Дата документу 14.01.2020 Справа № 324/967/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №324/967/19 Головуючий у 1 інстанції: Кацаренко І.О.
Провадження № 22-ц/807/353/20 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» січня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, ОСОБА_1 на підставі заяви б/н від 03 червня 2008 року отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 3.2, 3.3 договору.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 30 квітня 2019 року має заборгованість 317 092,33 грн., яка складається з наступного: 5862,21 грн. - заборгованість за кредитом; 306 611,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4618,59 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

На підставі зазначеного просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 03 червня 2008 року у розмірі 124 180,71 грн., яка складається з: 5862,21 грн. - заборгованість за кредитом; 118 318,50 грн. - заборгованість про процентам за користування кредитом за період з 30 липня 2008 року по 30 березня 2018 року, та судові витрати у розмірі 1921 грн.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 03 червня 2008 року, яка утворилась станом на 30 квітня 2019 року, в розмірі 5862,21 грн. та судовий збір в сумі 90,68 грн., всього стягнути 5952,89 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами за користування кредитом, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах та Тарифах не свідчить про не ознайомленість, зазначення в заяві позичальника базової відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 1,9%, порушення норм ст.ст. 1046, 1048 ЦК України, просило скасувати рішення суду в частині відмови у стягнення заборгованості за відсотками та ухвалити нове рішення про задоволення вказаних вимог, в іншій частині рішення суду залишити без змін, вирішити питання про судові витрати.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2019 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 08 січня 2020 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

За приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України договір вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Матеріалами справи підтверджено, що 03 червня 2008 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою б/н про видачу кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту 3300 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та отримала кредитну картку за № НОМЕР_1 , що підтверджується її підписом під заявою (а.с.10).

Відповідно до змісту заяви, яка підписана ОСОБА_1 , банк має право у будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт (а.с.10 зворот).

Факт отримання кредитних коштів за заявою від 03 червня 2008 року відповідачем ОСОБА_1 не заперечувався в суді першої інстанції.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність укладеного між сторонами кредитного договору 03 червня 2008 року.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до розрахунку, наданого банком, ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним виконанням умов договору станом на 30 квітня 2019 року має заборгованість 317 092,33 грн., яка складається з: 5862,21 грн. - заборгованість за кредитом; 306 611,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4618,59 грн. - заборгованість за пенею та комісією (а.с.7-9).

Зі змісту розрахунку заборгованості (а.с.7-9) та виписки з особового рахунку ОСОБА_1 (а.с.84-93) вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами, а також періодично сплачувала суми на погашення кредиту, починаючи з моменту укладання кредитного договору. Останній платіж в сумі 920 гривень ОСОБА_1 здійснила 30.11.2015 року.

Виписки по рахунках/карткам ПАТ КБ «ПриватБанк» є належними та допустимими доказами, що підтверджується Постановою Вищого Господарського суду України від 13.11.2014 р. у справі № 908/4154/13 щодо надання Банком кредитних коштів Клієнту, отримання і використання таких коштів Клієнтом, нарахування Банком відсотків, комісії, пені, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.4, 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2006 р. інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» підтверджується, що ОСОБА_1 отримала три картки: № НОМЕР_1 - основна картка, а також наступні картки: № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , зі строком дії до останнього дня 05.2015 року (а.с. 83).

Задовольняючи позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5862,21 грн., суд першої інстанції врахував, що відповідно до змісту Заяви ОСОБА_1 від 03.06.2008 року банк має право у будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

За таких обставин збільшення банком кредитного ліміту не суперечить вимогам закону та відповідає умовам кредитного договору.

Проте поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що підписана позичальником ОСОБА_1 заява містить базову відсоткову ставку за користування кредитними коштами - 1,9% на місяць (22,8 % на рік ) (а.с.10 зворот.).

При цьому використання позивачем відсоткової ставки в розмірі більшому, ніж 22,8% на рік без погодження з позичальником ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону та не узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена в постановах від 05.03.2018 року по справі №192/156/17-ц, від 16.01.2018 року по справі №128/4810/15-ц, від 30.01.2018 року по справі №128/4810/15-ц, від 18.04.2018 року по справі №234/10860/16-ц та від 11.07.2018 року у справі №356/1261/16-ц.

Отже, з урахуванням відсоткової ставки, яка зазначена в заяві позичальника, яка підписана ОСОБА_1 , а саме 1,9% на місяць, що становить 22,8% на рік, розрахунок відсотків за зазначеній період здійснюється за формулою: тіло кредиту х процентну ставку х кількість днів : 365 днів : 100.

5862,21 грн. х 22,8 х 1995 днів (період з 23.12.2013 року по 30.04.2019 року) : 365 днів : 100 = 7 305,44 грн.

Відтак стягненню на користь банка підлягає заборгованість за відсотками в розмірі 7305,44 грн.

Позовні вимоги банку про стягнення комісії позивачем не заявлялись, її нарахування не передбачено змістом заяви, які підписала позичальником, а тому посилання в поясненнях банку на необхідність стягнення комісії в розмірі 4618,59 грн. не заслуговує на увагу.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками відповідно до п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняття в цій частині постанови про часткове задоволення позовних вимог банку та стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за відсотками за кредитним договором б/н від 03.06.2008 року в розмірі 7305 гривень 44 коп. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Згідно з ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України АТ КБ «ПриватБанк» має право на компенсацію відповідачем суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 203,69 грн., суми судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 169,51 грн., всього 373,20 грн.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк задовольнити частково.

Рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2019 року у цій справі у цій справі в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками скасувати та прийняти в цій частині постанову наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за відсотками за кредитним договором б/н від 03.06.2008 року в розмірі 7305 (сім тисяч триста п`ять) гривень 44 копійки.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 373 (триста сімдесят три) гривні 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 14 січня 2020 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова