Справа № 758/4726/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2020 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Поляновській О. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, за участю третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Глуховцевої Марини Віталіївни про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 пред`явив у суді позов до Київської міської ради, за участю третьої особи - ПН КМНО Глуховцевої М.В. про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивача - ОСОБА_3 .

Позивач, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, звернувся до ПН КМНО Глуховцевої М.В., однак, позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з підстав того, що у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документа.

За таких обставин позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та проводити розгляд справи без його участі.

Відповідач не забезпечив явку свого представника в судове засідання. Про розгляд справи був повідомлена належним чином, направив до суду відзив, в якому просив розглянути справу за відсутності відповідача та прийняти судом рішення згідно норм чинного законодавства.

Третя особа свого права на участь у судовому засіданні не використала, про розгляд справи була повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_3 , що підтверджено Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 . (а.с. 8)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що встановлено на підставі Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 .

28.09.2017 року ОСОБА_3 все своє майно заповідала ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11)

Як вбачається з Інформаційної довідки КМ БТІ від 17.05.2018 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належала ОСОБА_3 (а.с. 17)

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Як, передбачено ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Померла ОСОБА_3 залишила заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу, а тому спадкування має здійснюватися за заповітом.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Враховуючи те, що позивач в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, за участю третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Глуховцевої Марини Віталіївни про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Васильченко