справа № 939/1215/20 головуючий у суді І інстанції Міланіч А.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Бородянського районного суду Київської області від 24 вересня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом та просивстягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 22 червня 2010 року у розмірі 85 614 грн. 49 коп. станом на 31 березня 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 червня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір. При укладенні договору сторони керувалися ст. 634 ЦК України. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 2 600 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався згодою відповідача на будь-який розмір кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 24 вересня 2020 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 230 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити, а в іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача в угоді. З моменту підписання фізичною особою анкети-заяви між кредитором та позичальником було укладено кредитний договір у порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання позичальника до запропонованого кредитором договору. Позивач надав суду копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій зазначено базову відсоткову ставку, розмір щомісячних платежів, строк їх внесення, порядок нарахування пені, розмір штрафів, розмір комісії. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, враховуючи, що при укладенні договору відсоткова ставка була визначена, про що зазначено у довідці про умови кредитування. Необхідність сплати боржником процентів кредитору також передбачає ст. 169 Кодексу європейського договірного права. З урахуванням наявності у матеріалах справи довідки про умови кредитування, підписаної позичальником, зокрема, з розміром відсоткової ставки, пені та штрафів, правові висновки, що містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, не можуть бути застосовані. Позивач посилається також на постанову Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 750/6058/17-ц.

Отже, рішення суду першої інстанції переглядається в частині відмови у стягненні відсотків, пені та штрафів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на те, що з Умовами та правилами його не ознайомлювали і ці документи він не підписував. Остання сума використаного відповідачем кредитного ліміту підлягає поверненню в строк до 30 квітня 2013 року. Строк позовної давності, в межах якого позивач має право звернутися до суду з вимогою про стягнення заборгованості, закінчився 30 квітня 2016 року. У правовідносинах, що виникли між позивачем та відповідачем внаслідок підписання заяви, застосування конструкції договору приєднання та його умови розроблялися позивачем. Оскільки умови договору приєднання розроблялися позивачем, вони повинні бути зрозумілі відповідачу і доведені до його відома. У заяві про відкриття поточного рахунку процента ставка за користування кредитними коштами, а також розмір неустойки за порушення зобов`язань не зазначені. У позовній заяві позивач не пояснює і не посилається на витоки розрахунку заборгованості за простроченими відсотками. Довідка про умови кредитування не містить таких платежів відповідача на користь позивача як прострочені відсотки, пеня та штрафи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 22 червня 2010 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.18).

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 22 червня 2010 року станом на 31 березня 2020 року складає 85 614 грн. 49 коп., з яких: 2 230 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 76 931 грн. 42 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 1 900 грн. - нарахована пеня; а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4 053 грн. 07 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.5).

Ухвалюючи рішення в частині відмови у стягненні відсотків, пені та штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови у будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. За наданими позивачем умовами та правилами надання банківських послуг між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру процентів, штрафів, пені, оскільки зазначені складові договору не містять підпису відповідача.

Апеляційний суд погоджується в цій частині з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення відсотків, пені та штрафів, АТ КБ «Приватбанк» вказує на те, що між сторонами було укладено договір в порядку ст. 634 ЦК України. Позивач зазначає, що він надав суду особисто підписану відповідачем довідку про умови кредитування.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначає банк.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Враховуючи висновки, які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах надання банківських послуг не дає можливості їх застосувати навіть при наявності підпису позичальника на анкеті-заяві.

У матеріалах справи міститься довідка про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», у якій зазначено, що базова відсоткова ставка за користування кредитом складає 3 % на місяць, а також визначено порядок нарахування пені та встановлено розмір штрафів.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що довідка про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», яка міститься в матеріалах даної справи, не є належним доказом погодження між сторонами розміру та порядку нарахування відсотків, пені та штрафів на підставі укладеного кредитного договору № б/н від 22 червня 2010 року.

У вказаній довідці зазначено, що вона видана по договору № SAMDN59OTC003363238 (а.с. 19).

У зв`язку з цим, надану суду довідку не можна розцінювати як частину кредитного договору № б/н (а.с.4), про укладення якого 22 червня 2010 року між сторонами шляхом підписання заяви-анкети зазначає банк. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір відсотків, пені та штрафів за користування кредитними коштами.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що 22 червня 2010 року відповідачем підписано довідку про умови кредитування, в якій погоджено інші істотні умови договору № б/н.

Позивач не довів ту обставину, що розмір відсотків, пені та штрафів, які на думку позивача, підлягають стягненню, визначені укладеним між сторонами договором, а, відтак, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Необхідність сплати боржником відсотків кредитору хоча і встановлена чинним законодавством України та статтею 169 Кодексу європейського договірного права, проте, нарахування їх саме у заявленому до стягнення розмірі має бути обґрунтованим та здійсненим на підставі умов договору.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з позичальника на користь позивача відсотків, пені та штрафів відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду в цій частині без змін.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не оскаржувалося, а, відтак, в апеляційному порядку не переглядається.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 24 вересня 2020 року в частині відмови у задоволенні позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судове рішення складено 24 грудня 2020 року.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.