

І.Б. Перепелюк