ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/741/20 Номер провадження 22-ц/814/1852/20Головуючий у 1-й інстанції Ячало Ю.І. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Великобагачанського районного суду Полтавської області від 07 липня 2020 року, прийнятої під головуванням судді Ячало Ю.І. в смт. Велика Багачка у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до районного суду із заявою про забезпечення майбутнього позову. Просила накласти арешт на продаж земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 на 0,49 га. в які входять її 0,9 га за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 07 липня 2020 року у задоволенні заяви про забезпечення позову від 12 червня 2020 року відмовлено.

Ухвалу оскаржила ОСОБА_1 , яка в апеляційній скарзі, просить скасувати оскаржувану ухвалу та накласти арешт на земельну ділянку ОСОБА_2 .

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність сторін, а клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи не містить наявності поважних причин її відсутності.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, що 12 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з заявою забезпечення позову у цивільній справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначала, що планує звернутись до районного суду із позовом, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання судового рішення.

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 07 липня 2020 року у задоволенні вказаної заяви про забезпечення позову відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявлена заборона направлена на фактичне обмеження права власника користуватися та розпоряджатися власним майном, що є неспівмірним з огляду на те, що до заяви про забезпечення позову не долучено жодних доказів на підтвердження заявлених вимог.

Відповідно до вимог чч.1, 2 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З тексту заяви про забезпечення позову вбачається, що відповідач ОСОБА_2 без відома ОСОБА_1 приватизувала 0,49 га, в які входять 0,9 га земельної ділянки в АДРЕСА_1 , що належать заявнику.

Проте, ОСОБА_1 звертаючись до районного суду із заявою про забезпечення позову, не надала належних, достатніх і допустимих письмових доказів на підтвердження необхідності вжиття саме таких заходів забезпечення позову, не довела їх співмірність із можливими заявленими позовними вимогами та що невжиття таких заходів може призвести до утруднення виконання рішення суду, а доводи, покладені в основу заяви, ґрунтуються лише на припущеннях, і вимоги заявника зводяться до покладення на інших осіб обмежень, які, на думку колегії суддів, не можуть бути застосовані у межах заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3,6 цієї ж статті передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, додані до апеляційної скарги документи не були подані до суду першої інстанції і ним не оцінювались, ОСОБА_1 не обгрунтована неможливість їх подання до районного суду за відсутності будь- яких перешкод для цього.

Більш того, вбачається, що власником суміжної земельної ділянки, стосовно якої заявлено вимоги, є не ОСОБА_2 , а ОСОБА_3 .

За таких обставин районний суд прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості відмови в забезпеченні позову не узгоджуються з вимогами наведених правових норм.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Великобагачанського районного суду Полтавської області від 07 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя О. В. Прядкіна

Судді: С. Б. Бутенко

О. І. Обідіна

Повний текст постанови складено 20.08.2020 р.