Справа № 127/1781/20
Провадження № 2/127/242/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2020 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в січні 2020 року звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 58 років у м. Мюнхен померла мати позивача ОСОБА_2 , про що видано свідоцтво про смерть, реєстраційний номер S 688/2016 від 20.01.2016 року.

Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: 1/3 частка квартири під номером АДРЕСА_1 , належної померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1994 року. Інші 2/3 частки квартири під номером АДРЕСА_1 належать позивачу та ОСОБА_3 по 1/3 частці.

Заповіту ОСОБА_2 складено не було.

24.05.2017 року позивач ОСОБА_4 змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Батько позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

10.10.1996 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 був розірваний.

24.01.1997 року ОСОБА_7 одружилася з ОСОБА_8 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після померлої матері ОСОБА_2

ОСОБА_1 прийняла спадщину. Інших спадкоємців майна померлої ОСОБА_2 за законом або заповітом немає.

У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Третьої вінницької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на частку квартири під номером АДРЕСА_1 .

Нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що нею пропущений строк для прийняття спадщини та не надані документи, що підтверджують місце відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Проте позивач зазначає, що вона прийняла спадщину, оскільки звернулася до відділу з питань спадщини дільничного суду Мюнхена за останнім місцем проживання матері та отримала Свідоцтво про право на спадщину.

У зв`язку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та просила визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири під номером АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представники позивача в ході судового розгляду позов підтримали в повному обсязі.

Представник Вінницької міської ради згідно заяви розгляд справи просила провести без участі представника, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 58 років у м. Мюнхен померла мати позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про що видано свідоцтво про смерть, реєстраційний номер S 688/2016 від 20.01.2016 року.

Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: 1/3 частка квартири під номером АДРЕСА_1 , належної померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1994 року. Інші 2/3 частки квартири під номером АДРЕСА_1 належать позивачу та ОСОБА_3 по 1/3 частці.

Заповіту ОСОБА_2 складено не було.

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 , виданого повторно Вінницьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області від 18.01.2017 року, де в графі батько вказаний ОСОБА_3 , в графі мати ОСОБА_7 .

24.05.2017 року позивач ОСОБА_4 змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені, виданого повтороно, серії НОМЕР_2 від 03.09.2019 року.

10.10.1996 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 був розірваний відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_3 від 10.10.1996 року.

24.01.1997 року ОСОБА_7 одружилася з ОСОБА_8 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Батько позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого повторно, серії НОМЕР_4 від 03.09.2019 року.

У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Третьої вінницької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на частку квартири під номером АДРЕСА_1 .

Нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що нею пропущений строк для прийняття спадщини та не надані документи, що підтверджують місце відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до довідки Третьої вінницької державної нотаріальної контори від 04.03.2020 року № 296/01-16 спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не відкривалась, в дану контору із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини ніхто не звертався.

Відповідно до висновку про ринкову вартість, виготовленої ТОВ «Надійна Справа», ринкова вартість житлової квартири, загальною площею 58,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , 52/93 становить 366000 грн.

Позивач прийняла спадщину, оскільки звернулася до відділу з питань спадщини дільничного суду Мюнхена за останнім місцем проживання матері та отримала Свідоцтво про право на спадщину.

При вирішенні питання щодо правомірності набуття права власності суд повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув чи має намір набути право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному законом.

Правовідносини, що виникли між сторонами щодо спадкування спірного майна містять ознаку іноземного елементу, а тому зазначені правовідносини регулюються із застосуванням Закону України «Про міжнародне приватне право»

Відповідно до ст. 70 Закону України «Про міжнародне приватне право», з урахуванням положень ст.ст. 71, 72 цього Закону, спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Вибір права спадкодавцем буде недійсним, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майно, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Розділом V Закону України «Про міжнародне приватне право» врегульовані колізійні норми речового права, зокрема закон «місця знаходження речі» (ст. ст. 38, 39) передбачає, що виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало на момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

У ст. 40 цього Закону міститься імперативний припис, відповідно до якого право власності або інші речові права, відомості про які підлягають внесенню до державних реєстрів, визначаються правом держави, у якій це майно зареєстровано.

Враховуючи, що спадщина після померлої ОСОБА_2 містить нерухоме майно, яке знаходиться та зареєстроване на території України, спадкування даного майно регулюється законодавством України.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Відповідно до ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за Законом, як дочка, відповідно до ст. 1218 ЦК України до неї переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок її смерті.

Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З роз`яснень в Постанові Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимоги позову обґрунтовані, повністю підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 259, 260, 263, 265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири під номером АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач виконавчий комітет Вінницької міської ради, місцезнаходження: вул. Соборна, 59, м. Вінниця.

Суддя