ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5540/20 Справа № 208/8199/19 Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.,

при секретарі - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області,

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року

по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Заводський районний відділ у м. Кам`янському Головного Управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, Заводський районний у м. Кам`янське відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту народження, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2019 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа Заводський районний відділ у м. Кам`янському Головного Управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, Заводський районний у м. Кам`янське відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту народження.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Заводський районний відділ у м. Кам`янському Головного Управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, Заводський районний у м.Кам`янське відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту народження - задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_2 , народжена ІНФОРМАЦІЯ_1 - на території: Октябрський район, Кримська область. Допущено негайне виконання даного рішення.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області просить скасувати рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року по справі №208/8199/19, та прийняти нове рішення, яким у задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення факту відмовити.

У відзивів ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року просить відмовити Головному управлінню Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 , по лінії матері, цей факт та викладені обставини підтверджуються:

- заявою ОСОБА_2 про отримання паспорту (з відповідним перекладом), в якій зазначається дата та місце її народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: Октябрський район, Кримська обл.;

- актовий запис про смерть ОСОБА_2 від 17 вересня 1988 року (з відповідним перекладом), де зазначено час та місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: Октябрський район, Кримська обл.;

- записом акту про шлюб № 47/239 від жовтня 1947 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (з відповідним перекладом);

- записом акту про народження № 168 від 04.02.1955 року матері ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , де в відомостях про батьків зазначено: батько - ОСОБА_4 , а мати - ОСОБА_2 (з відповідним перекладом);

- свідоцтвом про народження ОСОБА_5 (серія НОМЕР_1 ) (з відповідним перекладом);

- свідоцтвом про укладення шлюбу від 03.04.1975 р. між батьками ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (серія НОМЕР_2 ) (з відповідним перекладом);

- свідоцтвом про народження ОСОБА_1 від 10.09.1975 року, де батьками зазначені: батько - ОСОБА_7 та мати ОСОБА_5 (серія НОМЕР_3 ) з відповідним перекладом.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Статтею 317 ЦПК України, встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до п. 13 постанови № 5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Судом першої інстанції встановлено,що заявник звертався до Заводського районного відділу у м. Кам`янському Головного управління служби України у Дніпропетровській області за місцем свого мешкання та отримав перелік документів для вирішення питання про отримання громадянства України, й з`ясував, що не може довести факт народження на території України бабусі - ОСОБА_2 , у зв`язку із втратою свідоцтва про народження.

Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Відповідно до п. 28 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 №588/2006, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також:

а) документ, що підтверджує факт народження діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту;

б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Пунктом 44 вказаного Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що надані заявником документи свідчать про наявність родинних стосунків між ОСОБА_1 та померлою бабусею по лінії матері - ОСОБА_2 , та факт її народження на території України до 24.08.1991 року , а тому той факт, що ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 - Октябрський район, Кримської області, знайшов своє підтвердження.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі, що на його думку заявником не надано достатньо доказів, які б підтвердили саме факт народження ОСОБА_2 на території України, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в обґрунтування своїх вимог заявником було надано до суду копію заяви ОСОБА_2 про отримання паспорту, а саме завірену 23.11.2019 року уповноваженою особою та мокрою печаткою Міністерства внутрішніх справ Республіки Узбекистан. Головне управління по справам громадян Форма І , в якій зазначена дата та місце її народження.

Доводи апеляційної скарги, що заявником не надано жодного документу, який би підтверджував звернення до органів Державної реєстрації актів цивільного стану та відсутність в таких органах інформації або неможливість надання відомостей стосовно народження ОСОБА_2 на території України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам та встановленим судом першої інстанції матеріалам справи.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С. Городнича