Дата документу 02.09.2020 Справа № 337/1738/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/1738/20 Головуючий у 1-й інстанції: Бредун Д.С.
Провадження №22-ц/807/2169/20 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2020 року про передачу справи за підсудністю у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Вінницький районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Вінницький районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів.

Свої позовні вимоги вимоги вона обґрунтувала тим, що 02 липня 2013 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» було укладено кредитний договір зі страхування життя №625/4207ВСLA1, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала грошові кошти в розмірі 5450,00 грн. з наступними умовами: ставка за користування кредитом - 20%, дата повернення кредиту 20 січня 2015 року, щомісячне погашення заборгованості, сплата процентів та комісії за обслуговування кредиту.

22 січня 2020 року Вінницький районний відділ державної виконавчої служби направив на адресу ОСОБА_1 лист з додатками (в тому числі виконавчий лист), підтвердивши виконання у виконавчому провадженні № АСВП 60475940 виконавчого напису №10121, вчиненого 30 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, відповідно до якого з ОСОБА_1 здійснюється стягнення як з боржника за період з 24 листопада 2015 року по 29 серпня 2019 року невиплачених в строк наступних грошових коштів: 3422,26 грн. -заборгованість за кредитом; 618,30 грн. - заборгованість за процентами; 5587,55 грн. - заборгованість за пенею;150,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, а всього 9778,11 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами», якому на підставі договору факторингу №20182407-1/2 від 24 липня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», якому на підставі договору факторингу №20151125-Г від 25 листопада 2015 року Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», відступлено право вимоги за кредитним договором №625/4207ВСLA1 від 02 липня 2013 року.

04 лютого 2020 року Хортицький відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області направив на адресу ОСОБА_1 лист, відповідно до якого зазначив, що з пенсії ОСОБА_1 утримується 20% коштів ( 330,70 грн ) на підставі виконавчого напису, який знаходиться на виконанні Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Вважає, що вчинений 30 вересня 2019 року виконавчий напис №10121 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, є таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

Крім того, враховуючи, що підставою отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», утриманих з пенсії ОСОБА_1 грошових коштів відбувалось в процесі стягнення з неї в примусовому порядку заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, який є таким, що не підлягає виконанню, то отримана відповідачем сума коштів є безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки відсутня правова підстава набуття цих коштів.

Із урахуванням зазначеного просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №10121, вчинений 30 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення з ОСОБА_1 за період з 24 листопада 2015 року по 29 серпня 2019 року невиплачених в строк наступних грошових коштів: 3422,26 грн. -з аборгованість за кредитом; 618,30 грн. - заборгованість за процентами; 5587,55 грн. - заборгованість за пенею;150,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, а всього 9778,11 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами», якому на підставі договору факторингу №20182407-1/2 від 24 липня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», якому на підставі договору факторингу №20151125-Г від 25 листопада 2015 року Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», відступлено право вимоги за кредитним договором №625/4207ВСLA1 від 02 липня 2013 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» грошові кошти в сумі 1652,70 грн.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 передано за підсудністю до Вінницького районного суду Вінницької області.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2020 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що позовна заява подана з дотриманням правил ч.12 ст.28 ЦПК України та положень ст.24 Закону України "Про виконавче провадження". Суд не звернув увагу на те, що в розумінні ст.24 Закону України "Про виконавче провадження", місцем виконання виконавчого документу є не місцезнаходження державного виконавця, а місце проживання (перебування) боржника або місце знаходження його майна чи роботи, а тому, справа підлягає розгляду в Хортицькому районному суді м. Запоріжжя.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тобто апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Передаючи справу за підсудністю суд першої інстанції виходив із того, що місцем виконання виконавчого напису є місцезнаходження Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), в провадженні якого перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, який територіально не відноситься до юрисдикції Хортицького районного суду м. Запоріжжя, а тому з урахуванням положень ч. ч. 1, 2 ст. 27 ЦПК України та ч. 12 ст. 28 ЦПК України дійшов висновку про те, що даний позов належить по територіальній підсудності Вінницького районного суду Вінницької області, тобто за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса.

Вбачається, що, звертаючись до суду, ОСОБА_1 просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення з ОСОБА_1 грошових сум на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» посилаючись на те, що виконавчий напис винесено з порушенням Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України № 2785/5 від 27 серпня 2018 року та Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року.

Місцем реєстрації боржника є АДРЕСА_1 .(а.с. 21).

У справі відсутні відомості про зареєстроване місце проживання або розташування майна боржника у м. Хмельницький, як підставу проведення виконавчих дій.

Як вбачається з листа Хортицького відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя (сервісний центр) від 04 лютого 2020 року № 3485, місцем виконання виконавчого напису в цій справі є місце проживання боржника ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , оскільки відрахування з пенсії в розмірі 20%, що становить 330,70 грн. здійснюється саме в Хортицькому районі м. Запоріжжя за місцем обліку коштів, належних ОСОБА_1 , що територіально відноситься до Хортицького району м. Запоріжжя.(а.с.38).

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом ч.2 ст.27 ЦПК України, яка носить загальний характер, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Водночас згідно з правилами, які врегульовані ч.12 ст.28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Саме позивач має право на вибір між кількома судами, яким підсудна справа.

Таким чином, позови про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, можуть бути пред`явлені як за місцезнаходженням відповідача, так і за місцем виконання виконавчого напису.

Згідно ст.90 Закону України "Про нотаріат" стягнення за виконавчим написом проводиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

При цьому положеннями ст.3 Закону України "Про виконавче провадження визначено, що до рішень, які підлягають примусовому виконанню належать також виконавчі написи нотаріусів.

Пунктом 10 глави 111 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 визначено, що місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених ст.24 Закону України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Згідно роз`яснень, викладених у п.37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" №3 від 01 березня 2013 року, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що місцем проживання, перебування, боржника є Запорізька область, м. Запоріжжя, що узгоджується з положеннями ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" щодо визначення місця виконання виконавчого напису нотаріуса, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо права позивача на обрання альтернативної підсудності розгляду справи за місцем проживання (перебування) боржника до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом з дотриманням положень ЦПК України, а тому, суд першої інстанції не мав підстав для направлення матеріалів позовної заяви до іншого суду.

Посилання в ухвалі суду першої інстанції на те, що місце виконання оскаржуваного позивачем виконавчого напису нотаріусу є місто Хмельницький, за яким такий напис був прийнятий до виконання державним виконавцем Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально - Західного міжрегіонального управління Мністерства юстиції (м. Хмельницький) на правильність обрання позивачем підсудності даної справи у альтернативному порядку не впливає, оскільки місцем виконання виконавчого документу є не місцезнаходження державного виконавця, а місце проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна.

Таким чином, судом першої інстанції всупереч положенням Закону України "Про виконавче провадження" помилково ототожнені місце розташування (місцезнаходження) державного виконавця та місце виконання виконавчого напису нотаріуса.

Суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про непідсудність справи Хортицькому районному суду м. Запоріжжя, оскільки такий висновок не узгоджується з положеннями ч. 12 ст. 28 ЦПК України.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для передачі справи за територіальною юрисдикцією до Вінницького районного суду Вінницької області, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з направленням справи до Хортицького районного суду м. Запоріжжя для вирішення питання про відкриття провадження у справі та продовження розгляду.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції постановлена із порушеннями норм процесуального права, а тому, відповідно до положень ст.379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2020 року про передачу справи за підсудністю в цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 02 вересня 2020 року.

Головуючий суддя - Суддя Суддя

доповідач

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Маловічко С.В.