ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/271/20 Справа № 191/3258/18 Суддя у 1-й інстанції - Гречко Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Пищиди М.М., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між нею та ОСОБА_2 було укладено нотаріально завірений Договір позики від 21 грудня 2016 року, відповідно до якого позивач передала у власність відповідача грошові кошти в сумі 50000 грн. Таку ж суму грошових коштів відповідач зобов`язався повернути до 21 грудня 2017 року в порядку та на умовах, передбачених Договором. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, а тому позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 50000 грн., відсотки за користування коштами в розмірі 60000 грн., інфляційні витрати в розмірі 4730 грн., штрафні санкції, передбачені Договором, в розмірі 72 000 грн., а також судові витрати по справі (а.с.2-5).

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 186 730 (сто вісімдесят шість тисяч сімсот тридцять) грн. 00 коп., яка складається з наступного: основна сума позики - 50 000 грн., відсотки за користування коштами - 60 000 грн., інфляційні витрати - 4730 грн., штрафні санкції - 72 000 грн.

Вирішено питання щодо стягнення судового збору (а.с.16).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду 1 інстанції прийняте при неповному з`ясуванню обставин, які мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального, а тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в позовних вимогах відмовити в повному обсязі (а.с. 39-43).

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Судом 1 інстанції встановлено, відповідно до укладеного Договору позики від 21 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 передала відповідачу ОСОБА_2 у борг грошові кошти в сумі 50000 грн., які він прийняв та таку ж суму грошових коштів відповідач зобов`язався повернути до 21 грудня 2017 року в порядку та на умовах, передбачених Договором, зокрема сплатити 10 % за кожен місяць користування грошовими коштами в разі їх своєчасного неповернення. Договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Тимофєєвою А.О.

Згідно з п.2.3 Договору позики позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У разі його невиконання позичальник зобов`язаний згідно ст.625 ЦК України на вимогу позикодавця сплатити суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Крім того, позичальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі 12% від простроченої суми за кожен місяць.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість за договором позики станом на 03.08.2018 складає: основна сума позики - 50 000 грн., відсотки за користування коштами - 60 000 грн., інфляційні витрати - 4730 грн., штрафні санкції - 72 000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції посилався на положення ст.ст. 1050,625 ЦК України та зазначив, що позовні вимоги підтвердженні документально та є обґрунтованими.

Такий висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Аналізуючи норми чинного законодавства та враховуючи те, що у відповідача виникло зобов`язання, яке він у визначений в догові строк не виконав, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та вірно застосував норми матеріального права.

Єдиним доводом апеляційної скарги є те, що відповідач на момент укладання договору позики не міг передбачити, що через декілька років економічна ситуація в України погіршиться, що наразі він не в змозі виконувати зобов`язання за договором позики.

Такі доводи є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки в розумінні положень ст. ст. 526, 625 ЦК України боржник не звільняється від виконання зобов`язань на підставі неможливості виконання ним такого грошового зобов`язання.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому суд апеляційної інстанції залишає його без змін.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги слід покласти на особу, яка її подавала, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: