Провадження №22-ц/812/116/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 січня 2020 року м. Миколаїв

справа № 479/889/19

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

переглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області, ухвалене 05 листопада 2019 року під головуванням судді Репушевської О.В. у приміщенні цього суду, повний текст судового рішення складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 11 червня 2009 року між ним та ОСОБА_1 був укладений договір б/н, за яким останній отримав кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок? зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов цього Договору ОСОБА_1 погодився, що заява позичальника разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms,становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Посилаючись на викладене та порушення відповідачем своїх зобов`язань, що призвело до заборгованості за вказаним договором, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, що станом на 19 червня 2019 року складає 26374грн.90коп.: з яких: 13 403 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом, 10489грн.58коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 750 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1232грн.14коп. - штраф (процентна складова).

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 05 листопада 2019 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 червня 2009 року в розмірі тіла кредиту в сумі 13403грн.18коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 976грн.21коп.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом і неустойки та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

На думку апелянта, відмовляючи в позові щодо стягнення процентів за користування кредитом, суд зробив помилковий висновок про відсутність підстав для їх стягнення, порушивши норми матеріального права, зокрема ст.ст. 1048, 1054 ЦК України, ст. 49 Закону «Про банки і банківську діяльність» та принцип платності кредитного договору, встановлений як національним, так і європейським законодавством, що наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг. Також суд не звернув уваги на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 356/1635/16-ц, від 28 березня 2019 року у справі 428/2873/17 , від 06 лютого 2018 року у справі 755/2720/16-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 666/3888/16-ц, а також у справі № 415/5971/17.

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК справа розглядається апеляційним судом без виклику учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом установлено і таке вбачається з матеріалів справи, що 11 червня 2009 року між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», укладено кредитний договір з ОСОБА_1 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі чого відповідач отримав платіжну картку кредитка «Універсальна», за допомогою якої розпоряджався кредитними коштами.

В анкеті-заяві ОСОБА_1 від 11 червня 2009 року зазначено, що він згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 10).

Також у вказаній анкеті-заяві зазначено, що розмір кредитного ліміту встановлено у сумі 500 грн., а базову процентну ставку за користування кредитними коштами - у розмірі 3 % на місяць (тобто 36 % на рік).

Аналогічний розмір базової процентної ставки за користування кредитними коштами зазначений у довідці про умови кредитування с використанням кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду, яка також була особисто підписана відповідачем 11 червня 2009 року (а.с. 11).

Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 69) розмір встановленого за вказаним договором кредитного ліміту неодноразово змінювався та з 14 жовтня 2017 року був встановлений у розмірі 15000грн., а з 06 жовтня 2018 року - у розмірі 13620грн.

Згідно з наданим позивачем до суду першої інстанції розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 19 червня 2019 року складає 26374грн.90коп.: з яких: 13 403 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом, 10489грн.58коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 750 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1232грн.14коп. - штраф (процентна складова).

Як вбачається з виписки з особового рахунку відповідача ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконував неналежним чином, поповнюючи рахунок за кредитним договором несвоєчасно та погашаючи заборгованість не у повному розмірі, останнє погашення заборгованості було здійснено 03 жовтня 2018 року (а.с. 36-39).

Розмір встановленої судом першої інстанції заборгованості за тілом кредиту, що підлягає стягненню з відповідача на користь Банку, апелянт не оспорював.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - Банк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами та неустойки суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не були доведені конкретні запропоновані відповідачу умови кредитування, оскільки відсутні належні докази того, що саме з наданими позивачем Умовами та правилами надання банківських ознайомився і погодився відповідач, підписуючи Заяву про надання банківських послуг, а також того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, а тому надані банком Умови та Довідка про умови кредитування не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору.

Проте не з усіма такими висновками суду колегія суддів може погодитися.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані Банком до суду Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифи з обслуговування кредитних карт «Універсальна» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету- заяву про надання банківських послуг.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено правовою позицією Верховного Суду України і Верховного Суду, викладеній у постановах від 11 березня 2015 року (справа № 6-16цс15), від 17 липня 2019 року (справа № 175/4576/14-ц) і не спростовано позивачем при розгляді даної справи.

За таких обставин, суд дійшов правильного висновку, що надані банком Умови та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. З огляду на їх мінливий характер, їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду, від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17).

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

За такого, оскільки Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи з обслуговування кредитних карт «Універсальна», що є в матеріалах даної справи, не містять підпису ОСОБА_1 , то судом першої інстанції правильно встановлено, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного сторонами 11 червня 2009 року шляхом підписання анкети-заяви.

Аргументи апеляційної скарги щодо неправильності таких висновків суду суперечать встановленим обставинам справи, наведеним положенням закону та зазначеному висновку Великої Палати Верховного Суду, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Посилання апеляційної скарги на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду не можуть бути прийняті до уваги. Так, постанови Верховного Суду у справах № 356/1635/16-ц, № 428/2873/17, № 755/2720/16-ц та № 666/3888/16-ц були прийняті ще до ухвалення постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, а справа № 415/5971/17 взагалі у касаційному порядку не переглядалася.

Разом із тим, зі змісту власноручно підписаних відповідачем 11 червня 2009 року анкети - заяви про надання банківських послуг та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» вбачається, що Банком та ОСОБА_1 були, зокрема, погоджені тип кредитної лінії укладеного ними кредитного договору - відновлювальна, базова відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 3,0% на місяць, розмір та строк внесення щомісячних платежів - 7% від заборгованості , але не менш 50грн. та не більше залишку заборгованості у строк до 25-го числа місяця, а також розмір та порядок нарахування пені і штрафу за несвоєчасне погашення заборгованості, а саме: пеня складається із базової процентної ставки/30, що нараховується за кожний день прострочення, + 1 % від заборгованості, але не менш 30грн. на місяць, штраф - 500грн. + 5% від суми заборгованості з урахуванням процентів і комісії (а.с. 10, 11).

Такі обставини свідчать про прийняття позичальником запропонованих йому Банком умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору на узгоджених сторонами конкретних умовах кредитування.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 70) надані ОСОБА_1 на підставі кредитного договору кредитні картки неодноразово перевипускалися, кінцевий строк дії виданої відповідачу 22 травня 2018 року картки - квітень 2022 року.

Як вбачається з виписки з особового рахунку відповідача взяті на себе зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 виконував неналежним чином, поповнюючи рахунок за кредитним договором несвоєчасно та погашаючи заборгованість не у повному розмірі (а.с. 36-39).

Отже, відповідно до ст.ст. 526, 1054, 1048, 611 ЦК України існують підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за процентами за користування кредитними коштами та неустойки, розрахованих відповідно до узгодженого сторонами умов у власноручно підписаних відповідачем 11 червня 2009 року анкети - заяви про надання банківських послуг та довідці про умови кредитування.

Про застосування позовної давності відповідач не заявляв.

Проте, колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами в розмірі 10 489 грн. 58 коп., оскільки вказану суму боргу Банк нарахував, виходячи із розміру процентів за користування кредитом, що не були узгоджені в установленому порядку із ОСОБА_1 .

За такого, враховуючи розмір базової відсоткової ставки за користування кредитом, зазначеної у анкети - заяви про надання банківських послуг та довідці про умови кредитування, підписаних відповідачем, з останнього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами станом на 19 червня 2009 року у розмірі 1 876 грн. 48 коп.

Щодо вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення неустойки слід зазначити наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

У статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому не можливе їх одночасне застосування за одне й те саме порушення.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, та Верховного Суду, викладеній у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 2-2171/11.

Зі змісту підписаної відповідачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається, що як пеня, так і штраф, які позивач просить стягнути з відповідача, нараховуються за порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.

Отже, враховуючи закріплену у Конституції України заборону подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, колегія суддів вважає можливим задовольнити вимоги Банку про стягнення штрафу, відмовивши у задоволенні вимог про стягнення пені.

Враховуючи розмір заборгованості відповідача за кредитом та процентами, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача штраф в розмірі 1263грн.98коп. (500 грн. (фіксована частина) +763грн.98коп. (процентна складова).

Отже, всього з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню 16 543грн.64коп., з яких 13 403 грн. 18 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 1 876грн. 48коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1263грн.98коп. - штраф.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції були неповно з`ясовані обставини справи, якими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» обґрунтовував свої вимоги, що призвело до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову у повному обсязі, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду в частині розміру стягнутої заборгованості підлягає зміні.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог (63%) також підлягає зміні судове рішення і в частині розміру стягнутого судового збору за позовну заяву: з 976грн. 21коп. до 1210грн. 23коп.

Крім того, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог скарги (24 %) в розмірі 691 грн. 56 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 05 листопада 2019 року змінити, збільшивши розмір стягнутої заборгованості з 13403грн.18коп. до 16 543грн. 64 коп. (шістнадцять тисяч п`ятсот сорок три гривні шістдесят чотири копійки), з яких 13 403 грн. 18 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 1 876грн. 48коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1263грн.98коп. - штраф, а також збільшивши розмір стягнутого судового збору за позовну заяву з 976 грн. 21 коп. до 1 210 грн. 23 коп. (одна тисяча двісті десять гривень двадцять три копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 691 грн. 56 коп. (шістсот дев`яносто одна гривня п`ятдесят шість копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В Коломієць

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено 16 січня 2020 року.