Справа № 161/2625/20 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М.
Провадження № 22-ц/802/878/20 Категорія: 70 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області ві

д 23 червня 2020 року ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Позов мотивує тим, що з 11.11.2011 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.02.2017 року було розірвано судовим рішенням.

За час шлюбу в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна донька - ОСОБА_4 . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.06.2017 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 31.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначила, що на даний час розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання доньки, є недостатнім для належного матеріального забезпечення дитини. ОСОБА_4 потребує збалансованого харчування для росту і розвитку, нового одягу та взуття, а також розвиваючих іграшок, що сприяють її інтелектуальному розвитку. Донька також вивчає англійську мову, вартість навчання становить 5460 грн. за чотири місяці. З метою організації відпочинку та санаторно-курортного лікування дитини нею було сплачено пакет туристичних послуг вартістю 17905 грн. Крім того, для задоволення потреб ОСОБА_4 для реалізації потенціалу та отримання позитивного досвіду та емоцій, вона сплатила 9800 грн. за фотосесію, а також 150 грн. за супровід та ведення відповідної анкети. Жодні витрати, пов`язані з потребами спільної доньки, відповідач не несе та не приділяє останній дитині батьківської уваги.

Враховуючи викладене, просить суд ухвалити рішення, яким розмір аліментів призначених судовим рішенням від 27.06.2017 року збільшити та стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2020 року позов в даній справі задоволено частково.

Ухвалено розмір аліментів змінити - стягувати з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісяця, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття з моменту набранням рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду в частині визначеного розміру аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача 1/8 частку від всіх доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову та збільшення розміру аліментів до 2500 грн щомісячно на дитину не відповідають обставинам справи, оскільки визначений судом розмір аліментів є несправедливим і не об`єктивним з огляду на те, що суд не врахував його матеріального становища. Вказує, що він винаймає квартиру в Республіці Грузії де працює. Крім того, на даний час в суді розглядається справа про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, що в свою чергу мало б бути враховано судом при постановлені оскаржуваного рішення.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Частиною третьою цієї статті визначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним, розгляд даної справи, ціна позову в якій менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційним судом здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду необхідно залишити без змін.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.11.2011 року, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.02.2017 року. Рішення набрало законної сили (а.с. 8).

За час шлюбу в сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина - донька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.06.2017 року було вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 31.05.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10-11). Вказане рішення набрало законної сили.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовує його тим, що розмір аліментів, який на даний час стягується з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, є недостатнім для належного матеріального забезпечення доньки, оскільки потреби останньої значно збільшилися.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.( ст. 182 СК України)

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.( ст. 192 СК України).

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_1 вказувала, що підростаючи, дитина потребує значних витрат на своє утримання, у зв`язку чим погіршується її майновий стан. З метою забезпечення належного рівня життя неповнолітньої дитини позивачем витрачаються значні кошти на харчування, на одяг та забезпечення її соціальних потреб ( здоров`я,навчання, розвиток). При цьому її прибутки в сторону збільшення, з моменту постановлення рішення про стягнення аліментів, не змінились. На обґрунтування вказаних обставин позивачем було подано відповідні докази, які підтверджували фінансові витрати, які здійснюються ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки.

Відповідачем не подано жодних належних та допустимих доказів, які б спростували доводи позивача.

З огляду на викладене, виходячи з положень ч. 1ст. 192 СК України та враховуючи вимоги ст. 182 СК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів, зокрема змінився вік дитини, відповідно зросли потреби у забезпеченні дитини необхідним для проживання, харчування.

Вказуючи про помилковість визначеного судом першої інстанції розміру отримуваних відповідачем прибутків, апелянт не надав суду належного доказу про дійсні прибутки ОСОБА_2 , які ним отримуються.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції, при ухвалені оспорюваного рішення, наявності в провадженні суду справи за позовом батька відповідача до нього про стягнення аліментів на утримання непрацездатної особи. Кінцеве рішення у даній справі судом на час вирішення даної справи ухвалене не було. Крім того, при вирішенні питання, щодо можливості надання матеріальної допомоги дітьми свої непрацездатним батькам, судом в обов`язковому випадку враховуються аліментні зобов`язання платника аліментів перед неповнолітніми утриманцями.

Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження доводів викладених в апеляційній скарзі про наявність правових підстав для зменшення визначеного судом першої інстанції розміру аліментів.

Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків.

Сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язки, зокрема, щодо її утримання. Відмови про недостатність коштів у платника аліментів не заслуговують на увагу. У батьків немає і не може бути більшої цінності за дитину, а тому її утримання має домінувати над усіма іншими витратами.

Різноманітні аргументи щодо браку коштів у платника аліментів мають сприйматися критично.

Доводи апелянта про те, що при визначенні розміру аліментів не врахований його майновий стан, не заслуговують на увагу, оскільки належних і достатніх доказів на підтвердження цих обставин відповідачем надано не було, при цьому не наведено наявності будь-яких інших обставин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати аліменти у визначеному місцевим судом розмірі. Відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, належних доказів щодо наявності у нього інших утриманців подано не було, при цьому ОСОБА_2 також не надав належних, допустимих і достатніх доказів щодо того, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів є необґрунтованим.

В апеляційній скарзі відповідач просить змінити спосіб стягнення аліментів, з твердої грошової форми на частку від доходів, однак слід зазначити, що зміна способу стягнення аліментів відбувається за заявою саме позивача, а не відповідача, чи суду.

Інші доводи представника відповідача про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права безпідставні, носять суб`єктивний характер, зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд, розглядаючи справу, оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Захищаючи першочергово інтереси неповнолітньої дитини, врахувавши потреба та матеріальний стан сторін, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив частково вимоги позивача та збільшив розмір стягуваних аліментів до 2500 гривень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з`ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 25 серпня 2020 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: