справа № 361/81/20
провадження № 4-с/361/24/20
УХВАЛА

14 січня 2020 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчак І.М., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича, заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал,

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області (далі приватний виконавець) ОСОБА_2 .П. щодо вилучення та передачі транспортного засобу марки Honda Accord?, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на реалізацію до Державного підприємства СЕТАМ? (далі ДП СЕТАМ?); скасувати постанову про опис та арешт майна від 30 жовтня 2019 року та акт приймання-передачі від 30 жовтня 2019 року вказаного вище транспортного засобу приватним виконавцем ОСОБА_3 до ДП СЕТАМ?; зобов`язати приватного виконавця Голяченка І.П. повернути йому безпідставно вилучений зазначений транспортний засіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У ч. ч. 1, 3 ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із ч. 1 ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 18 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року № 1402-VIII суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципом верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору і характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на відповідний вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

За змістом ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України.

Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася до суду за захистом свого права та саме їй належить право визначення предмета і підстав позову.

Зі змісту скарги та долучених до неї документів видно, що заявник ОСОБА_1 оскаржує дії приватного виконавця Голяченка І.П. у виконавчому провадженні № 60440350, відкритому на підставі виконавчого напису, вчиненого 24 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. за № 3814, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал суми заборгованості в розмірі 221608 грн. 08 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналізуючи вказану норму права слід дійти висновку, що оскаржити рішення, дії або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця в порядку цивільного судочинства можливо лише під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до положень ЦПК України.

Згідно із ст. 3 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів від 02 червня 2016 року № 1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

У ч. 1 ст. 16 цього Закону визначено, що приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом.

За приписами ч. 2 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Пленум Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абз. 2 і 3 п. 6 постанови № 6 від 07 грудня 2014 року Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах роз`яснив, що не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса. Такі скарги подаються до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ч. 5 ст. 82 Закону України Про виконавче провадження). У зв`язку з цим, у разі подання такої скарги в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження за скаргою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України (ст. 122 ЦПК України у редакції чинній до 15 грудня 2017 року).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 279/2369/17 висловила правову позицію та вказала на те, що за правилами цивільного судочинства розглядаються скарги виключно на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання судових рішень, ухвалених у цивільних справах.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У ч. 1 ст. 20 КАС України визначено категорії справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним. Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Аналізуючи ст. 20 КАС України, слід дійти до висновку, що місцевим загальним судам як адміністративним не підсудні спори з приводу оскарження рішення, дії або бездіяльністю державного виконавця або приватного виконавця при здійсненні виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Такі спори відносяться до юрисдикції окружних адміністративних судів, яким підсудні всі адміністративні справи, крім визначених ч. 1 ст. 20 КАС України.

Згідно із ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до правових висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 14 листопада 2018 року у справах № 161/15523/17 та № 820/4243/17, скарги на виконавця щодо примусового виконання виконавчого напису розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом ч. 5 ст. 186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Виходячи з наведеного вище, враховуючи, що заявником оскаржуються дії приватного виконавця у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 , оскільки захист прав свобод та інтересів заявника у даному випадку не підлягає розгляду судом у порядку цивільного судочинства, та здійснюється в порядку адміністративного судочинства, тому подана скарга не підлягає розгляду Броварським міськрайонним судом Київської області, так як розгляд скарги віднесено до юрисдикції Київського окружного адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 186, 259, 260, 353, 447 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича, заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи у разі постановлення ухвали за його відсутності має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дутчак І. М.