РІШЕННЯ

іменем України

07 вересня 2020 рокуСправа №451/1709/19
Провадження № 2/451/446/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

з участю позивача

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1709/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

20 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та визнання права власності.

В позовній заяві зазначає, що її батько - ОСОБА_3 22 серпня 1953 року одружився із ОСОБА_4 , що посвідчується даними Свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_1 , виданим 02 вересня 1953 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Немилів Радехівського району померла її мати ОСОБА_5 , про що свідчать записи у Свідоцтві про смерть, серії НОМЕР_2 , виданим 13.04.1996 року Немилівською сільською радою Радехівського району Львівської області. На день смерті ОСОБА_5 разом із нею проживав її чоловік ОСОБА_3 , що посвідчується записами у будинковій книзі, копія якої додається до матеріалів заяви. На випадок смерті ОСОБА_5 заповідального розпорядження не складала, відтак відкрилася спадщина за законом і, як визначається із довідки Немилівського старостинського округу Радехівської міської ради №300 від 03.10.2019 року, її батько ОСОБА_3 фактично вступив у володіння спадковим майном, взявши правовстановлюючі документи на відповідальне зберігання та здійснюючи опіку над спадковою масою, що кореспондує вимогам ст. 549 ЦК УРСР, чинним на момент виникнення правовідносин. Зазначає, що у склад спадкової маси після смерті мами, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,3210 га, що розташовані на території Немилівської сільської ради Радехівського району та зазначені у Державному акті на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030250, що виданий 11 серпня 2000 року. Поряд з цим, ОСОБА_3 оформити спадкові права на майно ОСОБА_5 не мав змоги, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030250 був виданий після смерті спадкодавця. За спливом певного проміжку часу, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3 , виданим 04.09.2005 року виконкомом Немилівської сільської ради Радехівського району. За життя батько склав заповіт, який 03.07.2005 року був посвідчений_секретарем Немилівської сільської ради Радехівського району і, відповідно до якого, заповів усі свої майнові та немайнові права мені - ОСОБА_1 (Позивачу у справі). У власності ОСОБА_3 перебували земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,9562 га, що розташовані на території Немилівської сільської ради Радехівського району, про що свідчить Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030251, виданий 11.08.2000 року та будинковолодіння АДРЕСА_1 , як визначається із Свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 21.12.1989 року. Як вбачається із відомостей, викладених у довідках Немилівського старостинського округу Радехівської міської ради №245 від 09.08.2019 року та №301 від 03.10.2019 року, ОСОБА_3 проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1 та разом із ним без реєстрації проживала його дочка - ОСОБА_1 (Позивач у справі). Оскільки вона проживала із батьком, у розумінні вимог ст. 1268 ЦК України вважала себе такою, що прийняла спадщину після його смерті. Таким чином, прийнявши спадщину та маючи намір оформити свої права на спадкове майно, вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак таким в усній формі було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності належних правовстановлюючих документів, оскільки, як зазначено вище Державний акт, серії І-ЛВ №030250, виданий після смерті спадкодавця та у заповідальному розпорядженні батька зазначено спадкоємцем її, як « ОСОБА_6 », хоча її ім`я вірно повинно бути « ОСОБА_7 ». Таким чином, відсутність належних правовстановлюючих документів на спадщину та розбіжності у заповіті, в цілому унеможливлюють реалізацію її майнових прав, як спадкоємця, у позасудовому порядку, а тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. Відповідачем у справі вона зазначила, як можливого спадкоємця за законом свого брата - ОСОБА_2 , хоча і наголошує, що із заявою про прийняття спадщини він у встановленому законом порядку у органи нотаріату не звертався та, як повідомив її, на спадкову масу батьків не претендує. Просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживала по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3 до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право власності на земельні ділянки загальною площею 3,3210 га, що складається з чотирьох земельних ділянок площами 0,3627 га, 0,3876 га, 0,5792 га та 1,9915 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Немилівської сільської ради Радехівського району Львівської області, які належали ОСОБА_5 , на праві приватної власності відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030250, виданого 11 серпня 2000 року; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право власності на земельні ділянки загальною площею 1,9562 га, що складається з чотирьох земельних ділянок площами 0,1327 га з кадастровим номером :05:000:0135, 0,1385 га з кадастровим номером :04:000:0267, 0,4205 га з кадастровим номером :03:000:0343 та 1,2645 га з кадастровим номером :03:000:0164, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Немилівської сільської ради Радехівського району Львівської області, які належали ОСОБА_3 , на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030251, виданого 11 серпня 2000 року; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 (а.с.2-6).

Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про визнання позову та про розгляд справи за його відсутності (а.с.46).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався відповідач.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого визнання права.

Суд встановив, що батько позивача - ОСОБА_3 22 серпня 1953 року одружився із ОСОБА_4 , що посвідчується Свідоцтвом про одруження, серії НОМЕР_1 , виданим 02 вересня 1953 року (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Немилів Радехівського району померла мати позивача ОСОБА_5 , про що свідчать записи у Свідоцтві про смерть, серії НОМЕР_2 , виданим 13.04.1996 року Немилівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.14).

На день смерті ОСОБА_5 разом із нею проживав її чоловік ОСОБА_3 , що посвідчується записами у будинковій книзі, копія якої додається до матеріалів позовної заяви (а.с.28-30).

На випадок смерті ОСОБА_5 заповідального розпорядження не складала, відтак відкрилася спадщина за законом і, як визначається із довідки Немилівського старостинського округу Радехівської міської ради №300 від 03.10.2019 року, її батько ОСОБА_3 фактично вступив у володіння спадковим майном, взявши правовстановлюючі документи на відповідальне зберігання та здійснюючи опіку над спадковою масою, що кореспондує вимогам ст. 549 ЦК УРСР, чинним на момент виникнення правовідносин (а.с.15).

У склад спадкової маси після смерті мами, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,3210 га, що розташовані на території Немилівської сільської ради Радехівського району та зазначені у Державному акті на право приватної власності на землю, серії 1-ЛВ №030250, що виданий 11 серпня 2000 року (а.с.16-16 зворот).

ОСОБА_3 оформити спадкові права на майно ОСОБА_5 не мав змоги, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030250 був виданий після смерті спадкодавця.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3 , виданим 04.09.2005 року виконкомом Немилівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.17).

За життя батько склав заповіт, який 03.07.2005 року був посвідчений_секретарем Немилівської сільської ради Радехівського району і, відповідно до якого, заповів усі свої майнові та немайнові права - ОСОБА_8 (а.с.18).

Відповідно до Експертного висновку №056/2114-m від 03.12.2019 року, в розумінні вимог ст.ст. 76-80,95 ЦПК України, є достатньо підстав стверджувати, що заповіт, складений на ім`я « ОСОБА_8 », спадкоємцем розуміється « ОСОБА_1 », тобто попри розбіжність в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи, імена є ідентичними (а.с.33).

У власності ОСОБА_3 перебували земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,9562 га, що розташовані на території Немилівської сільської ради Радехівського району, про що свідчить Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030251, виданий 11.08.2000 року та будинковолодіння АДРЕСА_1 , як визначається із Свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 21.12.1989 року (а.с.19-27 зворот).

Із відомостей, викладених у довідках Немилівського старостинського округу Радехівської міської ради №245 від 09.08.2019 року та №301 від 03.10.2019 року, ОСОБА_3 проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1 та разом із ним без реєстрації проживала його дочка - ОСОБА_1 (а.с.31-32).

Оскільки вона проживала із батьком, у розумінні вимог ст. 1268 ЦК України вважала себе такою, що прийняла спадщину після його смерті. Таким чином, прийнявши спадщину та маючи намір оформити свої права на спадкове майно, вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак таким в усній формі було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності належних правовстановлюючих документів, оскільки, як зазначено вище Державний акт, серії І-ЛВ №030250, виданий після смерті спадкодавця та у заповідальному розпорядженні батька зазначено спадкоємцем її, як « ОСОБА_6 », хоча її ім`я вірно повинно бути « ОСОБА_7 ».

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Факт постійно проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3 до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 недовіряти показам яких у суду немає підстав (а.с.47).

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Приймаючи до уваги вищенаведене, визнання позову відповідачем, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200, 206, 211,258-259,263-265,279 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживала по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3 до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право власності на земельні ділянки загальною площею 3,3210 га, що складається з чотирьох земельних ділянок площами 0,3627 га, 0,3876 га, 0,5792 га та 1,9915 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Немилівської сільської ради Радехівського району Львівської області, які належали ОСОБА_5 , на праві приватної власності відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030250, виданого 11 серпня 2000 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право власності на земельні ділянки загальною площею 1,9562 га, що складається з чотирьох земельних ділянок площами 0,1327 га з кадастровим номером :05:000:0135, 0,1385 га з кадастровим номером :04:000:0267, 0,4205 га з кадастровим номером :03:000:0343 та 1,2645 га з кадастровим номером :03:000:0164, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Немилівської сільської ради Радехівського району Львівської області, які належали ОСОБА_3 , на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030251, виданого 11 серпня 2000 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКП НОМЕР_5 , проживаючого в АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , проживаючої в АДРЕСА_3 , судовий збір в розмірі 3549 (три тисячі п`ятсот сорок дев`ять) гривень 30 (тридцять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 11 вересня 2020 року.