Справа № 177/1884/19
Провадження № 2/177/173/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 січня 2020 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Строгової Г. Г.

за участі: секретаря Короновської Д. І.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визначення частки в спільному майні подружжя та визнання права власності в поряду спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1987 року, який у 2007 році був розірваний.

За життя ОСОБА_5 належав житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений будинок був придбаний ОСОБА_5 під час їх шлюбу.

За життя ОСОБА_5 заповіт не складав.

Після його смерті спадкоємцями першої черги за законом є його діти неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого вона діє, та доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відповідачі по справі.

При зверненні спадкоємців до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за законом, оскільки спадкове майно придбано померлим у шлюбі, відтак ОСОБА_1 має право на виділення шлюбної долі, отже встановити обсяг спадкового майна яке підлягає успадкуванню не можливо.

У зв`язку з вищезазначеними обставинами та неможливістю оформлення належним чином спадкових прав після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , за неповнолітнім, представником якого вона є, просить суд визначити частку померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 в спільному майні подружжя - житловому будинку, загальною площею 63,5 кв.м, житловою площею 40,2 кв.м. з господарськими побудовами, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 1/2 частка, визнавши за нею право власності на 1/2 частину зазначеного домоволодіння та визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/6 частку зазначеного домоволодіння, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді від 16 грудня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та за заявою позивача в порядку підготовки справи до судового розгляду з Шостої криворізької державної нотаріальної контори, та у відповідачів витребувані докази на підтвердження викладених в позові обставин (а.с. 36).

Позивач в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути в підготовчому засіданні за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволені (а.с. 50).

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилися, від них, кожної окремо, надійшли заяви, в яких вони просили підготовче засідання провести за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 51,54).

В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам, враховуючи визнання позову відповідачами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в підготовчому засіданні з наступних підстав.

Судом встановлено та письмовими матеріалами підтверджено, що позивач ОСОБА_1 , яка представляє законні інтереси неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його матір`ю, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 13).

07 березня 1987 року ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_1 після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище - « ОСОБА_6 », про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.11).

В період шлюбу, а саме 22 квітня 1992 року ОСОБА_5 на підставі рішення виконкому Лозуватської сільської Ради народних депутатів № 31 від 19.02.1992 року «Про передачу переселенченського будинку в приватну власність», передано в приватну власність житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , про що свідчить копія свідоцтва про право власності на житловий будинок, зареєстрований в КП ДОР «Криворізьке БТІ» 22.04.1992 року, записано в реєстрову книгу № 29 під реєстровим № 9403 (а.с. 17).

09 липня 2007 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розірвано та ОСОБА_7 залишено прізвище « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с. 12).

Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, який діяв на момент набуття права власності, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Таким чином, оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 набутий в період шлюбу, тому вказане нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , яка змінила прізвище на « ОСОБА_8 » під час розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Оскільки за життя ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на будинок не виділені між подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, враховуючи також принцип рівності їх часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності, які не змінені законом чи рішенням суду, суд приходить до висновку, що частки кожного із них, як співвласників будинку є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/2 частині зазначеного нерухомого майна.

Тому суд вважає, необхідним визначити, що частка ОСОБА_1 у спільній сумісній власності подружжя - житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою АДРЕСА_1 становить 1/2 частку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 1/2 житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до ч.1, ч.2. ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

За життя ОСОБА_5 розпорядження з приводу спадкового майна не здійснив, що підтверджується матеріалами спадкової справи 562/2018 заведеної після смерті ОСОБА_5 (а.с. 39-49), тому його спадкоємці спадкують належне йому майно за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 є його діти неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 13) та доньки: ОСОБА_3 , яка змінила прізвище « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_10 » під час реєстрації шлюбу, що підтверджується копіями свідоцтва про народження та про шлюб (а.с. 52,53) та ОСОБА_11 , яка змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_12 » та з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 », що підтверджується копіями свідоцтв про народження, про укладення шлюбів, про розірвання шлюбу (а.с. 55-61).

При зверненні позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_14 до державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , їм постановою від 19 вересня 2018 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкове майно придбано померлим у шлюбі, відтак ОСОБА_1 має право на виділення шлюбної долі, отже встановити обсяг спадкового майна яке підлягає успадкуванню не можливо (а.с. 7).

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, належні спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинені внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Також, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Оскільки, після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцями є діти померлого: неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то їх частки у спадщині є рівними.

Таким чином, суд вважає необхідним визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки він є спадкоємцем першої черги за законом.

Щодо вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного домоволодіння є зайво заявленою, оскільки за нею визначена частка у спільному майні подружжя, що є визнанням за нею права власності, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, ст. ст. 16, 368, 372, 377,1217, 1220, 1218, 1261, 1267 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визначення частки в спільному майні подружжя та визнання права власності в поряду спадкування за законом - задовольнити частково.

Визначити, що ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя належало, а ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) належить, кожному окремо, по 1/2 частині домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку А-1, загальною площею 63,5 кв.м, житловою площею 40,2 кв.м, сараю Б, вбиральні В, підвалу Г, огорожі № 1, хвіртки № 2, водо колонки І, замощення ІІ.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 ), право власності на 1/6 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку А-1, загальною площею 63,5 кв.м, житловою площею 40,2 кв.м, сараю Б, вбиральні В, підвалу Г, огорожі № 1, хвіртки № 2, водо колонки І, замощення ІІ, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволені іншої частини позовних вимого відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: