Справа № 953/3442/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Кострової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» про визнання протиправним наказу та стягнення заробітної плати,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , 28.02.2020р. звернувся у суд з позовом до відповідача, ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод», в якому просить суд визнати наказ №283 від 05.11.2019р. протиправним та стягнути заробітну плату в розмірі 34380, 87 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він з 02.05.2019р. працює на посаді помічника начальника служби безпеки ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод».

05.11.2019р. наказом директора №283 на підприємстві встановлено не повний робочий тиждень з одним робочим днем - понеділок та неповний робочий день - 1 година з 08 до 09 год. Фактично оспорюваним наказом скорочений час роботи встановлено лише до нього, інші працівники працювали у звичайному режимі, тобто директор здійснює відносно нього дискримінацію у доступі до праці та оплати праці. Також на підпрємстві не приймали його заяву про взяття його за суміцництвом на посаду юрисконсульта та в подальшому на вказану посаду оформили іншу особу.

Оспорюваний наказ, прийнятий без фактичних змін в організації виробництва і праці, без його згоди та профспілкового комітету.

Враховуючи, що його обмежити у доступі до праці, відповідач повинен сплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу, у відповідності до Постанови КМУ №100.

В подальшому позивачем збільшені позовні вимоги, які прийняті судом, згідно яких він збільшує розмір заробітної платні, яка розрахована як середній заробіток за час вимушеного прогулу до 52331,01 грн.

Відповідач - ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод», у відзиві на позов, проти задоволення позовних вимог заперечував. При цьому зазначив, що 05.11.2019р. наказом директора №283 на підпрємстві із 06 січня 2020р. встановлено не повний робочий тиждень з одним робочим днем - понеділок та неповний робочий день - 1 година з 08 до 09 год. Встановлення такого режиму роботи обумовлено складним фінансово-економічним станом на підприємстві до стабілізації становища. Наказ введений в дію із 06.01.2020р. за погодженням із профспілковим комітетом. Позивач погодився із наказом. Ніяких порушень підпрємство недопустило, обмежень за дискримінаційними ознаками по відношені до позивача не було.

Ухвалами суду було відкрито провадження у справі, прийняті збільшені позовні вимоги, витребувані докази. Також сторони надавали свої письмові пояснення з окремих питань, які залучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення прозивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно наказу №107 від 02.05.2019р. позивача за його згою, з 02.05.2019р. переведено в службу безпеки помічником начальника служби безпеки ДП «ЧАРЗ» , з посадовим окладом 6470 грн. Також вказаним наказом, йому встановлена доплата 50% посадового окладу за збільшення обсягу виконуваної роботи та доплата в розмірі 50% посадового окладу за складність та напруженість в роботі.

За посадовою інструкцією затвердженою 23.04.2018р., основним завданням помічника начальника служби безпеки є забезпечення внутрішньої безпеки та пропускного режиму і охорони, забезпечення інформаційної безпеки підпрємства.

Наказом від 05.11.2019р. №283, у зв`язку із складним фінансово-економічним станом на підприємстві, яке виникло внаслідок відсутності необхідного обсягу виробництва для забезпечення працівників підприємства роботою на підставі ст.ст. 32, 56 КЗпП України з 06.01.2020р. на період до стабілізації фінансово-економічного становища, встановлено на підприємстві не повний робочий тиждень з одним робочим днем - понеділок та неповний робочий день - 1 година з 08 до 09 год.

Також наказом передбачено, що у разі виробничої необхідності роботу підрозділів та окремих працівників органіувати згідно наданих рапортів.

З вказаним наказом ознайомлені працівники, в тому числі позивач, що підтверджується додатком до нього. В додатку відсутня дата ознайомлення позивача із наказом, однак у судовому засіданні позивач зазначив про ознайомлення його із наказом в день прийняття.

Після прийняття оспорюваного наказу позивач продовжив працю за новими умовами.

Наказ №283 погоджений із профспілковим комітетом ДП Міністерства оборони України «Чугуївській авіаційний завод»(постийно діючий виконавчий орган первинної організації) що підтверджується протоколом №77 від 19.11.19р. За статутом Профспілки працівників Збройних сил Украни, який містится у загальному доступі, до повноважень профспілкового комітету входить разом із роботодавцем вирішувати питання робочого часу.

Членом первинної профспілкової організації ДП Міністерства оборони України «Чугуївський авіаційний ремонтний завод», яка є організаційною ланкою профспілки працівників Збройних сил України, з 04.06.2018р. є позивач згідно наданих довідок.

Наказ введено в дію з 06.01.2020р., тобто через два місяці після ознайомлення із ним позивача та після узгодження із профкомом.

Відповідно до ст.56 КЗпП Україні за угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. На просьбу вагітної жінки, жінки, яка має дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, в тому числі таку, що знаходиться під її опікуванням, або здійснює догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний встановлювати їй неповний робочий день або неповний робочий тиждень.

Оплата праці в цих випадках провадиться пропорціонально відпрацьованому часу або залежно від виробітку.

Робота на умовах неповного робочого часу не тягне за собою будь-яких обмежень обсягу трудових прав працівників.

У чч.3 та 4 ст.32 КЗпП передбачено, що у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п.6 ст.36 цього кодексу.

Таким чином, зміна істотних умов праці, зокрема неповний робочий тиждень та день, може бути визнано законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва та праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 23.03.2016 у справі №6-2748цс15.

Законодавсто не містить вичерпного переліку змін в організації виробництва та праці. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 10 ПП ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 до змін організації виробництва та праці відноситься раціоналізація робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо.

Організація праці, передбачає об`єктивно необхідні дії роботодавця, спрямовані на належну організацію трудового процесу та виконання працівниками своїх трудових обовязків, зокрема створення належних та безпечних умов праці, забезпечення прцівника всіма необхідними для роботи матеріалами, встановлення режиму відпочинку тощо.

Таким чином, під змінами в організації виробництва та праці слід розуміти об`єктивно необхідні дії власника або уповноваженого ним органу щодо організаційно-господарських, фінансово-економічних заходів, які спрямовані на впровадження нової техніки, вдосконаленням структури підприємства, режиму робочого часу, управлінської діяльності, для підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних та соціальних показників, запобіганню банкрутству і масовому звільненню працівників та збереження кадрового потенціалу в період тимчасових зупинок у роботі. Ознакою зазначених змін є впровадження їх на всьому підпрємстві, утанові, організації або більшості його структурних підрозділів.

Підставою прийняття оспорюваного наказу зазначено складний фінансово-економічний стан на підприємстві, який виник внасідок дебиторської заборгованості замовників за ремонт авіаційної техніки та об`єктивними причинами відсутності необхідного обсягу виробництва для забезпечення працівників підпрємства роботою.

В підтвердження відсутності необхідного обсягу виробництва на підпрємстві надано техніко-економічне обгрунтування відсутності необхідного обсягу виробництва для забезпечення працівників підпрємства роботою, підписаного начальником відділу.

За посадовою існструкцією основною задачею начальника економічного відділу є здійснення економічного планування на підприємтсві, спрямоване на організацію раціональної господарської діяльності, забезпечуючи ефективне та цільове використання матеріальних і фінансових ресурсів. Також до обов`язків начальника економічного відділу входить надання на вимогу керівництва підприємства економичне обгрунтування для прийняття рішень щодо планування роботи підприємства.

Так, згідно вказаного обгрунтування навантаження на підприємстві щодо обсягу роботи на 2020 рік складає 50%, станом на 01.11.2019р. завантаженість підпрємства складає 11 %.

За службовою запискою т.в.о. заступника директора з безпеки з грудня 2019 року по березень 2020 року позивачу з боку керівництва завдання спрямовані на отримання кінцевого результату не ставились. Безпосередню охорону майна, будівлі підпрємства здійснює ПП фірма «Інекс» на підставі догорору від 2014 року, із відповідними додатковими угодами .

З 22.06.2020р. на підставі рапорту позивачу встановлений п`ятиденний робочий день із восьодинним робочим днем, у зв`язку із необхідністю виконня вказівок керівництва та впровадження «Електронного паспорту безпеки», про що виданий відповідний наказ.

Таким чином, зміна істотних умов праці заступника служби безпеки ОСОБА_1 , полягала у тимчасовому зменшені робочого тижня та робочого дня і була зумовлена змінами в організациї виробництва та праці, пов`язані із зменшенням обсягу виробництва на підпрємсті, внаслідок чого зменшився обсяг виконувавної роботи працівниками, в тому числі позивача.

Посилання позивача на введення оспорюваним наказом скороченого робочого часу лише для нього, є безпідставним та спростотвується, наданими відповідачем табелями обліку використання робочого часу на підпрємстві за період з січня по травень 2020р., з яких вбачається, введення неповного робочого тиждня та робочого дня і для інших прцівників підпрємства.

З 22.06.2020р. на підставі рапорту позивачу встановлений п`ятиденний робочий день із восьодинним робочим днем, про що виданий відповідний наказ.

Також не знайшло свого підтвердження дискримінації по відношенню до позивача відповідачем.

Відповідно до ст.2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції", а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання.

Між тим, позивач не наводить за якими саме ознаками відбулась дискримінація з боку підприємства по відношенню до позивача, також позивач не надав до суду належних та допустимих доказів в підтвердження його дискримінації.

Посилання позивача на не прийняття відповідачем його заяви про взяття його за суміцницвом на вакантну посаду юристконсульта підпрємства, не впливає на правомірність оспорюваного наказу.

Щодо заробітної плати , суд зазначає наступне. Згідно наданих документів вбачається, що позивачу була сплачена заробітна плата, у відповідності до встановленого окладу та надбавок за грудень 2019р. в повному обсязі за п`ятиденний робочий тиждень із восьмигодинним робочим днем. Починаючи із січня за фактично відпрацьований час, що визнано також позивачем під час судового розгляду.

Посилання позивача на ті обставини, що внаслідок протиправних дій видповідача він працював лише годину на тиждень, що за аналогією закона прирівнюється до вимушеного прогулу, тому за вказний період необхідно стягнути середній заробіток, є безпідставними.

Статтею 235 КЗпП передбачається виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу в разі: звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу; визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству; затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу. У свою чергу частиною 2 згаданої статті встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу чи різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Однак в даному випадку позивача не було звільнено з роботи, на підставі наказу роботодавця встановлено неповний робочий тиждень та день, про що його було повідомлено з дотриманням вимог частини 3 статті 32 КЗпП, його вихід на роботу раз на тиждень підтверджується табелями обліку робочого часу. Оплата праці проводилася пропорційно відпрацьованому часу, що відповідає вимогам статті 56 КЗпП.

Отже, положення статті 235 КЗпП застосовуються лише у визначених цією статтею випадках, перелік яких є вичерпним, і не передбачає виплати різниці у заробітку в разі зміни істотних умов праці, зокрема встановлення неповного робочого часу при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою.

За ч.1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Судом встановлено, що із оспорюваним наказом позивач ознайомлений 05.11.2019р. , однак звенувся у суд із позовом 28.02.2020року, тобто із пропуском тримісячного строку.

В п. 4 ПП ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 зазначено, що оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов`язки сторін. При пропуску передбаченого ст.225 КЗпП десятиденного строку без поважних причин необхідності у з`ясуванні інших обставин справи не має.

Враховуючи відмову в задоволені позовних вимог, в частині визнання протиправним наказу №283, у зв`язку з їх безпідставністю, підстави для застосування тримісячного строку звернення із даним позовом до суду - відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 12, 13, 81, 83, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

вирішив :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» про визнання протиправним наказу та стягнення заробітної плати - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Повний текст виготовлено 31.08.2020р.

Суддя Бородіна Н.М.