Справа № 460/6031/18 Головуючий у 1 інстанції: Карпин І.М.
Провадження № 22-ц/811/1182/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Крайник Н.П., Шеремети Н.О.

при секретарі Матяш С.І.

з участю представника відповідача ОСОБА_1 , представника позивача Ревер С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

14.12.2018 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 31.07.1993 по 01.08.2018 проходив військову службу у лавах Збройних Сил України. Станом на 01.08.2018 вислуга років у Збройних силах становить 25 років 00 місяців і 02 днів (календарна), пільгової немає. У зв`язку із відсутністю у його сім`ї жилого приміщення по місцю проходження служби, починаючи з 31.07.1998 перебував на квартирному обліку при військових частинах НОМЕР_2 та НОМЕР_3 зі складом сім`ї у кількості трьох осіб (він, його дружина ОСОБА_3 та їхній син ОСОБА_4 , 2000 року народження), як такий що потребує поліпшення житлових умов. Забезпечувався житлом за рахунок Міністерства Оборони України - проживав у службовому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 ; у списках осіб, які мають право на першочергове, позачергове отримання житлових приміщень не перебував. 25.12.2012 його було знято з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов при в/ч НОМЕР_3 у зв`язку з розформуванням військової частини НОМЕР_3 , а також розформування житлової комісії військової частини НОМЕР_3 . Після розформування військової частини НОМЕР_3 він був направлений до військової частини НОМЕР_1 для проходження подальшої військової служби, де 02.01.2013, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 його було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Так як він не перебував на обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов починаючи з 25 грудня 2012 року у зв`язку із розформуванням військової частини НОМЕР_3 , вирішив поновитись на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 . 25.05.2018 ним було складено рапорт про зарахування його на облік для поліпшення житлових умов у в/ч НОМЕР_1 , за результатами розгляду якого, житловою комісією військової частини НОМЕР_1 було прийнято рішення про зарахування ОСОБА_2 на квартирному обліку у військовій частині А № 4150 Старицького гарнізону на підставі п. 2.5 від 30.11.2011 №737 (зі змінами). 01.08.2018 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від №156, його було звільнено у запас відповідно до підпункту «ї» пункту один частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону) та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Рішенням житлової комісії військової частини А № 4150 від 31.08.2018 його було знято з квартирного обліку і виключено зі списків черговості частини. Вважає, що такі дії військової частини НОМЕР_1 , що полягали у знятті його із обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов і виключення його із списків черговості частини є протиправними, такими що порушують його житлові права та не відповідають нормам житлового законодавства. Крім того, згідно ч.1 ст.12 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Згідно п.3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Крім того, даний Порядок передбачає і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством ( п. 30). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку. На час взяття його на квартирний облік порядок взяття на облік та отримання житла визначався Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України, затвердженим наказом Міністра Оборони України № 20 від 03.02.1995р. Пунктом 13 вказаного Положення передбачалося, що військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та КЕЧ району до отримання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала необхідність для надання іншого жилого приміщення; при переміщенні військовослужбовця до нового місця служби у інший населений пункт; при засудженні військовослужбовця до позбавлення волі на термін понад 6 місяців, крім умовного засудження; при наданні відомостей, що не відповідають дійсності та які стали основою для прийняття на облік або неправомірних дій командування при вирішенні питання про прийняття на облік. Наказ Міністра Оборони України №20 від 03.02.1995 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства оборони №577 від 06.10.2006, яким була затверджена Інструкція про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень. Проте п.1.4 даної Інструкції передбачалося, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання , а військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку. В свою чергу Наказ Міністра Оборони України № 577 від 06.10.2006 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства Оборони №737 від 30.11.2011р., яким була затверджена Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка також передбачає, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання, а військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до 1 січня 2005 року (набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку - без врахування вислуги на військовій службі (п. 1.4). З урахуванням викладеного, положення п.2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (на підстав якого позивача було знято з квартирного обліку), затвердженої Наказом Міністерства Оборони №737 від 30.11.2011р., суперечать як нормам Житлового кодексу Української РСР, так і постанові КМУ, які регулювали порядок забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями на час взяття позивача на квартирний облік та мають вищу юридичну силу. Враховуючи те, що на час звільнення у запас він мав стаж військової служби понад 20 років, та був зарахований на облік до 1 січня 2005 року, звільнений з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту та виходом на пільгову пенсію, то в даному випадку відсутні підстави для зняття його з квартирного обліку відповідно до п. 2.18 «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», а тому рішення житлової комісії військової частини А № 4150 від 31.08.2018 року, оформлене протоколом №8 є незаконним та відповідно таким, що підлягає скасуванню. Просить визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №8 від 31.08.2018 в частині зняття його з квартирного обліку і виключення зі списків черговості частини, зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити його на квартирному обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 , стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. та витрати на правову допомогу.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 27 січня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №8 від 31.08.2018 в частині зняття з квартирного обліку та виключення зі списків черговості частини майора запасу ОСОБА_2 .

Зобов`язано житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_2 на квартирному обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 .

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 в користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., пов`язані зі сплатою судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн.

Рішення суду оскаржила військова частина НОМЕР_1 . Вважає рішення суду незаконним, та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права. Звертає увагу, що на момент звільнення позивача з військової служби та зняття його з квартирного обліку діяли положення наказу Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» в редакції від 17 червня 2016 року. Зазначає, що ОСОБА_2 звільнений в запас по закінченні терміну дії контракту і на нього не розповсюджуються підстави для залишення на квартирному обліку. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 січня 2020 року та відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. Також скаржник просить вирішити питання судових витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга скаргу військової частини НОМЕР_1 підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що з 31.07.1993 по 01.08.2018 ОСОБА_2 проходив військову службу у Збройних Силах України. Станом на 01.08.2018 його вислуга років становить 25 років 00 місяців 02 днів.

З 31.07.1998 перебував на квартирному обліку при військових частинах НОМЕР_2 та НОМЕР_3 зі складом сім`ї у кількості трьох осіб (він, його дружина ОСОБА_3 та їхній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), як такий що потребує поліпшення житлових умов. Забезпечувався житлом за рахунок Міністерства оборони України - проживав у службовому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 ; у списках осіб, які мають право на першочергове, позачергове отримання житлових приміщень не перебував. 25.12.2012 його було знято з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов при в/ч НОМЕР_3 у зв`язку з розформуванням військової частини НОМЕР_3 , а також розформування житлової комісії військової частини НОМЕР_3 . Після розформування військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_2 направлений до військової частини НОМЕР_1 для проходження подальшої військової служби, де 02.01.2013, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 , останнього зараховано до списків особового складу військової частини А № 4150. 25.05.2018 позивачем складено рапорт про зарахування його на облік для поліпшення житлових умов у в/ч НОМЕР_1 , за результатами розгляду якого, житловою комісією військової частини НОМЕР_1 прийнято рішення про зарахування ОСОБА_2 на квартирному обліку у військовій частині А №4150 Старицького гарнізону на підставі п. 2.5 від 30.11.2011 №737 (зі змінами).

01.08.2018 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від №156 його було звільнено у запас відповідно до підпункту «ї» пункту один частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону).

Рішенням житлової комісії військової частини А № 4150 від 31.08.2018 на підставі п.2.18 пп.4 «Інструкції….» від 30.11.2011 №737 (зі змінами) та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2018 №156 (звільнення у запас по закінченню строку контракту та не висловив бажання продовжувати військову службу) зняти з квартирного обліку і виключити зі списків черговості частини майор запасу ОСОБА_2 , 1975 року народження, разом із сім`єю: дружина ОСОБА_3 , 1979 року народження, син ОСОБА_4 , 2000 року народження.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання приписів вищевказаної статті Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Відповідно до п. 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Пунктом 9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Аналогічні приписи закріплені й в п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Дія п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у п. 62 Положення та ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.

ОСОБА_2 звільнений із військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту,

Відповідно до п. 2.18 вказаної вище Інструкції, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі:

поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення;

отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання;

переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт;

звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу;

подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік;

звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу);

обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку;

в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міноборони України від 30 листопада 2011 року № 737, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення.

Отже, наведені норми Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями також не передбачають підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас у зв`язку з закінченням строку дії контракту.

Тобто, у разі звільнення з військової служби військовослужбовців за підставами, не зазначеними в Законі, в тому числі у зв`язку з закінченням терміну дії контракту, не передбачено залишення їх на квартирному обліку у військових частинах.

На виконання статті 12 Закону прийнято Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006р N 1081 (далі-Порядок), який пунктом 3 закріплює аналогічні з вимогами Закону приписи, щодо забезпечення військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та членів їх сімей жилими приміщеннями для постійного проживання, а пунктом 29 категорії військовослужбовців, які мають право залишитися на квартирному обліку при звільнені з військової служби.

З урахуванням того, що ОСОБА_2 був звільнений з підстав закінчення строку контракту, з аналізу вищевказаних норм випливає, що це не дає підстав залишатись йому на квартирному обліку.

На згадані норми права та обставини справи суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку з чим прийшов до передчасних висновків про наявність для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

За наведеного, колегія приходить висновку, що апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції слід скасувати.

Згідно ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові, судовий збір покладається на позивача.
Оскільки суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , судові витрати (судовий збір) в розмірі 1570,20 грн. підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.
Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 січня 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн: НОМЕР_4 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) судові витрати в розмірі 1570,20 грн. за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31 серпня 2020 року

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Н.О. Шеремета