Справа № 152/1070/19
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

29 січня 2020 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого Войнаровського І.В.,
за участі:
секретаря Одудовського С.В.,
заявника - ОСОБА_1 ,
представника

заявника - ОСОБА_2 ,
представника

заінтересованої особи - Скляра О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області,

у с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 (далі - заявник) звернувся до суду з указаною заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Зазначив, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області. В 1973 році закінчив Юхимівську 8-річну загальноосвітню трудову політехнічну школу с. Юхимівки Шаргородського району Вінницької області. 17 травня 1975 року Шаргородським районним військовим комісаріатом Вінницької області був призваний на військову службу до лав Радянської Армії. У 1979 році виїхав працювати в м. Новий Уренгой бувшої Російської Радянської федеративної соціалістичної республіки. Внаслідок зловживання спиртними напоями з місця роботи в м. Новий Уренгой був звільнений. Після чого, приблизно в 1989 році повернувся в с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області, де і проживав в будинку своїх батьків без реєстрації. В Російську федерацію більше ніколи не виїжджав. Через постійне вживання спиртних напоїв всі його документи, а саме паспорт колишнього громадянина СРСР, військовий квиток, трудова книжка були втрачені, тому без паспорта громадянина України заявник не може зареєструватись за місцем проживання, працевлаштуватись, отримати картку платника податків - фізичної особи, тощо.

При звернені 07 серпня 2019 до Шаргородського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області ДМС України щодо втрати паспорта та документування паспортом громадянина України заявнику було відмовлено у документуванні, оскільки додатково потрібно надати документи, які підтверджують належність до громадянства України або рішення суду про факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року.
Таким чином, за відсутності у заявника передбаченого законодавством документального підтвердження факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року, заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Заявник та його представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, посилаючись на ті самі обставини, що і в заяві. Просили встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області, станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України, а саме в с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області.
Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області у судовому засіданні заявлені вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, посилаючись на неналежність поданих доказів заявником, оскільки вони не мають жодної інформації щодо предмета доказування.
Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в сукупності у судовому засіданні підтвердили обставини викладені у заяві, щодо постійного проживання заявника на території України, в с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області, станом на 24 серпня 1991 року.

Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши усі обставини, об`єктивно дослідивши усі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 09 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шаргородського управління юстиції Вінницької області та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України

№ від 10 липня 2019 наданого Шаргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с 5-6).

У 1973 році заявник закінчив Юхимівську 8-річну загальноосвітню трудову політехнічну школу с. Юхимівки Шаргородського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про восьмирічну освіту № НОМЕР_2 від 10 червня 1973 року (а.с. 7).

Згідно довідки Шаргородського районного військового комісаріату Вінницької області № 68 від 02 квітня 2012 року, вбачається, що заявник 17 травня 1975 року дійсно призивався на військову службу до лав Радянської Армії (а.с. 8).

Довідкою виконавчого комітету Юхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 309 від 16 липня 2019 року встановлено, що ОСОБА_1 дійсно є жителем АДРЕСА_1 (а.с. 4).
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення.
Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.
Згідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.
Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.
У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, факт проживання заявника в певний період на території України підтверджується встановленими і дослідженими у справі сукупними доказами.
Установлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати своє право на отримання паспорта громадянина України.

За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтовані і суд вважає за необхідне їх задовольнити.
Керуючись статтями 3, 10, 57-60, 80, 81, 258, 259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області, станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України, а саме в с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 10 лютого 2020 року.

Суддя І.В. Войнаровський