Справа № 297/1684/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі: Гарані О. А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , треті особи на стороні позивача виконавчий комітет Галаборської сільської ради та служба у справах дітей Берегівської районної державної адміністрації про розірвання договору найму житлового будинку та усунення перешкод у користуванні будинком, шляхом виселення осіб,-,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , треті особи на стороні позивача виконавчий комітет Галаборської сільської ради та служба у справах дітей Берегівської районної державної адміністрації про розірвання договору найму житлового будинку та усунення перешкод у користуванні будинком, шляхом виселення осіб.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що позивач ОСОБА_5 є власницею будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 14 березня 1997 року між нею та її братом ОСОБА_3 укладено договір найму належного позивачу вищезазначеного спірного будинку, її брат не мав власного житла, йому з дружиною та маленьким сином не було де жити. Починаючи з літа 2017 року її брат та наймач житла відповідно ОСОБА_3 перестали використовувати спірний будинок для власного проживання, а пересилився з своєю дружиною ОСОБА_2 жити у їх батьківський будинок, де він і був зареєстрований за місцем проживання, залишивши проживати у спірному будинку свого сина та членів його родини. ІНФОРМАЦІЯ_1 наймач ОСОБА_8 помер. На момент смерті останнього, був зареєстрований та фактично проживав в іншому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним в будинку проживала його дружина ОСОБА_2 , а також були зареєстровані, але фактично не проживали у найманому Будинку - син ОСОБА_3 , а також внуки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , однак вона не надавала покійному брату дозволу на те, щоб він посилив у її будинку сім`ю його сина, адже при укладенні Договору між нами було досягнуто домовленості про проживання саме його родини у Будинку. Позивач категорично проти проживання родини його сина у спірному будинку та всіляко висловлювала свої заперечення, однак наймач та інші мешканці, самовільно посилилися там та жодним чином не реагують на її зауваження.

Після смерті мого брата ОСОБА_3 у спірному будинку й надалі продовжують проживати його син ОСОБА_3 зі своєю дружиною ОСОБА_4 та їхніми дітьми ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .

Позивач зазначає, що наймач будинку та члени його сім`ї систематично та протягом тривалого періоду часу не виконували умови укладеного між ними Договору. Невиконання ними умов Договору виражається у повній несплаті орендної плати за користування житлом починаючи з вересня 2017 року та по теперішній час.

Оскільки відповідачі на звернення позивача вперто не бажають звільнити квартиру - перешкоджають позивачу у здійсненні прав власності, просить суд розірвати договір найму та виселити відповідачів з спірного жилого будинку.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Додатково просив стягнути з відповідачів понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 судовому засіданні проти позову заперечили повністю та надали аналогічні пояснення, викладеним у відзиві на позов.

Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору орган опіки і піклування Берегівської районної державної адміністрації та виконкому Галаборської сільської ради в засідання не з`явилися. В матеріалах справи міститься заяви, в яких просять проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять такі задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачів, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 стаття 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням,що ґрунтується на всебічному,повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Судом встановлено, що згідно довідки Виконавчого комітету Галаборської сільської ради від 20.05.2019 року № 147, позивач ОСОБА_5 , є власницею будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Відповідно до договору найму жилого будинку від 14 березня 1997 року, посвідчений державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори Мирончук О.В., зареєстрований в реєстрі за № 2-863, між позивачем та її братом ОСОБА_3 укладено договір найму належного позивачу спірного будинку (а.с. 15).

Згідно п.1.1. вищезазначеного спірного договору (далі - Договір) наймодавець здає, а наймач приймає у тимчасове користування належний мені жилий Будинок. Будинок надається наймачеві для його проживання разом із сім`єю.

Відповідно до п.п. в) п.2.1. Договору наймач зобов`язується сплачувати усі платежі, пов`язані з використанням Будинку (електроенергію, земельний податок, комунальний податок та інші обов`язкові платежі, передбачені законодавством України.

Згідно п.2.2. Договору, за наданий Будинок наймач сплачує наймодавцю плату в розмірі 50 (п`ятдесят) гривень, щомісячно. Сторони розраховуються щомісячно способом за їх домовленістю.

Відповідно до п.2.4. Договору наймодавець та наймач несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання цього Договору, у відповідності до чинного законодавства України.

Згідно п.4.1. Договору цей Договір укладений на невизначений строк і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення. Наймач зобов`язується також при припиненні Договору повернути Будинок у належному стані та не здавати його в піднайом.

Судом встановлено, що починаючи з літа 2017 року брат та наймач житла відповідно ОСОБА_3 перестав використовувати будинок для власного проживання, а пересилився проживати з своєю дружиною ОСОБА_2 у їх батьківський будинок, де він і був зареєстрований за місцем проживання, залишивши проживати в спірному будинку свого сина та членів його родини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 наймач ОСОБА_8 помер, що підтверджується довідкою Берегівського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області від 30.07.2019 року № 1085/15.1-31 та довідкою Виконавчого комітету Галаборської сільської ради від 30.07.2019 року № 239.

Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Галаборської сільської ради від 30.07.2019 року № 239, на момент смерті ОСОБА_3 був зареєстрований, однак фактично проживав в іншому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним в будинку проживала його дружина ОСОБА_2 , а також були зареєстровані, але не проживали у найманому будинку - син ОСОБА_3 , а також внуки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (а.с. 17).

Після смерті брата ОСОБА_3 у спірному будинку й надалі продовжують проживати його син ОСОБА_3 зі своєю дружиною ОСОБА_4 та їхніми дітьми ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , що підтверджується як поясненнями відповідачів під час судового розгляду та довідкою Виконавчого комітету Галаборської сільської ради від 10.07.2019 року № 225 (а.с. 18).

Умови та порядок укладення й припинення договору найму жилого приміщення в будинках приватного житлового фонду врегульовані главою 59 ЦК України і главою 6 ЖК Української РСР.

За договором найму житла одна сторона (власник житла, наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві житло для проживання у ньому на певний строк за плату (ст. 810 ч.1 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 158 ЖК УРСР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Згідно ч. 4 ст. 168 ЖК Української РСР договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано, зокрема, у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що починаючи з вересня 2017 року та по теперішній час, наймач спірного будинку та члени його сім`ї систематично та протягом тривалого періоду часу не виконували умови укладеного між ними спірного Договору. Зокрема, невиконання ними умов договору виражається у повній несплаті орендної плати за користування житлом.

Крім того, відповідачі в судовому засіданні ствердили, що як спадкоємці першої черги майна наймача спірного будинку ОСОБА_3 , жодного разу після його смерті не зверталися до позивача з пропозицією прийняти на себе виконання обов`язків наймачів згідно Договору та здійснити заміну сторони у зобов`язанні шляхом правонаступництва, оскільки протягом тривалого часу витрачали на утримання та ремонти спірного будинку свої кошти.

Тобто, із наведеного вбачається, що відповідачами систематичного не вносилася плати за користування житлом, що є підставою для розірвання договору найму.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та необхідність розірвати договір найму жилого будинку від 14 березня 1997 року, посвідчений державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори Мирончук О.В., зареєстрований в реєстрі за № 2-863.

За правилами ст. 826 ЦК України у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями статті 319 цього Кодексу визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 вказано, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб,які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають інше житло, де вони зареєстровані та можуть проживати.

Зокрема, згідно довідки Виконавчого комітету Галаборської сільської ради від 20.05.2019 року № 146ґ, у будинковолодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , однак по вказаній адресі фактично проживає тільки відповідач ОСОБА_2 .

Також встановлено, що згідно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_4 , остання зареєстрована в будинковолодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, висновком органу опіки та піклування Берегівської районної державної адміністрації встановлено, що останні не вбачають порушення прав малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки їх батьки та вони не мають право користуватися житловим будинком в АДРЕСА_1 (а.с. 127-128).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їхніми дітьми ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за відсутності будь-яких договірних зобов`язань з власником будинку, всупереч її вимозі звільнити помешкання для вільного користування та розпорядженням своїм майном, продовжують проживати у будинку, що їм не належить маючи дві адреси реєстрації проживання, де вони згідно законодавства України мають право проживати, однак продовжують і надалі проживати у спірному будинку, не виконуючи умови Договору. Така поведінка відповідачів - не членів сім`ї власника будинку, набула самоправного характеру.

З огляду на вищевикладене, суд також приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині виселення вищезазначених відповідачів з спірного будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житла.

Отже, дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, а відповідачів, як на підставу своїх заперечень, оцінивши такі в сукупності, суд приходить до висновку, що розірвання договору найму житлового будинку та усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення відповідачів є способом захисту цивільних прав ОСОБА_5 в розумінні положень ст. 16 ЦК України, спрямованим на усунення перешкод у здійсненні свого права власності, а тому позов підлягає задоволенню.

Також, суд вважає підставними вимоги позивача відносно стягнення судових витрат, виходячи з наступного.

Відповідно ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати слід стягнути з відповідачів в користь позивача.

Відповідно до п.1,4 ч.3ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належить витрати:на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших професійних дій, необхідних для розгляду справ або підготовки до її розгляду.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентованост.137 ЦПК України.

В матеріалах справи наявна квитанція №72 від 31.01.2020 р., що підтверджує витрати позивача на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат. Тому з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12,13, 76-81, 141, 229, 235, 259, 263-265, 268, 355-356 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 1, 3, 8, 15, 16, 29, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391, 781, 782, 785, 810-812, 815-817, 820, 821, 824-826 ЦК України, ст.ст. 64, 109, 116, 150, 155, 158-162, 166, 168, 169 ЖК УРСР, суд -

ухвалив:

Позовну заяву задовольнити.

Розірвати договір найму жилого будинку від 14.03.1997 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори Мирончук Оксаною Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 2-863.

Усунути ОСОБА_5 перешкоди у користуванні належним їй на праві власності житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права користування даним будинком та виселення з нього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Стягнути пропорційно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суму сплаченого судового збору в розмірі 1536 грн. 80 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 8000 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. І. Ільтьо