ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/64/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2020 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Універсал Банк» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

до Дарницького районного суду міста Києва 21 грудня 2020 року надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Одночасно із позовною заявою АТ «Універсал Банк» подав до суду заяву про забезпечення позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 грудня 2020 року та протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 22 грудня 2020 року позовну заяву та заяву про забезпечення позову передано судді Шаповаловій К.В.

Відповідно до частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, АТ «Універсал Банк» просив вжити таких заходів шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме - квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття таких заходів забезпечення позову, позивач вказав, що оскільки відповідачка має борг перед банком в розмірі 139127,03 грн, а заходи досудового врегулювання спірних правовідносин, які вживались позивачем, не були ефективними, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому призведе до утруднення виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог.

Вивчивши доводи заяви та подані до неї матеріали, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом зазначених норм процесуального законодавства забезпечення позову має на меті запобігти ускладненню чи неможливості виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як зазначалось, АТ «Універсал Банк» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг у сумі 139127,03 грн, яка складається із суми боргу по тілу кредиту та заборгованості за пенею і комісією.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову саме шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача, позивач, на підтвердження наявності такого майна у відповідача ОСОБА_1 долучив до заяви витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Відповідно до цього витягу за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

Вказаний витяг був сформований за запитом ОСОБА_2 , 31 липня 2020 року, позивач звернувся із відповідною заявою про забезпечення позову 21 грудня 2020 року, при цьому ним не долучено до заяви доказів того, що вказана квартира (частка квартири) на праві приватної власності належить відповідачці ОСОБА_1 станом на 21 грудня 2020 року.

Крім того, з витягу вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 станом на 31 липня 2020 року володіла лише Ѕ часткою вказаної квартири, в той час як позивач АТ «Універсал Банк» просить накласти арешт на всю квартиру АДРЕСА_1 .

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

В кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Позивачем до заяви про забезпечення позову не надано належних доказів того, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Позивачем не враховано, що оскільки відповідачка ОСОБА_1 ймовірно на цей час є власником лише Ѕ частки квартири, накладення арешту на всю квартиру АДРЕСА_1 зачіпає права та інтереси іншого співвласника (співвласників) квартири, який (які) не має відношення до заявлених банком позовних вимог у справі та вжиття таких заходів забезпечення позову призведе до порушення його (їх) прав на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, що є неприпустимим.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості особи користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Також варто зазначити, що позивачем ставиться вимога про стягнення з відповідачки боргу в розмірі 139127,03 грн. Вказана сума боргу не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з урахуванням приписів статті 19 ЦПК України відносить вказаний позов до категорій малозначних справ.

Отже, з урахуванням суми позову, заявлена вимога позивача про накладення арешту на нерухоме майно - квартиру в місті Києві є явно неспівмірною.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; зважаючи на те, що позивачем не надано належного обґрунтування та достатніх доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зважаючи на не співмірність обраного позивачем засобу забезпечення позову із ціною позову, враховуючи відсутність належних доказів наявності у відповідачки права власності на квартиру АДРЕСА_1 станом на день звернення із відповідною заявою, суд вважає, що відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Універсал Банк» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Дарницький районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: Шаповалова К.В.