ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою доОСОБА_2 , Мотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача та відповідача ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок 70% готовності із спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_4 заповіту не склав, тому право на спадкування за законом одержав позивач ОСОБА_1 , як син спадкодавця.

Реалізуючи своє право на спадщину, позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено, з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на житловий будинок за спадкодавцем. Позивачу надали роз`яснення про те, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку.

На підставі викладеного, представник позивача просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності по Ѕ частину житлового будинку 70 % готовності із спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

07 вересня 2020 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 09.12.2020 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката П`ятецького С.В. задоволено. Позов до неналежного відповідача ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 09 грудня 2020 року клопотання представника позивача адвоката Гавриленко В.О. про залучення ОСОБА_2 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог задоволено. Залучено ОСОБА_2 , в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог до участі у цивільній справі, закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи у судовому засіданні за їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача-Мотовилівської сільської ради в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглядати справу без участі їхнього представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 27.02.2018 року відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, серія НОМЕР_1 /а.с.10/.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на житловий будинок 70% готовності із спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у власності КСП «Мрія» с. Вишеньки Хмільницького району Вінницької області, розміром 2,14 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі.

За життя ОСОБА_4 заповіту не склав, тому право на спадкування за законом одержали позивач ОСОБА_1 та третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 , як діти померлого.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.12.2019 року нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю., ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_4 на частину спадкового майна, а саме: на Ѕ частку прав на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у власності КСП «Мрія» с. Вишеньки Хмільницького району Вінницької області, розміром 2,14 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі /а.с.16/.

Відповідно до рішення №2.28 від 10.03.2006 року Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області в с. В. Мотовилівка 28 сесії ІV ОСОБА_4 було передано у приватну власність земельну ділянку № НОМЕР_2 пл. 0,08 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована в межах АДРЕСА_1 /а.с.18/.

Рішенням №6 від 15.05.2009 року Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області в с. В. Мотовилівка ОСОБА_4 надано дозвіл на узаконення самовільно розпочато будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; на продовження будівництва; дозволено проектно-виробничому архітектурно-планувальному бюро отримати технічну документацію на самовільно розпочате будівництво та продовження будівництва житлового будинку /а.с.19/.

Відповідно до довідки Мотовилівської сільської ради №166 від 27.02.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.14/.

Згідно довідки ФОП ОСОБА_6 №285-19 від 15.02.2019 року готовність житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 складає 70 % /а.с.23/.

Відповідно до довідки Фастівського БТІ №720 від 21.07.2020 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 по праву приватної власності за ОСОБА_4 не зареєстрований /а.с.22/.

Реалізуючи своє право на спадщину, позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено, з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на житловий будинок за спадкодавцем.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Об`єктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст.179 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди, в основному, задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно».

Також, у даному Листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем».

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що спадкодавець за життя набув у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , однак не встиг за життя здійснити державну реєстрацію будинку у відповідних органах.

Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тому набув право спадкування, але в зв`язку з відсутністю державної реєстрації правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, не має можливості переоформити на своє ім`я спадщину, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності державної реєстрації правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно не існує.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 392, 1218, 1268 ЦК України та статтями 4,10, 76-81, 258-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Мотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину - задовольнити.

Визнати заОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частину житлового будинку 70 % готовності із спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржено до Київської апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХIIІ «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Л.М. Ковалевська