ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 вересня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/975/19

Головуючий у першій інстанції - Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/748/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД в складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів - Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

із секретарями судового засідання - Бивалькевич Т.В., Шапко В.М.

Позивач - ОСОБА_1

Відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

місце ухвалення судового рішення - м. Чернігів

дата складання повного тексту судового рішення - 13 березня 2020 року

В С Т А Н О В И В:

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом про стягнення з ОСОБА_2 82 019 грн. 94 коп. у відшкодування майнової (матеріальної) шкоди, заподіяної в результаті пошкодження автомобіля «ЛАДА» 21240 д.н.з. НОМЕР_1 у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 18.01.2018 року, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження - звіт про оцінку № 3328 від 26.10.2018 року у розмірі 1 500 грн. 00 коп., 1 000 грн. 00 коп. у відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 18.01.2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фіат Дукато» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , та автомобіля «Лада», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував він. Відповідач не врахував дорожню обстановку - ожеледь, не впоравшиь з керуванням виїхав на зустрічну смугу та здійснив зіткнення з його автомобілем, чим порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху, що також підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 02.05.2018 року та матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000297 від 19.01.2018 року. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, а його автомобіль - механічні пошкодження. Вказує, що цивільно-правова відповідальність відповідача як власника автомобіля марки «Фіат Дукато», д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована в АСК «ОМЕГА» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних заходів .

Згідно з платіжними дорученнями № 1861 від 12.09.2018 року та № 1862 від 13.09.2018 року ОСОБА_1 проведено страхову виплату у розмірі 90 000 грн. 00 коп., проте, відповідно до Звіту про оцінку № 3328 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 26.10.2018 року завданий матеріальний збиток ОСОБА_1 як власнику автомобіля «ЛАДА», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 172019,94 грн., а отже, розмір невідшкодованої шкоди становить 82 019 грн. 00 коп. Окрім того, на дорожньо-транспортною пригодою позивачу була заподіяна моральна шкода, яка пов`язана із отриманими тілесними ушкодженнями, яку він оцінив в 1 000 грн. 00 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено часткво. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 72 019 грн. 94 коп., 1 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1 536 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи і порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу на те, що під час проведення досудового розслідування, слідчий дійшов висновку про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і направлення копії постанови до управління патрульної поліції в Чернігівській області для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Під час проведення досудового розслідування кримінального провадження слідчий не призначав автотехнічну експертизу для встановлення відповідності дій сторін у справі технічним вимогам Правил дорожнього руху, встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та дорожньо-транспортною пригодою, яка б, на його думку, могла б встановити дійсні обставини ДТП, а отже, досліджені судом першої інстанції висновки судових експертиз № 46 від 16.02.2018 року, № 45 від 20.02.2018 року, № 109 від 16.03.2018 року не вказують на те, що дії відповідача не відповідають Правилам дорожнього руху та перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Наголошує, що за висновком експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи від 17.02.2020 року при виникненні небезпечної дорожньої обстановки водії автомобілів не мали технічної можливості уникнути зіткнення транспортних засобів як за фактичної послідовності розвитку події на місці дорожньо-транспортної пригоди, коли автомобіль «Fiat» рухався у стані бокового заносу, а автомобіль «ВАЗ» екстрено гальмував, так і за умови одночасного застосування екстренного гальмування водіями обох автомобілів з моменту настання небезпечної дорожньої обстановки. Необхідними умовами і причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору є факт настання заносу (втрата керованості водієм) автомобіля «Fiat», і встановити чи знаходяться дії водія автомобіля Fiat у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди неможливо.

Вважає, що зазначений висновок експертизи, який отримано з урахуванням матеріалів цивільної справи та справи про адміністративне правопорушення, спростовує твердження слідчого щодо невідповідності дій ОСОБА_2 вимогам п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху та підтверджує відсутність вини ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а тому, відсутні правові підстави для покладання на ОСОБА_2 відповідальності по відшкодуванню ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди.

Окрім того, судом першої інстанції не надана належна оцінка наданої ПАТ «АСК «ОМЕГА» калькуляції вартості належного ОСОБА_1 автомобіля, яка складає 108 666 грн. 53 коп.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення без змін, посилаючись на те, що усі докази, які маються в матеріалах цивільної справи, кримінальної та адміністративної, зокрема, висновки судової інженерно-транспортної експертизи, постанова про закриття кримінального провадження, протокол про адміністративне правопорушення, є допустимими, належними, достовірними та свідчать про порушення відповідачем Правил дорожнього руху, а його дії є умовою та причиною настання ДТП і перебувають у причинному звязку з виникненням даної події. Що стосується не надання судом оцінки калькуляції вартості автомобіля, проведеної страховиком, то її не можна визнати належним і допустимим доказом, оскільки таким єдиним доказом заподіяння матеріальної шкоди позивачу є звіт про оцінку № 3328 від 26.10.2018 року, складеним оцінювачем ОСОБА_3 . Крім того, позивач, на якого законом покладено обов`язок доведення розміру шкоди, довів, що розмір відшкодування складає саме 172 019 грн. 94 коп. Також, розмір шкоди та звіт № 3328 відповідачем не оспорювався.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що 18 січня 2018 року в м. Чернігові по вул. Київське шоссе, 2, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Fiat» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_1 та пасажир ОСОБА_4 , що рухалися в автомобілі «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , та пасажир ОСОБА_5 , що знаходилася у салоні автомобіля «Fiat», д.н.з. НОМЕР_2 , отримали тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 157 від 28.02.2018 року ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, котрі виникли внаслідок ударної дії тупих, твердих предметів, по давності утворення, можуть відповідати 18.01.2018р. і в сукупності є наслідком одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тривалість перебування ОСОБА_1 на лікуванні, обумовлена тактикою лікарів і при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймалась.

За висновком судової інженерно-траснпортної експертизи №45 від 20.02.2018 року первинний контакт між автомобілем «Fiat» д.н.з. НОМЕР_2 та автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , відбувся під час руху автомобіля «Fiat» в стані бокового заносу. В повздовжньому напрямку, у місці яке знаходиться в межах відстані 4.3 м, тобто між закінченням об`ємного сліду коліс «Fiat» довжиною 15.1 м і місцем, у якому знаходиться після зіткнення задня ліва частина кузова «ВАЗ». Поперечно відносно ширини проїжджої частини дороги первинний контакт відбувся у місці, яке знаходиться на відстані не ближче ніж 5.3 м від лівого краю дороги, по напрямку руху на м. Київ.

Висновком судової інженерно - траснпортної експертизи № 109 від 16.03.2018 року встановлено, що під час експертного огляду система рульового керування автомобіля «Fiat» знаходилась в належному працездатному стані, в якій відсутні несправності, що могли б вплинути на показники основних вихідних параметрів її задовільної роботи.

Висновком судової інженерно - траснпортної експертизи № 46 від 16.02.2018 року встановлено, що під час зіткнення з автомобілем «ВАЗ» автомобіль «Fiat» перебував у русі, і на відстані сумісного переміщення з автомобілем «ВАЗ 2121» до місця кінцевої зупинки, «Fiat» рухався зі швидкістю, не менш ніж 13 км/год.

Постановою про закриття кримінального провадження від 02.05.2018 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000297 від 19 січня 2018 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Протокол про адміністративне правопорушеня серії БД № 126797 був складений на підставі постанови від 02.05.2018 року інспектором відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Чернігівській області, якою закрите кримінальне провадження стосовно ОСОБА_2 .

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.07.2018 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Частина 6 статті 82 ЦПК України вказує на те, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.

У разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Також постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Постановою про закриття кримінального провадження від 02.05.2018 року встановлено, що у даній дорожній обстановці у діях водія ОСОБА_2 наявні порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 11.3, 12.1 ПДР, а саме, керуючи автомобілем марки «Fiat», ОСОБА_2 , під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку (ожеледь по накатанову сніговому покриттю), виїхав за межі проїзної частини з дорожнього твердого покриття, внаслідок чого втратив контроль над керуванням автомобіля, який в послідуючому став некерований та виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ» під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному з ним напрямку по своїй смузі руху. Дії ОСОБА_2 є умовою та причиною настання даної ДТП і перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

На спростування вказаних обставин відповідачем не надано доказів ні суду першої інстанції, на апеляційному суду.

Вказана постанова про закриття кримінального провадження відповідачем не оскаржувалась, постанова є чинною та преюдиційною при вирішенні цієї справи.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 4824/19-24 від 17.02.2020 року встановлено, що в дорожній обстановці, що склалася водій автомобіля «FIAТ» з метою створення безпечних умов для руху повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.1 ПДР з урахуванням п.1.10 ПДР щодо визначення терміну «безпечна швидкість». В рамках даного дослідження неможливо експертним шляхом встановити відповідність (невідповідність) дії водія автомобіля «FIAT» вимогам п. 12.1 ПДР. В дорожній обстановці, що склалася водій автомобіля «ВАЗ» для забезпечення безпеки руху повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР і його дії не суперечать цим вимогам.

За прийнятих обставин виникнення небезпечної дорожньої обстановки водії автомобілів «FIAТ» та «ВАЗ» не мали технічної можливості уникнути зіткнення транспортних засобів як за фактичної послідовності розвитку подій на місці ДТП, коли автомобіль «FIAT» рухався у стані бокового заносу, а автомобіль ВАЗ екстрено гальмувався, так і за умови одночасного застосування екстреного гальмування водіями обох автомобілів з моменту настання небезпечної дорожньої обстановки.

Необхідними умовами і причиною виникнення події даної ДТП з технічної точки зору є факт настання заносу (втрата керованості водієм) автомобіля «FIAT». Експертним шляхом, в рамках даного дослідження, не надалося за можливе встановити від чого виник занос автомобіля «FIAT», а, відповідно, і неможливо встановити чи знаходяться дії водія цього автомобіля у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП. Дії водія автомобіля «ВАЗ» не є ні необхідними умовами, ні технічною причиною виникнення події даної ДТП.

За прийнятих обставин виникнення небезпечної дорожньої обстановки водії автомобілів «FIAT» та «ВАЗ» з моменту початку настання заносу автомобіля «FIAT» знаходились в аварійній обстановці. Тобто, з моменту початку настання заносу автомобіля «FIAT», водії обох автомобілів не могли застосуванням загально прийнятих прийомів керування запобігти зіткненню транспортних засобів. В дорожній обстановці, яка була аварійною, дії водіїв автомобілів «FIAT» та «ВАЗ» правилами дорожнього руху не регламентуються.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 1187, 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Шкода, завдана внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що шкода, заподіяна майну особи і громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Беручи до уваги обставини даної справи, докази, які в ній містяться, колегія суддів погоджується з тим, що є доведеним, що дії відповідача ОСОБА_2 дійсно є умовою та причиною настання 18.01.2018 року дорожньо - транспортної пригоди та перебувають в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Цей факт також підтверджується матеріалами кримінального провадження, матеріалами адміністративної справи та показаннями свідків, дослідженими апеляційним судом по запису фіксування судового засідання технічними засобами.

Отже, доводи апеляційної скарги про відсутність у справі належних і допустимих доказів, підтверджуючих вину відповідача у скоєнні ДТП, підтверджуючих те, що дії останнього не відповідали Правилам дорожнього руху, спростовуються протилежним та до уваги не сприймаються, як такі, що не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді.

Суд першої інстанції належним чином дослідив усі обставини справи, взяв до уваги встановлені факти та докази та дійшов вірного по суті висновку про те, що відповідач, як винна особа у ДТП, відповідно до ст. ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, повинен відповідати за заподіяну ним матеріальну шкоду.

Є правильним висновок суду і в частині вирішення суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає статтям 1192, 1194 Цивільного кодексу України.

Згідно з ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс серії АК/0618347) свідчить, що цивільно - правова відповідальність відповідача застрахована в АСК «ОМЕГА».

Відповідно до страхового акту 712-11297-ЦВ від 03.09.18 регламентну виплату здійснено у розмірі 90 000 грн. 00 коп.

Згідно з розрахунком страхового відшкодування страхова виплата за Полісом страхування № АК/0618347 складає 100 000 грн., франшиза 0,00 грн., зменшення розміру страхового відшкодування відповідно до п. 28 склало 10 000 грн. 00 коп., при цьому, підставою для зменшення розміру страхового відшкодування стала заява ОСОБА_1 про надання згоди на отримання страхового відшкодування в розмірі 90 000 грн. 00 коп.

Звіт про оцінку № 3328 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 26.10.2018 року свідчить, що матеріальний збиток, завданий позивачу, як власнику транспортного засобу «ВАЗ» складає 172 019 грн. 94 коп.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Отже суд дійшов правильного висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода в розмірі 72 019 грн. 94 коп.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що суд, визначаючи розмір матеріального збитку взяв за основу висновок автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 26.10.2018 року, а калькуляції вартості належного ОСОБА_1 автомобіля, проведеної ПАТ «АСК «ОМЕГА», правова оцінка надана не була, до уваги не беруться, оскільки, обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру законом покладається саме на позивача, який довів належним чином, що розмір матеріального збитку його автомобіля складає саме 172 019 грн. 94 коп. Крім того, колегія суддів погоджується з тим, що відповідач не оспорював і не спростував зазначений розмір шкоди.

Стосовно заподіяної позивачу моральної шкоди суд першої інстанції також дійшов вірного висновку про необхідність задоволення і цих вимог, оскільки його право на відшкодування такої шкоди прямо передбачено нормами матеріального закону (ст. ст. 23, 1167 ЦК України), що регулюють спірні правовідносини.

Судові витрати у вигляді витрат на професійну допомогу та судового збору розподілені та стягнуті судом відповідно до закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки аргументи скарги не містять передбачених процесуальним законом підстав для скасування законного і обґрунтованого та правильного по суті судового рішення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.03.2020 року відповідає вимогам матеріального і процесуального закону, судом при вирішенні спору повно та всебічно з`ясовані та перевірені обставини справи, надана належна правова оцінка доказам, поданим учасниками процесу в обґрунтування та заперечення своїх вимог, в зв`язку з чим, рішення належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 09.09.2020 року.

Головуючий: Судді: