Провадження № 2/554/156/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2020 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави

у складі: головуючого судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря Садошенко М.П.,

за участю учасників справи:

представники позивача: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

представник відповідача Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області: Вертелецька Л.А.,

представник відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»: Батюк А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 в листопаді 2019 року звернулася до суду із позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про стягнення моральної шкоди, в якому просила стягнути на її користь з Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області моральну шкоду в сумі 50000 гривень; стягнути на її користь з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» моральну школу в сумі 50000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 вказала, що ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 02.10.2019 року визнано неправомірною постанову, винесену державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області Соколовою Ю.В. від 16.07.2019 року про арешт коштів в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у відділенні Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_3 та зобов`язано державного виконавця усунути порушення шляхом скасування (зняття) арешту з грошових коштів, що містяться на зазначеному рахунку.

Згідно ухвали суду, постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області Гецко А.В. від 02.04.2019 року винесено постанову про арешт всіх коштів боржника, крім коштів, звернення стягнення на які заборонено Законом. Постановою державного виконавця арешт з вказаного рахунку знято, про що повідомлено АТ «Ощадбанк», рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у відділенні АТ «Ощадбанк» на ім`я позивача, розблоковано. Постановою про перевірку матеріалів виконавчого провадження №55582718 від 16.07.2019 року скасовано постанову державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області Гецко А.В. про зняття арешту від 08.07.2019 року. В той же самий день 16.07.2019 року постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області Соколовою Ю.В. повторно накладено арешт на кошти, які знаходяться на розрахункових та карткових рахунках, відкритих на ім`я позивача, в тому числі і для отримання соціальної допомоги.

Позивач перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради та отримує соціальну допомогу на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у відділенні АТ «Ощадбанк». Дана соціальна допомога є єдиним джерелом та засобом її існування, а внаслідок неправомірних дій з боку Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області та АТ «Ощадбанк» більше семи місяців позивач була позбавлена можливості отримувати кошти. Таким чином, позивач тривалий час не могла купити необхідних продуктів харчування, ліків та одягу, крім того не могла здійснювати необхідні комунальні платежі та займала в борг необхідні кошти. Протягом цього часу значно погіршився стан ОСОБА_3 , вона стала більш знервованою та замкнутою, підвищилася напруга в стосунках з батьками. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює у 100000 гривень.

Ухвалою суду від 02.12.2019 року було відкрите провадження за даною позовною заявою за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області надіслав до суду відзив, в якому просив відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову у повному обсязі. Вказав, що на виконання ухвали суду від 02.10.2019 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області знято арешт з рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у відділенні АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_3 . Тобто, фактично позивач реалізувала своє право на оскарження постанов державного виконавця та її права були відновлені у встановленому законом порядку. Крім того, саме по собі визнання протиправною бездіяльності посадової особи органу державної влади не може свідчити про встановлення факту спричинення моральної шкоди за відсутності понесеної позивачем шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між нею та неправомірними діями відповідача.

Заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 вказує, що у зв`язку з накладенням арешту на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у відділенні АТ «Ощадбанк», вона була позбавлена єдиного джерела коштів для існування, не могла купити необхідні продукти харчування, ліки, одяг, здійснювати комунальні платежі.

Тобто, позивач наводить негативні наслідки, що настали в результаті порушення її прав, однак посилання на належні, достовірні та допустимі докази відсутні.

Вважає, що не доведено ні факту заподіяння моральної шкоди, ні причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправним діянням відповідачів, а також не зазначено розрахунку моральної шкоди саме в сумі 100000 гривень, а тому відсутні підстави для задоволення позову та стягнення моральної шкоди на підставі ст.ст.1173,1174 ЦК України (а.с.57-61).

Представником відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надано до суду відзив, в якому відповідач просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до АТ «Ощадбанк» про відшкодування шкоди в розмірі 50000 гривень відмовити. Вказав, що ОСОБА_3 відкрила поточний рахунок в АТ «Ощадбанк» як фізична особа, а не як фізична особа-підприємець. Більше цього, ОСОБА_3 припинила господарську діяльність в якості фізичної особи-підприємця 11.06.2012 року. Поточний рахунок, що відкритий на ім`я фізичної особи в банку (призначений в тому числі для зарахування соціальної допомоги) не відноситься до рахунку із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом.

Таким чином, дії банку щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на рахунку ОСОБА_3 , відповідають вимогам чинного законодавства. Підстав для повернення постанов Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 02.04.2019 року та 16.07.2019 року без виконання і не накладення арешту на грошові кошти на рахунок клієнта ОСОБА_3 у АТ «Ощадбанк» не було. У банку відсутній обов`язок щодо встановлення підстав та змісту виконавчих документів, на яких здійснюється виконавче провадження. Більше того, в позовній заяві позивач зазначає про заподіяння шкоди саме діями державного виконавця. В чому полягають неправомірні дії АТ «Ощадбанк» та яка шкода заподіяна АТ «Ощадбанк» позивачка не вказує. Посилання на судові рішення, якими дана оцінка дій органу ДВС та питання правомірності накладення арешту на рахунки в АТ «Ощадбанк» жодним чином не свідчить, що банк допустив порушення норм законодавства чи прав позивачки. ОСОБА_3 не надано жодних належних та допустимих доказів того, що їй завдано моральної шкоди з вини банку (а.с.66-70).

Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області надано відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні вимог у повному обсязі. Вказав, що права позивача були відновлені у встановленому законом порядку. Вважає, що позивачем не доведено ні факту заподіяння моральної шкоди, ні причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та діями відповідачів. Встановлення факту неправомірних дій та бездіяльності відповідачів, підтверджених рішенням суду, за умови недоведеності позивачем факту наявності шкоди та причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача не є достатньою правовою підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не свідчить про безумовне заподіяння позивачеві такими діями чи бездіяльністю моральної шкоди (а.с.86-89).

Позивач надала відповідь на відзиви відповідачів, в якій звернула увагу на викладені раніше у позові обставини, та зазначила, що саме судовим рішенням від 02.10.2019 року встановлено факт порушення прав ОСОБА_3 (а.с.105-108).

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1 просила позов задовольнити повністю. Вказала, що працівники банку не повідомили працівників ДВС щодо статусу рахунку, банк повинен був відмовити у виконанні постанови держвиконавця на підставі ст.72 Закону України «Про виконавче провадження», порушені права клієнта банку, виконавче провадження не закрито, у ОСОБА_3 немає коштів для проживання.

Представник позивача - ОСОБА_2 в судовому засіданні просив позов задовольнити. Пояснив, що чинним законодавством передбачено стягнення не більше 20%, арешт накладено на всі кошти і ця постанова в сліпому порядку була виконана банком. Статтями 72,73 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено накладення арешту на соціальні рахунки, банк повинен був проаналізувати цю постанову, звернутися до ВДВС за роз`ясненнями. Судовим рішенням встановлено, що цей рахунок є соціальним.

Представник відповідача Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області - Вертелецька Л.А в судовому засіданні позов не визнала. Вказала, що на виконанні ВДВС перебуває зведене виконавче провадження. За заявою представника позивача було знято арешт з коштів боржника. Потім начальник перевірив та зобов`язав знову накласти арешт на кошти боржника, який було накладено 16.07.2019 року. Ухвала суду від 02.10.2019 року була виконана та знято арешт з коштів боржника.

Представник відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - Батюк А.Г. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказав, що у банку з ОСОБА_3 існують договірні відносини і банк умов договору не порушував. Банк не повинен звертатися за роз`ясненнями до ДВС, оскаржувати їх дії. Банк має право повертати без виконання тільки по юридичним особам і ФОП; арешт і стягнення це різні речі. Це звичайний поточний рахунок, на нього будь-які кошти можуть зараховуватися. Підстави стягнення моральної шкоди в договорі не передбачені, відсутні інші дані для стягнення шкоди.

Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність цієї особи, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Суд, заслухавши учасників справи, які з`явились до суду, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що на виконанні Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів за рішенням Октябрського районного суду м.Полтава по справі № 554/9277/14- ц у розмірі 18724,89 гривень (№52753285), а також виконавче провадження №55582718 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича №23150 від 01.12.2017 року на суму 236085,84 гривень.

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області від 04.01.2017 року відкрито виконавче провадження №52753285 з примусового виконання вказаного виконавчого листа № 554/9277/14-ц.

В межах виконавчого провадження №52753285 стягнення проводиться на підставі рішення суду, а в межах виконавчого провадження N955582718 - на підставі виконавчого напису нотаріуса, зміст якого не підпадає під положення ст.72 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області Гецко А.В. від 29.01.2019 року відкрито виконавче провадження №55582718 з примусового виконання виконавчого напису № 23150 від 01.12.2017 року.

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області Гецко А.В. від 02.04.2019 року винесено постанову про арешт всіх коштів боржника, крім коштів, звернення стягнення на які заборонено законом.

На виконання вказаної постанови накладено арешт на рахунки в установах банків, в тому числі і в установі АТ «Ощадбанк», через який заявником отримувалася соціальна допомога.

Постановою про перевірку матеріалів виконавчого провадження №55582718 від 16.07.2019 року скасовано постанову державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області Гецко А.В. про зняття арешту від 08.07.2019 року.

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області Соколовою Ю.В. від 16.07.2019 року винесено постанову про арешт коштів, які містяться на розрахункових та карткових рахунках відкритих на ім`я боржника.

Згідно довідки МСЕК АВ №0079215, ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи загального захворювання.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 02.10.2019 року визнано неправомірною постанову, винесену державним виконавцем Шевченківського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області Соколовою Ю.В. від 16.07.2019 року про арешт коштів, в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий в відділенні АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_3 ; зобов`язано державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області Соколову Ю.В. усунути порушення шляхом скасування (зняття) арешту грошових коштів, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у відділенні АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_3 .

Як на підстави позову позивач посилається на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 02.10.2019 року, якою визнано неправомірною постанову винесену державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області Соколовою Ю.В. від 16.07.2019 року про арешт коштів в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у відділенні Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_3 та зобов`язано державного виконавця усунути порушення шлях скасування (зняття) арешту з грошових коштів, що містяться на зазначеному рахунку. Позивач просить відшкодувати їй моральну шкоду у відповідно ст.ст.1166,1167,1172,1174 ЦК України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 23 ч. 1, 2 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктами 3, 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог через недоведеність складових цивільно-правової відповідальності за моральну шкоду.

Доводи позивача щодо вчинення відповідачами протиправних дій, що підтверджується ухвалою суду, не заслуговують на увагу. Суд вважає, що дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, з боку відповідачів до фізичної особи ОСОБА_3 вчинено не було.

Обставини справи свідчать про те, що звернення ОСОБА_3 до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій вона просила визнати дії Шевченківського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області, пов`язані з накладенням арешту на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий в установі AT «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_3 для отримання соціальної допомоги, неправомірними, свідчать про реалізацію останньою оспорювання діяльності державного виконавця, і не є безумовним доказом неправомірності дій відповідачів у розумінні статті 1174 ЦПК України.

Сам факт зобов`язання ухвалою суду державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області Соколової Ю.В. усунути порушення шляхом скасування (зняття) арешту грошових коштів, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у відділенні АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_3 , не свідчить про протиправність дій відповідачів та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси останньої були поновлені.

Лише незгода позивача з прийнятим рішенням ВДВС, яке було нею оскаржене в передбаченому ЦПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування їй моральної шкоди.

Більше того, позивачем взагалі не доведені позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди з відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», оскільки в матеріалах справи відсутні дані та підстави спричинення такої шкоди позивачу цим відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено та не надано належних доказів, що підтверджували б отримання нею моральної шкоди, спричиненої відповідачами по справі, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити у повному обсязі..

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.15,23,1174 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про стягнення моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 355 ЦПК України подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_3 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, місцезнаходження: 36021, м.Полтава, вул.Стешенка,6, ;

відповідач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Госпітальна,12Г, ;

відповідач - Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, місцезнаходження: 36011, м.Полтава, вул.Шевченка,1, .

Повний текст судового рішення складено 16.01.2020 року.

Суддя: А.М.Чуванова