РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/145/20

Провадження № 22-ц/4815/951/20

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання Тхоревський С.О.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

боржник ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 19 червня 2020 року (постановлену у складі судді Кучиної Н.Г.) про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 16 січня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу та стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дітей,-

в с т а н о в и в :

16 січня 2020 року видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 січня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, в якій просить переглянути за нововивявленими обставинами та скасувати судовий наказ про стягнення з нього аліментів.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 червня 2020 року, в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 16 січня 2020 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу та стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дітей - відмовлено.

Судовий наказ залишено в силі.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що судом при розгляді зави про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами не було з`ясовано такі істотні для справи обставини, як те, що він є інвалідом 2 групи, який отримує пенсію в розмірі 1638 грн., яка є нижчою прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який становить 2218 грн. на одну дитину.

Також зазначає, що доглядає за дітьми по мірі можливості та попри все купує їм необхідні для нормального розвитку продукти, речі та ліки. До вересня 2019 року сплачував комунальні послуги за спільну квартиру.

Через стан здоров`я не має інших доходів, окрім пенсії.

Вважає, що судовий наказ винесений без дослідження зазначених обставин, які істотно впливають на його права та обов`язки і повністю спростовують підставність видачі судового наказу.

З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 19 червня 2020 року, ухваливши нове рішення, яким скасувати за нововиявленими обставинами судовий наказ Рівненського міського суду від 08 січня 2020 року та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про його видачу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно ч.1ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками їх спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про їх народження (а.с. 2).

За заявою ОСОБА_1 16 січня 2020 року Рівненським міським судом видано судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_2 в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 січня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків, який закріплений ч. 2 ст. 51 Конституції України.

Такий обов`язок також передбачений ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках і своїх повнолітніх дітей. Отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. Так за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі. Також батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний, гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч. 3 ст. 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З аналізу даної норми та Розділу ІІ ЦПК України слідує, що стягнення аліментів на двох дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно також здійснюється у безспірному порядку шляхом видачі судового наказу, який не підлягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 170 ЦПК України.

Розмір аліментів, що стягнутий судовим наказом з ОСОБА_2 , є мінімальний та гарантований державною, відповідає засадам справедливості, розумності та інтересам його дітей.

З посвідчення серії НОМЕР_1 та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 513132 від 12 серпня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи загального захворювання та йому протипоказана важка фізична праця, теплове, іонізуюче випромінення, значне психо-емоційне навантаження в несприятливих мікрокліматичних умовах.

З долученої до матеріалів справи довідки за вих. № 01-40/170 від 30 січня 2020 року, виданої Рівненським обласним центром зайнятості вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітний в Рівненському МЦЗ.

На думку ОСОБА_2 вищенаведені обставини є підставою для скасування судового наказу за нововиявленими обставинами.

Надані ОСОБА_2 докази підтверджують стан його здоров"я до видачі оспорюваного судового наказу. Разом із тим, у справі відсутні достатні та об`єктивні докази проте, що матеріальне або сімейне становище боржника змінилося. Він не наводить нововиявлених обставин та доказів і під час апеляційного провадження справи.

Істотних обставин, які могли б унеможливити виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по сплаті аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії № 513132 від 12 серпня 2019 року боржнику з 05 серпня 2019 року встановлена ІІ група інвалідності по загальному захворюванню до 01 вересня 2020 року.

ОСОБА_2 хоча і є інвалідом ІІ групи, але є працездатним при спеціально створених умовах, отримує пенсію по інвалідності та має змогу виконувати батьківські обов`язки у вигляді сплати аліментів.

Наявність підстав для звільнення ОСОБА_2 від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей, визначеному судовим наказом, апеляційний суд не вбачає.

Із відповідною заявою про зменшення розміру аліментів ОСОБА_2 до суду не звертався.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 19 червня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 28 серпня 2020 року.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук