РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа №:755/7527/20

Провадження №: 2/755/3715/20

"03" вересня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В. розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві, Чернігівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області, про визнання права власності на автомобіль, -

у с т а н о в и в :

29.05.2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на автомобіль та зобов`язання вчинити дії, у якому просив: визнати за ним право власності на транспортний засіб марки «Volkswagen», модель «Golf», об`єм двигуна 1400 см.кв., 1999 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 ; зобов`язати відповідачів усунути позивачу перешкоди в праві володіння, користування та розпорядження транспортним засобом шляхом повернення позивачу автомобіля без сплати коштів за зберігання автомобіля на спеціальному майданчику, що розташований у м. Києві, вул. Фанерна, 4; покласти на відповідачів понесені позивачем судові витрати.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 08.08.2010 року на підставі договору купівлі-продажу оформленого довідкою-рахунком №КІМ 173100 позивач придбав у власність транспортний засіб марки «Volkswagen», модель «Golf», об`єм двигуна 1400 см.кв., 1999 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 . 10.08.2010 року позивач отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , яким автомобілю присвоєно реєстраційний номер НОМЕР_4 . Однак, в 2019 році позивач втратив вищезазначене свідоцтво про реєстрацію автомобіля, в зв`язку з чим 08.05.2019 року звернувся до Територіального сервісного центру №8045 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві з заявою про отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію автомобіля. В ході розгляду вищезазначеної заяви працівники ТСЦ №8045 викликали поліцію, а саме Дніпровське управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві, якими було повідомлено, що вказаний автомобіль знаходиться у розшуку, вилучено автомобіль та поміщено на спеціальний (штрафний) майданчик, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Фанерна, 4. В подальшому позивачу стало відомо, що під час обробки його заяви про видачу дубліката свідоцтва про реєстрацію автомобіля працівниками ТЕЦ №8045 було виявлено, що згідно з обліковими даними автоматизованої інформаційної системи МВС автомобіль знаходиться в розшуку по викраденим ТЗ (УГОН). Ініціатором розшуку є Чернігівський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області. Проте, при перевірці позивачем значеної інформації в інформаційній системі МВС «РОЗШУК» по реєстраційному номеру автомобіля НОМЕР_5 та номеру кузова НОМЕР_2 виявилося, що зазначений автомобіль, який належить на праві власності позивачу, в базі «Розшук» відсутній. Натомість, при введені під час пошуку в базі « РОЗШУК » лише номеру автомобіля: НОМЕР_4 , з`являється інформація, що в розшуку знаходиться автомобіль марки «Volkswagen», модель «Golf», номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_6 , дата викрадення 25.12.2014 року, ініціатор - Чернігівський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області. Відтак, автомобіль позивача та автомобіль, який оголошено у розшук мають різні номери кузова. Висновком експертного дослідження №11/8045/6622 від 08.05.2019 року проведеного Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром на замовлення ОСОБА_2 (особи, яка має намір придбати вказаний автомобіль у позивача) встановлено, що номер кузова НОМЕР_2 та номер двигуна НОМЕР_7 наданого на дослідження автомобіля позивача не змінювалися. Крім цього, позивач придбав автомобіль 08.08.2010 року, 10.08.2010 року його зареєстрував та отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а в базі Розшуку значиться автомобіль, який викрали 25.12.2014 року, тобто позивач придбав свій автомобіль раніше, чим викрали автомобіль, який міститься у базі «Розшук», що унеможливлює версію органів національної поліції про те, що викрадений 25.12.2014 року автомобіль та автомобіль позивача є одним і тим же автомобілем. Отже, викрадений 25.12.2014 року автомобіль та автомобіль позивача є різними автомобілями, а тому Дніпровське управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві вилучило у позивача автомобіль безпідставно, порушивши конституційне право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Позивач, через свого представника 13.02.2020 року звертався з адвокатськими запитами до відповідачів для отримання інформації щодо вказаних обставин, однак, Дніпровське управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві послалось на те, що всі матеріали стосовно вилучення автомобіля у позивача направлені до Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в той же час Чернігівський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області станом на 27.04.2020 року в порушення вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» жодної відповіді на запит не надав. Вилучивши у позивача, належний йому на праві власності автомобіль, відповідачі створили позивачу перешкоди у вільному володінні своїм майном. Самостійно усунути зазначені порушення позивач не має змоги, так як втратив оригінал свідоцтва про реєстрацію автомобіля, а дублікат отримати не вдалося. Тому, єдиним способом захистити свої права є звернення позивача з даною позовною заявою до суду. Відповідно до ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Позивач набув право власності на автомобіль у встановленому порядку на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу оформленого довідкою - рахунком №КІМ173100 від 08.08.2010 року і ця довідка не визнана недійсною, автомобіль зареєстровано в Єдиному державному реєстрі МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів. Відтак, право власності позивача повністю підтверджується вище переліченими документами, однак, у зв`язку з оголошенням подібного автомобіля у розшук та втрати позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу відповідачі не визнають право власності позивача на зазначений автомобіль, що спричинило вилучення у позивача автомобіля, в зв`язку з чим позивач не може вільно володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним майном. Відтак, позивач вважає, що наявні всі підстави для визнання його права власності на зазначений автомобіль у судовому порядку у відповідності до ст. 392 ЦК України, а також наявні всі підстави для зобов`язання судом відповідачів усунути перешкоди в здійсненні позивачем права користування та розпорядження автомобілем, шляхом його повернення позивачу. Враховуючи те, що з моменту вилучення автомобіля (08.05.2019 року), його було поміщено на спеціальний майданчик, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Фанерна, 4, то при поверненні автомобіля позивач буде змушений сплатити кошти за зберігання автомобіля на спеціальному майданчику. У зв`язку з тим, що самостійно позивач не може повернути автомобіль, так як втратив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, то такий автомобіль може бути повернуто позивачу лише за рішенням суду, а відтак позивач вважає, що разом з заявленими вимогами, судом має бути розглянута вимога і щодо оплати позивачем коштів за зберігання автомобіля на спеціальному майданчику по вул. Фанерна, 4 у м. Києві. Виходячи з того, що автомобіль, який знаходиться у розшуку як викрадений 25.12.2014 року та автомобіль позивача є різними автомобілями так як мають відмінні номери кузова, останній автомобіль викрали набагато пізніше, чим позивач придбав свій автомобіль, відповідачами безпідставно було вилучено автомобіль позивача та поміщено на спеціальний майданчик, а відтак позивач вважає, що не повинен сплачувати кошти за зберігання автомобіля на спеціальному майданчику, так як вилучення такого автомобіля відбулося через необачність відповідачів. Тому, Позивач звертається до суду з вимогою про зобов`язання відповідачів повернути автомобіль позивачу без сплати коштів за його зберігання на спеціальному майданчику.

Ухвалою суду від 04.06.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

Ухвалою суду від 03.09.2020 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язати відповідачів усунути позивачу перешкоди в праві володіння, користування та розпорядження транспортним засобом шляхом повернення позивачу автомобіля.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі отримали копії ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копіями позовної заяви та доданих до неї документів 13.07.2020 року, однак станом на час ухвалення рішення у справі своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не викладав жодних заперечень проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення.

За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (ВРЕР-7 УДАІ в м. Києві), 10.08.2010 року автомобіль марки «Volkswagen», модель «Golf», об`єм двигуна 1400 см.кв., 1999 року випуску, сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_4 , був зареєстрований за ОСОБА_1 (особливі відмітки ААС508825 дов.-рах. №КІМ173100 ВІД 08.08.2010) (а.с. 11-12).

Згідно копії Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів за VIN-кодом, станом на 04.01.2020 року: дата останньої реєстрації ТЗ - 10.08.2010 року; місце проведення останньої реєстрації - ТСЦ 8045; номерний знак НОМЕР_4 ; марка Volkswagen; тип ТЗ - загальний легковий хетчбек-В; рік випуску - 1999; об`єм (потужність) двигуна - 1400; колір - сірий; VIN-код - WVWZZZ1JZXW472353; модель - Golf; кількість власників - 1; особливі відмітки - НОМЕР_8 дов.-рах. №КІМ173100 від 08.08.2010; наявність обтяжень на авто - «ні»; дата першої реєстрації - 10.08.2010 (а.с. 13).

Із матеріалів справи убачається, що в зв`язку із викраденням 25.12.2014 року в розшуку за ініціативою Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області перебуває автомобіль Volkswagen Golf 41.4, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_1 , VIN-код - НОМЕР_9 (а.с. 14-15).

За змістом висновку експертного дослідження №11/8045/6622 від 08.05.2019 року, номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_1 , наданого на дослідження транспортного засобу Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_4 , не змінювалися (а.с. 16).

Згідно листа Головного сервісного центру МВС від 19.02.2020 року №31/161аз, за інформацією Єдиного державного реєстру транспортних засобів обмежень на проведення реєстраційних операцій з автомобілем Volkswagen Golf номерний, номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , та орієнтування на його затримання немає. Будь-які документи щодо затримання зазначеного автомобіля у ГСЦ МВС відсутні (а.с. 25).

За змістом листа Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві від 25.02.2020 року №31/26-136Аз на запит представника позивача, 08.05.2019 року до територіального сервісного центру №8045 РСЦ МВС в м. Києві звернувся громадянин ОСОБА_1 щодо отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію автомобіля VOLKSWAGEN GОLF, номерний знак НОМЕР_4 . У ході перевірки вищевказаного транспортного засобу було встановлено, що згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом 08.05.2019, автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_10 , значиться серед викрадених, ініціатор - Чернігівський ВП ГУ НП Чернігівській області. У зв`язку з викладеним, співробітниками ТЕЦ №8045 стосовно даного факту було проінформовано співробітників відділу поліції, які в подальшому прибули для встановлення обставин. Стосовно подальшого перебігу подій та місцезнаходження вище вказаного автомобіля співробітникам ТСЦ №8045 та співробітникам регіонального сервісного центру в м. Києві не відомо (а.с. 26).

Разом зі своїм листом Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві направив на адресу представника позивача копію доповідної записки та витягу з Єдиного державного реєстру транспортних засобів стосовно розшуку автомобіля VOLKSWAGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_4 .

За змістом доповідної записки т.в.о. начальника територіального сервісного центру №8045 РСЦ МВС в м. Києві від 08.05.2019 року, 08.05.2019 року до територіального сервісного центру №8045 РСЦ МВС в м. Києві звернувся громадянин ОСОБА_1 , з метою отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу VOLKSWAGEN GОLF, № кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_10 , номерний знак НОМЕР_4 . В ході перевірки вищевказаного автомобіля було встановлено, що згідно облікових даних автоматизованої інформаційної системи МВС, автомобіль VOLKSWAGEN GОLF, № кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_10 , номерний знак НОМЕР_4 , знаходиться в розшуку по викраденим ТЗ (УГОН), ініціатор розшуку Чернігівський відділ поліції ГУНП в Чернігівській області. В подальшому по спецлінії «102» було викликано наряд поліції (а.с. 27).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру транспортних засобів стосовно розшуку автомобіля: дата введення - 25.12.2014; орган - Чернігівський відділ поліції ГУНП в Чернігівській області; №ЄО 43532; дата ЄО - 25.12.2014; вид АМТ - легковий автотранспорт; номерний знак НОМЕР_4 ; марка - VOLKSWAGEN; марка, модель - Volkswagen - Golf 41.4; рік випуску - 1995; номер двигуна НОМЕР_10 ; номер кузова НОМЕР_9 ; технічний паспорт НОМЕР_3 ; колір сірий; заявник ОСОБА_3 ; дата викрадення (зникнення) - 25.12.2019 року; причина постановки - викрадення; вид злочину - незаконне заволодіння; вид док. - ЄРДР; № док. - 0007121; дата док. - 25.12.2014; фабула - викрадений від будинку за місцем проживання, автомобіль знаходився в несправному стані (зламана коробка передач) (а.с. 28).

За змістом листа Дніпровського управління поліції ГУ НП у м. Києві від 25.02.2020 року №2676/125/50/03-2020 на звернення представника позивача стосовно вилученого автомобіля, управління поліції повідомило, що в Дніпровському УП ГУНП у м. Києві перебували матеріали ЄО №30980 від 08.05.2019, які було передано відповідно до ЗУ «Про звернення громадян» до Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області (а.с. 29).

Зі встановлених судом обставин вбачається, що вилучений в позивача автомобіль не є ідентичним автомобілю, що перебуває у розшуку з 25.12.2014 року, оскільки різними є VIN-коди автомобілів та не збігають роки їх випуску, а згідно результатів експертного дослідження, саме номер кузова НОМЕР_2 не змінювався, як і номер його двигуна - НОМЕР_10 .

Відповідно до положень ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Аналогічно статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст. 328 ЦК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Згідно положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому, не дивлячись на встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства України, у даному випадку суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позові, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом ст. 80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

При цьому, ст.ст. 46, 47 ЦПК України передбачено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом (ст. 81 ЦК України).

На юридичних осіб публічного права у цивільних відносинах поширюються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (ст. 82 ЦК України).

Згідно ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію», систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції. До складу апарату центрального органу управління поліції входять організаційно поєднані структурні підрозділи, що забезпечують діяльність керівника поліції, а також виконання покладених на поліцію завдань.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію», територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» №730 від 16.09.2015 року, утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, зокрема, Головне управління Національної поліції в Чернігівській області та Головне управління Національної поліції у м. Києві. При цьому, вказаною постановою ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, зокрема, Чернігівський міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Чернігівський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Дніпровське районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві.

Отже, на теперішній час Дніпровське управлення поліції Головного управління національної поліції у м. Києві та Чернігівський відділ поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області не є юридичними особами, а є лише структурними підрозділами Головного управління Національної поліції у м. Києві та Головного управління Національної поліції в Чернігівській області відповідно, які є юридичними особами публічного права та відповідно наділені цивільною процесуальною правоздатністю та дієздатністю.

Наведене свідчить про те, що позов заявлений до неналежних відповідачів, що зумовлює необхідність відмови у задоволенні позову.

Відповідно до положень ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Поряд із цим, у продовж всього часу перебування справи в провадженні суду, сторона позивача не зверталась до суду із клопотанням заміну неналежних відповідачів.

Стосовно вимоги позовної заяви про те, що повернення автомобіля позивачу має відбуватись без сплати коштів за його зберігання на спеціальному майданчику, суд також не вбачає підстав для її задоволення, як з причин наведених вище щодо неналежності відповідачів, так і враховуючи, що позивачу відмовлено у задоволенні вимоги про визнання за ним права власності на автомобіль. Крім того, суд звертає увагу, що за такою вимогою позивачем не залучено до участі у справі в якості відповідача особи, якій належить спеціальний майданчик за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 46, 47, 48, 51, 76-81, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 80, 81, 82, 316, 317, 319, 321, 328, 391, 392 ЦК України, Законом України «Про Національну поліцію», Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» №730 від 16.09.2015 року, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві, Чернігівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області, про визнання права власності на автомобіль - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03.09.2020 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РОНКПП НОМЕР_11 );

Відповідач - Дніпровське управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві (м. Київ, вул. Червоноткацька, 2);

Відповідач - Чернігівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області (м. Чернігів, вул. Шевченка, 13).

Суддя -