РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Каліщука А.А.,

за участю секретаря судового засідання Процюк Н.Р.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 . Вимоги заяви обгрунтовує тим, що із ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.12.2017 року. Від спільного подружнього життя у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Вироком Володимир-Волинського міського суду від 22.09.2015 р. ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Після відбуття покарання ОСОБА_3 повернувся проживати до своєї мами у АДРЕСА_1 .

За час відсутності ОСОБА_3 , заявник приводила сина до його мами. Під час останнього відвідування, котре мало місце 05.12.2019 р., відбувся конфлікт та фізичне насильство по відношенню до заявника та сина, який чув образливі слова та вигуки ОСОБА_3 в її адресу.

Зокрема, ОСОБА_3 близько 16 год. в АДРЕСА_1 , перебуваючи поблизу вхідних дверей кв. 3, під час словесного конфлікту наніс удар рукою по тулубу, здушував рукою за шию та наніс заявниці удари головою об бетонний стовбець, чим спричинив тілесні ушкодження.

Відомості про вказаний факт внесено до ЄРДР та розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000837, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст. 125 КК України.

Оскільки існує вірогідність продовження вчинення домашнього насильства, тому просить встановити обмежувальний припис відносно кривдника строком на 6 місяців та заборонити ОСОБА_3 наближатися ближче ніж на 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 ; обмежити спілкування з постраждалою дитиною ОСОБА_4 ; заборонити наближатись на відстань ближче 100 м. до ОСОБА_1 ; заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці котре невідоме ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримали та просили заяву задовольнити з підстав викладених у заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив щодо видачі обмежувального припису відносно заборон, які стосуються ОСОБА_1 . Однак заперечив щодо обмеження його у спілкуванні із сином ОСОБА_4 Пояснив, що жодного насильства щодо дитини він не вчиняв. Конфлікт із ОСОБА_1 відбувався перед вхідними дверима квартири, котрі були зачинені. В цей час син ОСОБА_4 був у квартирі і не міг його чути. Він є батько дитини і хоче бачитись та спілкуватись із сином. Однак заявник створює перешкоди у спілкуванні із дитиною, не даючи йому можливості побачитись із сином. Просить відмовити у задоволенні заяви в частині обмеження спілкування з дитиною. В іншій частині вимоги заяви визнає, а також встановлення обмежувального припису на строк 6 місяців не заперечує.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши всі докази в сукупності суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.12.2017 р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Після розірвання шлюбу заявник із сином проживає окремо від ОСОБА_3 .

Вирішуючи дану заяву суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 даного Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Таким чином, відповідно до вищевказаного Закону, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Оскільки ОСОБА_3 визнав обставини щодо необхідності видачі обмежувального припису щодо заборони йому наближатися ближче ніж на 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , заборони наближатись на відстань ближче 100 м. до ОСОБА_1 , заборони особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці котре невідоме ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею, заборони вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб і суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, тому суд прийшов до висновку, що в цій частині заяву слід задовольнити.

Вирішуючи заяву в частині обмеження ОСОБА_3 в спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суд виходить з наступного.

За правилами статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Однак заявником не доведено жодними належними, достатніми доказами, що ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство щодо ОСОБА_1 в присутності малолітнього сина ОСОБА_5 , тобто, що дитина була очевидцем такого насильства.

Таким чином, не доведено, що малолітній син ОСОБА_5 , в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є дитиною, яка постраждала від домашнього насильства.

Також не встановлено, що ОСОБА_3 вчинив психологічне чи фізичне насильство щодо сина ОСОБА_4 , а також не доведено існування загрози вчинення такого насильства у майбутньому.

При цьому, судом встановлено наявність між батьками спору про участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, що не може розцінюватись як насильство в сім`ї.

Також заявником не доведено, що рішення про задоволення даної заяви якнайкраще відповідатиме інтересам малолітньої дитини, тому видача обмежувального припису про обмеження спілкування ОСОБА_3 з дитиною призведе до необґрунтованого обмеження, як батька дитини у реалізації своїх прав відносно сина ОСОБА_4 , котрий має такі ж рівні права та обов`язки щодо дитини, як матір.

Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви в частині обмеження в спілкуванні з дитиною слід відмовити.

Оскільки ОСОБА_3 не заперечив щодо встановлення обмежувального припису строком на 6 місяців, тому суд приходить до висновку, що необхідно встановити обмежувальний припис строком на 6 місяців.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 350-1 - 350-6, 350-8, 354 ЦПК України, суд,

постановив:

заяву задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 .

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покласти на нього наступні обов`язки:

заборонити наближатися ближче ніж на 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає по АДРЕСА_3 ;

заборонити наближатись на відстань ближче 100 м. до ОСОБА_1 ;

заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці котре невідоме ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею;

заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відмовити в обмеженні ОСОБА_3 в спілкуванні з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити строк дії обмежувального припису - 6 місяців, який рахувати з дня ухвалення рішення суду.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Володимир-Волинський відділ поліції ГУ НП у Волинській області для взяття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на профілактичний облік, а також відповідні органи виконавчої влади за місцем проживання заявника.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук