Справа № 630/185/20
Провадження № 2/630/158/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Кузьміної Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 630/185/20 (провадження №2/630/158/20) за позовною заявою, поданою ОСОБА_1 , до Люботинської міської ради Харківської області про встановити факту, що він проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 з січня 2009 року до 13 лютого 2014 року, тобто до дня її смерті; та визнання за ним права власності на житловий будинок літ. «А-1», прибудову літ. «А1-1», веранду літ. «а1», ґанок літ. «а2», веранду літ. «а3», ґанок літ. «а4», сіни літ. «а5», загальною площею 67,00 кв.м., житловою площею 31,20 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: погребом літ. «ап», погребом літ. «ап1», літньою кухнею літ. «Б», альтанкою літ. «В», навісом літ. «Г», душем літ. «Д», сараєм літ. «Е», сараєм літ. «Ж», вбиральнею літ. «З», гаражем літ. «І», погребом літ. «Л», колодязем літ «К», огорожею 1, 2, 3, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

в с т а н о в и в:

В обґрунтування заявленого позову позивач ОСОБА_1 вказував, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав на праві власності ОСОБА_3 , з якою ОСОБА_4 , його батько, перебував у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, спадщину у виді житлового будинку прийняв її чоловік ОСОБА_4 , але право власності на нього не оформив. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 у житловому будинку залишилась проживати його донька, ОСОБА_2 , яка є рідною донькою позивача. У цьому будинку ОСОБА_2 проживала до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Але через те, що у неї не було своєї сім`ї і дітей, він, ОСОБА_1 , з січня 2009 року проживав однією сім`єю із сестрою в її будинку, мав з нею спільний бюджет. За життя сестра склала заповіт, за яким усе своє майно вона заповідала йому, ОСОБА_1 . Бажаючи оформити документи на свою спадщину за заповітом, він, ОСОБА_1 , звернувся до нотаріальної контори, але отримав відмову у видачі свідоцтва про право власності через відсутність доказів прийняття спадщини. Тому він вимушений був звернутися до суду з відповідним позовом.

Ухвалою від 27 квітня 2020 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд у підготовчому засіданні. У визначений судом строк відповідач Люботинська міська рада Харківської області відзив не подала.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але його представник ОСОБА_5 подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити.

Відповідач Люботинська міська рада Харківської області направила листа з проханням проводити судовий розгляд за відсутності її представника.

В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.

Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві власності на ім`я ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 12 травня 1956 року Люботинським відділом комунального господарства.

26 березня 1954 року відбулась реєстрація шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_4 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 1 від 19 лютого 2020 року. У витязі також вказано, що обидва з подружжя на час реєстрації шлюбу проживали в будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Відомості про розірвання шлюбу у витязі відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 9 від 19 лютого 2020 року.

Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина у виді житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_3 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємцями на відкриту після смерті ОСОБА_3 спадщину є її чоловік ОСОБА_4 , що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя котрий залишився, батьки померлого.

За повідомленням Харківського обласного нотаріального архіву від 25 травня 2020 року після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , в нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа № 18/1979 на підставі заяви ОСОБА_4 від 02 лютого 1979 року про видачу свідоцтв про право на спадщину. Того ж дня державним нотаріусом були видані ОСОБА_4 свідоцтва про право власності на половинну частку майна у спільному майні подружжя та про право власності на спадщину після померлої ОСОБА_3 , яка є відмінною від спірного житлового будинку. Відомості про інших спадкоємців після померлої ОСОБА_3 , які могли прийняти спадщину у визначеному законом порядку, відсутні.

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 у встановленому порядку та у належний спосіб прийняв спадщину після померлої дружини ОСОБА_3 у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим 19 жовтня 1994 року Люботинським міським відділом РАГС.

За життя 27 квітня 1984 року ОСОБА_4 , зробив заповіт, в якому вказав, що проживає в АДРЕСА_3 , та все своє майно, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, заповідає своїй дружині ОСОБА_7 . Заповіт було посвідчено державним нотаріусом Другої Харківського району державної нотаріальної контори 27 квітня 1984 року.

В межах підготовчого провадження судом було витребувано від уповноваженого органу державної реєстрації актів цивільного стану інформацію про наявні у відповідному Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актові записи про реєстрацію шлюбу ОСОБА_4 в період з 01 березня 1978 року і по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . З відповіді Відділу державної РАЦС по Харківському району та місту Люботин Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 30 липня 2020 року випливає, що в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян наявний лише один актовий запис про шлюб ОСОБА_4 з ОСОБА_3 , відомості про інші зареєстровані ОСОБА_4 шлюби відсутні.

За інформацією виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, викладеною у листі від 30 липня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_4 ), станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 , коли помер ОСОБА_4 , та станом на 16 квітня 1995 року, коли сплив шестимісячний строк прийняття спадщини, була зареєстрована лише гр. ОСОБА_8 .

З повідомлення Харківської районної державної нотаріальної контори від 21 травня 2020 року з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулись лише його діти. З цього випливає, що особа, яку ОСОБА_4 визначив своїм спадкоємцем за заповітом, навіть зі відсутності у неї статусу дружини, спадщину у встановленому порядку не прийняла. Від так право на спадкування отримали спадкоємці, закликані до спадкоємства за законом.

З матеріалів справи вбачається, що дітьми ОСОБА_4 були позивач ОСОБА_1 і ОСОБА_9 , що підтверджується посвідкою про народження НОМЕР_2 від 24 вересня 1945 року та повторним свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 21 березня 1962 року відповідно.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області віж 19 лютого 2020 року ОСОБА_2 постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 , та була зареєстрованою у спірному житловому будинку до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом НОМЕР_4 , виданим 13 лютого 2014 року відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції у Харківській області.

Відповідно до положень ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За життя, 11 вересня 1992 року, ОСОБА_2 зробила заповіт, згідно з яким все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй за законом на день смерті, заповіла ОСОБА_1 , який є позивачем по даній справі. Заповіт було посвідчено державним нотаріусом Другої Харківського району державної нотаріальної контори 11 вересня 1992 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з відповіді Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 14 травня 2020 року, у шестимісячний строк після смерті ОСОБА_2 до нотаріальної контори з заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався.

На даний час на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 11 березня 2020 року, розташований житловий будинок літ. «А-1» з прибудову літ. «А1-1», з верандою літ. «а1», з ґанком літ. «а2», з верандою літ. «а3», з ґанком літ. «а4», з сіньми літ. «а5», загальною площею 67,00 кв.м., житловою площею 31,20 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: погребом літ. «ап», погребом літ. «ап1», літньою кухнею літ. «Б», альтанкою літ. «В», навісом літ. «Г», душем літ. «Д», сараєм літ. «Е», сараєм літ. «Ж», вбиральнею літ. «З», гаражем літ. «І», погребом літ. «Л», колодязем літ «К», огорожею 1, 2, 3. Самочинне будівництво відсутнє.

Позивач ОСОБА_1 являється рідною сестрою померлої ОСОБА_2 та з січня 2009 року постійно проживав з нею однією сім`єю в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , мав з нею спільний бюджет, надавав їй фізичну і матеріальну допомогу. Ці обставини підтверджуються актом голова квартального комітету за місцем розташування житлового будинку, складеного 19 квітня 2020 року в присутності двох свідків. Тому суд вважає цю обставину встановленою.

Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є спадкоємцем, як прийняв за заповітом після смерті своєї сестри ОСОБА_2 спадщину у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а тому задовольняє позов повністю і визнає за позивачем право власності на вказаний житловий будинок в поряду спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 1220, 1235, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 10-13, 77-81 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживав однією сім`єю зі ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , з січня 2009 року і по 13 лютого 2014 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. «А-1» з прибудову літ. «А1-1», з верандою літ. «а1», з ґанком літ. «а2», з верандою літ. «а3», з ґанком літ. «а4», з сіньми літ. «а5», загальною площею 67,00 кв.м., житловою площею 31,20 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: погребом літ. «ап», погребом літ. «ап1», літньою кухнею літ. «Б», альтанкою літ. «В», навісом літ. «Г», душем літ. «Д», сараєм літ. «Е», сараєм літ. «Ж», вбиральнею літ. «З», гаражем літ. «І», погребом літ. «Л», колодязем літ «К», огорожею 1, 2, 3, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , та в порядку спадкування заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний № НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ;

Представник позивача - Міщенко Надія Іванівна, адреса здійснення діяльності: АДРЕСА_6 ;

Відповідач - Люботинська міська рада Харківської області, , адреса місцезнаходження: Харківська область, м. Люботин, вул. Слобожанська, 26.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2020 року.

Суддя О. О. Малихін