Справа № 496/3033/20
Провадження № 2-н/496/237/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л., розглянувши заяву Обслуговуючого кооперативу «Радуга 20» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житловокомунальних послуг,

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОК «Радуга 20», звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житловокомунальних послуг у розмірі 22 206,40 копійок та судових витрат.

Відповідно до ст. 163 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів заяви, документ, що підтверджує сплату судового збору заявником до суду не надано.

Разом з тим, заявник просить стягнути з ОСОБА_1 суми заборгованості та судових витрат, які, наразі, ним не понесені. При цьому, до заяви про видачу судового наказу додано клопотання про відстрочення сплати судового збору, посилаючись на те, що враховуючи неприбутковість ОК «Радуга 20», відсутність грошових коштів на рахунках кооперативу, постійні судові процеси, через несвоєчасну сплату споживачами послуг боргів, наявність заборгованості мешканців житлових будинків за надані послуги перед ОК «Радуга 20», яка становить близько 3 000 000,00, у зв`язку з чим кооператив не має можливості здійснити оплату судового збору.

В обґрунтування вказаного клопотання про відстрочення сплати судового збору, заявник не надав жодного доказу.

Розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд прийшов до наступного висновку.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Зі змісту заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що вказана заява належить до об`єктів справляння судового збору відповідно до ч.2 ст. 4 Закон України «Про судовий збір», а особа, яка звернулася з нею до суду, не належить до суб`єктів, яким згідно з нормами ст. 5 Закон України «Про судовий збір» встановлені пільги щодо його сплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду заяви про видачу судового наказу становить 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно стаття 7 Закону України «Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб - 2102 гривні.

Тобто, заявнику за звернення до суду з заявою про видачу судового наказу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 210,20 грн.

Відповідно до ст. 136 ЦПК України, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір належних до сплати судових витрат, або звільнити від їх сплати.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Проте, вказаною нормою Закону передбачено право суду, а не обов`язок щодо відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, єдиною підставою, з урахуванням якої суд може звільнити від сплати судового збору є майновий стан сторони. Жодної іншої підстави для постановлення судом ухвали про відстрочення/розстрочення чи звільнення від сплати судового збору ні Закон України «Про судовий збір», ні ЦПК України не передбачають.

Водночас, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Крім цього, в п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що відповідно до статті 8 Закону №3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

При цьому, згідно із положеннями частини другої статті 12 ЦПК України усі учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, а тому суд не надає привілеї тим чи іншим особам зі сплати судового збору. Надання такого привілею порушить принцип рівності сторін.

Доказів на підтвердження скрутного майнового стану заявником не надано, а сам факт того, що Обслуговуючий кооператив «Радуга 20» є неприбутковою організацією, означає, що його діяльність не має на меті отримання прибутку, але не свідчить, що у неї відсутні кошти, і ставить таким чином під сумнів твердження заявника про складний майновий стан, а тому це не є підставою для відстрочення сплати судового збору.

Водночас, жодних доказів того, що саме зараз заявник неспроможний сплатити судовий збір, через причини, які не залежать від його волі, заявник не надав та судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання про відстрочення від сплати судового збору.

За подачу даної заяви слід сплатити судовий збір у визначеному законом розмірі.

Таким чином, враховуючи специфіку наказного провадження, а також мінімальний розмір встановлений законом судового збору за подачу заяви про видачу судового наказу, у порівнянні з іншими ставками судового збору, відсутність доказів щодо майнового стану заявника, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

З урахуванням викладеного, з`ясовано, що заявником не наданий документ, який підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості;.

В порушення п.1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу заявник не додав документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Отже, проаналізувавши вказану заяву, суддя відмовляє у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 19, 163, 165 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви Обслуговуючого кооперативу «Радуга 20» про відстрочення сплати судового збору за видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житловокомунальних послуг.

Відмовити у видачі судового наказу щодо вимог Обслуговуючого кооперативу «Радуга 20» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житловокомунальних послуг.

Роз`яснити наслідки відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до п.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк, з дня її проголошення через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя М.Л. Пасечник