Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/937/19
Провадження № 2/499/45/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 серпня 2020 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю помічника судді Березовської І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт. Іванівка Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей Іванівської РДА Одеської області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про позбавлення батьківських прав, та про призначення опікуна.

Ухвалою суду від 20.07.2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Іванівської РДА Одеської області про призначення опікуна залишено без розгляду на підставі заяви позивача.

В обґрунтування позову позивач посилається на ту обставину, що він проживав спільно з відповідачем з 2013 року по 2016 рік. Під час сумісного проживання, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 . Дитина з моменту народження проживає разом з позивачем за адресою АДРЕСА_1 , хоча зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

Оскільки під час народження дитини сторони не перебували у шлюбі, то запис про батька дитини в актовому записі про народження був зроблений за вказівкою матері.

ОСОБА_2 з моменту народження сина, залишила його на виховання позивачу, сином не цікавиться, матеріально не допомагає, жодної участі у його житті не приймає, не відвідувала його жодного разу. Вихованням дитини займається позивач та його мати.

З метою встановлення свого батьківства, позивач звернувся до суду, однак відповідно до медичного висновку генетичної експертизи він біологічним батьком дитини не являється.

Разом з тим, дитина з народження проживає разом з ним, позивач вважає дитину своїм сином, він називає його батьком, у зв`язку з чим, позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 з метою в подальшому встановити над ним опіку.

Позивач у судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав наполягав.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, на адресу суду повернувся конверт, в якому відповідачу направлялася судова повістка, з відміткою, що адресат відмовився від одержання, тому враховуючи положення ст.128 ЦПК України, суд визнає відповідача такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у її відсутність за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних, встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї, дитина ОСОБА_3 , 2016 року народження, постійно проживає разом з ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Петрівської селищної ради, ОСОБА_2 , тобто відповідач проживає за адресою АДРЕСА_2 , проживає сама. У вихованні дитини участі не приймає , дитина проживає разом з батьком у с. Кремидівка близько трьох років. Відповідач офіційно не працює, має борг за оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до рішення виконкому Великобуялицької сільської ради Іванівського району Одеської області, тобто за місцем проживання відповідача, 17.09.2019 року було вирішено за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ОСОБА_2 не займається вихованням сина, не утримує його, не виконанує свій материнський обов`язок.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов, дитина ОСОБА_3 проживає разом з ОСОБА_1 та його матір`ю ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , дитину ОСОБА_3 матір залишила, його вихованням займається ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , в будинку задовільні умови проживання.

Відповідно до письмових показів свідків, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , останні підтвердили, що з моменту народження ОСОБА_3 , його мати ОСОБА_2 його залишила, вихованням та утриманням не займається, дитиною опікуються та виховують ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Встановивши зазначені обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, що передбачено ст. 150 СК України.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, відповідно до ст.164 СК України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього (ч.1 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги письмові докази, задовольняючи позов суд виходить з таких мотивів.

Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК України, Закону України «Про охорону дитинства», суд констатує, що наявність обставин порушення прав дітей та не виконання батьківських обов`язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача.

Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, що виражається у відмові її виховувати та забезпечувати матеріально, приділяти їй належну увагу.

Оцінюючи поведінку відповідача, слід зауважити, що судом встановлені обставини її винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками, які свідчать про умисне ухиляння ним від виховання дитини.

Приймаючи таке рішення, суд зазначає, що Висновок органу опіку та піклування Лиманської РДА Одеської області від 07.07.2020 року про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 не заслуговує на увагу, оскільки такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч. ч. 5, 6 ст.19 СК України), (ВС від 05.03.2018р. справа № 523/20084/14-ц, ВС від 06.05.2020 р. справа № 753/2025/19). Більше того, у зазначеному висновку не наведено жодної інформації про виконання або намагання виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, навпаки, висновок містить інформацію про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, яку висловив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16, 17, 18, 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав " де пленум роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку та доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст.191 СК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи справу, керуючись процесуальними нормами, суд зазначає, що за ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 76, 81, 89, 206, 247, 264, 265 ЦПК України,, ст.ст. 150, 155, 164-167, 182 СК України, Пленумом «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей Іванівської РДА Одеської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , батьківських прав відносно її дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як таку що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь опікуна або дитячого державного закладу, аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку та доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 08.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Якщо апеляційну скаргу не було подано, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.08.2020 року.

СуддяІ. В. Погорєлов