Справа № 182/7354/19
Провадження № 2/0182/789/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.02.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

за участю секретаря

судового засідання - Снєгульської В.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Ревункова В.М., що діє на підставі ордеру серія АЕ № 1009820 від 04.11.2019 року(а.с.61)

представника Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Городничого О.Л., що діє на підставі довіреності від 24.01.2020 року №306/20 та розпорядження від 14.12.2017 року №358к.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, Виконавчий комітет Нікопольської міської ради про усунення перешкод в спілкування з дитиною та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною.

Заяви по суті справи.

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_2 , просить суд усунути йому перешкоди у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язавши ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною. Також просить суд визначити йому дні та часи зустрічей з малолітньою донькою ОСОБА_3 в наступному порядку:

періодичність побачень:

-у вихідні (щосуботи та неділі) кожного тижня місяця;

-- кожного року в день народження дитини з 16.00 години до 19.00 години з можливістю відвідування громадських місць, місць і закладів приналежних до об`єктів громадського дозвілля дітей;

-у святкові дні протягом трьох годин з можливістю відвідування громадських місць, місць і закладів приналежних до об`єктів громадського дозвілля дітей;

-протягом семи календарних днів для щорічного спільного відпочинку.

місце зустрічей: місце проживання батька ОСОБА_1 або в іншому місці без участі матері з можливістю відвідування громадських місць, місць і закладів приналежних до об`єктів громадського дозвілля дітей(а.с.2-7).

В обґрунтування позову позивач зазначив, що після розірвання шлюбу з відповідачем малолітня донька залишилась проживати з матір`ю, яка на сьогоднішній день чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою та не надає йому можливості приймати участь у її вихованні. У зв`язку із цим він декілька разів звертався із заявами до Служби у справах дітей Нікопольської міської ради. Рішенням Виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 14.06.2018 року №424 йому було визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою через зустрічі: один день на тиждень, за попередньою домовленістю з матір`ю та в її присутності. Однак відповідач рішення виконавчого комітету не виконує та продовжує йому чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною. На поведінку відповідача він подав скаргу до Виконавчого комітету, однак отримав лише чергові відписки за результатами його скарги. Окрім того, він вважає, що визначений рішенням спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з донькою не відповідає інтересам дитини та батька, оскільки зустрічі лише раз на тиждень та ще й в присутності матері є недостатньою для повного та гармонійного розвитку особистості дитини. Донька не повинна обмежуватись одностороннім вихованням та спілкуванням матері, вона має право на таке ж виховання та спілкування зі сторони батька для повноцінного та гармонійного розвитку.

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову, оскільки вона розуміючи конституційне право ОСОБА_1 бачити свою дочку та приймати участь у її житті жодного разу не дала позивачу приводу та підстав стверджувати , що вона перешкоджає йому здійснювати побачення з дочкою відповідно до рішення Виконавчого комітету Нікопольської міської ради. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б свідчили про перешкоджання нею спілкуванню батька з дочкою не доведено. Позивач несвоєчасно сплачує аліменти, погрожує та хамить в її адресу, ніякої зацікавленості у спілкуванні з дитиною не проявляє. Дитина хворіє, була прооперована. Дочка досягла лише 5-річного віку, постійно проживає з матір`ю, а тому побачення позивача з малолітньою дитиною в присутності матері викликано її інтересами, що було враховано виконавчим комітетом при прийнятті рішення щодо визначення способу участі батька з дитиною. Рішення Виконавчого комітету не було оскаржено ні батьком, ні матір`ю, що свідчить про згоду з ним, а тому змінювати спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною немає підстав (а.с.41-43).

Процесуальні дії у справі.

23.10.2019 року ухвалою суду позовну залишено без руху для усунення недоліків (а.с.28)

04.11.2019 року відкрито провадження та постановлено розглянути справу за правилами загального позовного провадження (а.с.34)

05.12.2019 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, викликані свідки(а.с.70).

Судом встановлено.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 25.11.2009 року , який було розірвано за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.10.2017 року (а.с.8,10)

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9), яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Рішенням Виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 14.06.2018 року №424 „Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітньою дочкою ОСОБА_3 батькові визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою через зустрічі: один день на тиждень, за попередньою домовленістю з матір`ю та в її присутності (а.с.17)

Відповідно до норм Закону України "Про охорону дитинства" батьки та особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини.

Згідно з ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 141,157Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені в суді у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема як що він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що діючим законодавством визначено порядок вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Рішення органу опіки та піклування з вищезгаданого питання є обов`язковим для батьків, і лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Таким чином, у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами наявні неприязні відносини, доводи позивача про вчинення матір`ю перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та невиконання рішення Виконавчого комітету Нікопольської міської ради будь-якими належними та допустимими доказами не підтверджено.

Наявність скарг на відповідача до служби у справах дітей щодо невиконання рішення Виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 14.06.2018 року №424 самі по собі не свідчать про вчинення з боку матері перешкод у вихованні та спілкуванні батька з дитиною. До того ж , як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника виконавчого комітету в судовому засіданні, скарги батька перевірялись та було встановлено, що вони є безпідставними (а.с.18-21).

Актом опитування вихователя дитячого садку ОСОБА_4 від 14.11.2019 року, який відвідує дитина ОСОБА_5 , підтверджено, що з червня 2017 року в садочку бачить лише матір, батька бачила лише раз в червні 2018 року під час прогулянки з дітьми. Зустріч відбувалась близько 3-5 хвилин, при цьому він не цікавився дитиною. Вихователь підтвердила, що від матері дитини ніколи не чула про заборону спілкування батька з дитиною(а.с. 44-45).

Актом опитування лікаря-педіатра ОСОБА_6 від 19.11.2019 року встановлено, що дитина перебуває на Д обліку, прооперована, має інші ускладнення здоров`я, батько ніколи станом здоров`я дитини Ніколь не цікавився, до поліклініки не приходив (а.с.46)

Свідчення свідків позивача ОСОБА_7 (співробітника), ОСОБА_8 (односельця), які були присутні при двох телефонних розмовах на гучному зв`язку з дружиною, у робочий час та випадково зустрівшись на вулиці села, суд не взяв до уваги, оскільки останні ствердно сказати не можуть, що ці телефонні розмови позивача були саме з дружиною, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом також допитувалась свідок ОСОБА_9 , матір відповідача, яка свідчила на її користь про невідвідування батьком дитини. Зазначені свідчення судом також не взято до уваги, оскільки вони на думку суду не є об`єктивними, у зв`язку з неприязними стосунками її доньки з колишнім чоловіком.

Інші надані сторонами докази , що були досліджені судом, не містять інформацію щодо предмету доказування, а тому оцінені судом як неналежні.

Позивач вимагає встановити суд інший спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ніж встановлено Виконавчим комітетом Нікопольської міської ради в рішенні від 14.06.2018 року №424, однак в позовній заяві ним не наведено будь-яких обґрунтованих підстав для зміни визначеного органом опіки та піклування способу його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Згідно з частиною другою статті 19 СК України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

При цьому в судовому засіданні позивачем підтверджено, що рішення органу опіки від 14.06.2018 року №424 він не оскаржував до суду, із заявою до органу опіки та піклування про зміну визначеного рішенням способу його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною він не звертався.

Таким чином, беручи до уваги усі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивачем, що йому чиняться відповідачем перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною, а тому відповідно відсутні підстави для визначення судом іншого ніж визначено органом опіки та піклування способу його участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Суд вважає, що сторонам необхідно переступити через свої особисті образи та негативне відношення до особистого життя кожного з них після розірвання шлюбу заради інтересів дитини та дійти спільної згоди щодо порядку спілкування між собою та дитиною, що відповідатиме інтересами дитини та інтересам батьків. Дотримуючись такої рівноваги, особлива увага повинна бути націлена насамперед до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його повного складення через Нікопольський міськрайонний суд.

Повне рішення складено 06.02.2020 року

Дані про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Служба у справах дітей Нікопольської міської ради , місце знаходження: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 17/1.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Виконавчий комітет Нікопольської міської ради - ЄДРПОУ 4052198, місце знаходження: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів,3.

Суддя: А. Г. Багрова