20.08.2020 Справа № 2-459/2009
УХВАЛА

20.08.2020 м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої - судді Ніколенко О.Є.,

за участі секретаря Зачепи Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м. Кам`янка Черкаської області

заяву представника акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» адвоката Чеботарь Ж.С. про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

встановив:

Представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Просить видати дублікат виконавчого листа № 2-459, виданого Кам`янським районним судом, про стягнення боргу з ОСОБА_1 за кредитним договором № 354411/2225/0863-6 від 07.09.2006 р. в розмірі 81485,19 грн. та за сплачений позивачем судовий збір у розмірі 814,85 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи у розмірі 250 грн. 00 коп.; визнати поважною причину пропуску строку для пред`явлення до виконання вказаного виконавчого документа та поновити строк для пред`явлення виконавчого листа для примусового виконання.

В обґрунтування заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» посилалось на те, що 20.11.2009 р. Кам`янським районним судом Черкаської області у справі № 2-459/2009 задоволено позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення боргу з ОСОБА_1 за кредитним договором № 354411/2225/0863-6 від 07.09.2006 р. у розмірі 81485,19 грн. та за сплачений позивачем судовий збір у розмірі 814,85 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи у розмірі 250 грн. 00 коп.

01.12.2009 р. стягувачу видано оригінал виконавчого листа № 2-459/2009 на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідачем добровільно рішення суду у справі №2-459/2009 не виконувалось, у зв`язку з чим АТ «Райффайзен Банк Аваль» був змушений в 2009 р. звернутися до Кам`янського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області із заявою про відкриття виконавчого провадження. 08.12.2009р. старшим державним виконавцем Кам`янського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-459 по справі 2-459/2009. Старшим державним виконавцем на підставі Закону України «Про виконавче провадження» закрито виконавче провадження та винесено постанову про повернення виконавчого документа №2-459 по справі № 2-459/2009 стягувачу.

З 12.12.2012 р. по сьогодні стягувач АТ «Райффайзен Банк Аваль» не отримав з ВДВС постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, виконавчий лист № 2-459 по справі 2-459/2009 на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження (АСВП) станом на 15.06.2020 р. на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби України виконавчий документ № 2-459 щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором №354411/2225/0863-6 від 07.09.2006 р. в розмірі 81485,19 грн. та за сплачений позивачем судовий збір у розмірі 814,85 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи у розмірі 250 грн. 00 коп. не перебуває. Стягувач неодноразово звертався до Кам`янського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області з метою отримання інформації про хід виконавчого провадження та місцезнаходження виконавчого документа № 2-459, проте відповіді на запити банку з органу державної виконавчої служби України надано не було.

Стягувачу АТ «Райффайзен Банк Аваль» не було направлено органом державної виконавчої служби України Кам`янським РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області оригінал виконавчого листа № 2-459 на ім`я ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку ДП «Укрпошта «рекомендованим листом з повідомленням про вручення». Таким чином, можна зробити висновок, що повернення оригіналу виконавчого листа № 2-459 від 01.12.2009 р. на ім`я ОСОБА_1 на адресу АТ «Райффайзен Банк Аваль» не було, документи були втрачені при пересилці.

Відсутність виконавчого листа позбавляє стягувача законного права звернутись до державної виконавчої служби та можливості отримати з боржника суми коштів, зазначеної у рішенні суду. Оскільки станом на 20.07.2020 р. боржником ОСОБА_1 зобов`язання за виконавчим листом № 2-459 від 01.12.2009 р. не виконані, заборгованість за кредитними договорами, судовий збір та витрати на ІТЗ розгляду справи не погашені, банк має намір скористатися правом подачі виконавчого листа на примусове виконання до органів ДВС.

Представник стягувача АТ «РайффайзенБанк Аваль» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час, день та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час, день та місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку.

Представник Кам`янського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без їх участі, повідомив, що 12.12.2012 року виконавче провадження було завершене на підставі ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції чинній на той час. Виконавчий лист надісланий стягувачу, повторно до виконання виконавчий лист не надсилався.

За таких обставин, керуючись ч.3 ст. 433 ЦПК України, зі змісту якої вбачається, що заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку, така заява має бути розглянута в 10-денний строк, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали за заявою, суд вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Кам`янського районного суду від 20.11.2009р. у справі №2-459/2009 з ОСОБА_1 на користь ВАТ «РайффайзенБанк Аваль» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 81485 грн. 19 коп., судові витрати: судовий збір у розмірі 814,85 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в Кам`янському районному суді в розмірі 250,00 грн.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження", чинного на момент видачі виконавчого листа за вказаним судовим рішенням, строк пред`явлення виконавчих документів до виконання було встановлено три роки.

Частиною 1 ст. 433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до п.п. 17.4 Розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічне правило передбачене ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

У даному випадку заявник повинен довести ті обставини, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущений з поважних причин, або, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, не закінчився.

Заявник посилається на те, що 12.12.2012 року по сьогодні не отримав виконавчого листа, в той же час зазначає, що про хід виконавчого провадження почав цікавитися з 12.09.2019 та 19.06.2020 (а.с. 17,19), про що подавав відповідні заяви-звернення, але оскільки уповноважені представника органів державної виконавчої служби України в порушення чинних нормативно-правових актів України, у т.ч. норм ЗУ «Про виконавче провадження» не надали відповідь, заявник зробив висновок про те, що виконавчий лист був втрачений при пересилці.

Щодо обґрунтованості того, чому стягувач несвоєчасно звернувся із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, а саме в зв`язку з тим, що упродовж 2009-2019 років в АТ «Райффайзен Банк Аваль» проводилися зміни в організаційній структурі Черкаської регіональної дирекції, відбувалися внутрішні переміщення і звільнення працівників банку, все це в комплексі ускладнило роботу по своєчасному встановленню факту відсутності оригіналу виконавчого листа №2-459, не можуть бути поважною причиною пропуску строку звернення виконавчого листа до виконання.

Твердження боржника про те, що причини пропуску є неважливими, так як зобов`язання не припинилося, суд не може врахувати, оскільки в такому випадку матиме місце порушення матеріального так і процесуального права, і строки пропуску для пред`явлення виконавчого листа не можуть бути розумними за таких обставин.

Зокрема ч.1 ст. 433 ЦПК України, передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Стягувач не довів наявності у нього поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а також, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, не закінчився. 12.12.2012 було ухвалено постанову про повернення виконавчого листа, і наступне звернення до державного виконавця відбулося лише 12.09.2019 року.

У справі «Пономарьов проти України», Євровпейський суд з прав людини визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви. Зазначене також узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 21 серпня 2019.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Заявником не подано до суду належних та допустимих доказів, які б надавали правову можливість поновити строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а відтак заява про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання задоволенню не підлягає.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що у задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12 ч. 3, 81 ч. 1, 258, 260, 261, 433, п.п.17.4 Розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Кам`янський районний суд Черкаської області шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено та підписано 20.08.2020.

Суддя: О.Є. Ніколенко