ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року

м. Харків

справа № 642/5172/18

провадження № 22-ц/818/191/20

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сидорчук М.О.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

інші учасники справи:

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Харківська міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Артамонова Олександра Віталійовича, який діє в інтересах Харківської міської ради, на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2019 року, ухвалене у складі судді Проценко Л.Г. (повний текст рішення виготовлений 22 серпня 2019 року),

УСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_5 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 (надалі Квартира) шляхом зняття його з реєстраційного обліку.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 є наймачем Квартири, яка належить до житлового фонду комунальної власності. Разом із нею у Квартирі зареєстровані члени її сім`ї: дочка - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (до шлюбу ОСОБА_7 ), син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та пасинок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 сім років тому виселився з Квартири і до цього часу в ній не проживає. Будь-яких зв`язків з братом та сестрою відповідач не підтримує, адреса його місця проживання не відома, у Квартирі, якою він не користується та за яку не сплачує комунальні послуги, речі ОСОБА_2 відсутні.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволений. Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 704 грн 80 коп.

Судове рішення мотивоване тим, що зібрані по справі докази в повній мірі підтверджують факт не проживання відповідача, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , у Квартирі.

В апеляційній скарзі Артамонов Олександр Віталійович, який діє в інтересах Харківської міської ради (надалі ХМР), посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів факту не проживання відповідача у Квартирі, а також фактичного місцезнаходження чи місця роботи ОСОБА_2 Квартира не приватизована та належить територіальній громаді м. Харкова. Обов`язком територіальної громади є збереження житлової площі за тимчасово відсутнім наймачем. ОСОБА_1 не довела відсутність відповідача у Квартирі більше шести місяців, не надала інформацію щодо місцезнаходження чи місця роботи відповідача, інформації із закладів соціального захисту населення щодо визнання відповідача непрацездатними, знаходження його в установі соціальної допомоги або перебування у місцях позбавлення волі, виїзду за кордон. Позивачем не був складений акт про відсутність ОСОБА_2 у Квартирі понад шість місяців. Суд не викликав відповідача у судові засідання шляхом публікації на сайті. А задовольнивши позов - порушив його конституційно гарантоване право на житло.

Відзив на апеляційну скаргу не наданий.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (а.с. 7-9, 16). Зазначене підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 10.10.2018, довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 31.08.2018 та копією поквартальної картки Квартири.

Актами від 06.02.2018, 25.04.2018, 31.07.2018 та 08.06.2019 встановлено, що будь-яких ознак проживання та майна ОСОБА_2 у Квартирі не виявлено (а.с.10-12,110). Акти від 06.02.2018, 25.04.2018, 31.07.2018 підписані сусідами: ОСОБА_9 (АДРЕСА_4), ОСОБА_10 (АДРЕСА_5), ОСОБА_11 (АДРЕСА_6), та наймачем ОСОБА_1 Акт від 08.06.2019 підписаний ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які в будинку АДРЕСА_3 не проживають, та ОСОБА_1 . Зазначене спростовує пояснення апеляційної скарги про відсутність актів не проживання ОСОБА_2 у Квартирі.

Згідно з довідкою Холодногірського відділу поліції ГУНП в Харківській області № 4287/01-18/2019 від 04.03.2019 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , із заявами про порушення його житлових прав за зазначеною адресою в період з жовтня 2017 року по жовтень 2018 року не звертався (а.с. 80).

З відповіді Комунального некомерційного підприємства «Харківська міська поліклініка № 24» № 246/0/520-19 від 05.03.2019 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на диспансерному обліку у фахівців МП №24 не знаходиться, у період з жовтня 2017року по жовтень 2018 року за медичною допомогою не звертався, амбулаторна карта не заводилась (а.с. 81).

Відповідно до довідки комунального підприємства «Жилкомсервіс» № 4852/2/0705 від 26.04.2019 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , із заявами за період з жовтня 2017 року по жовтень 2018 року не звертався (а.с. 95).

За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 Житлового кодексу Української РСР (надалі ЖК Української РСР) ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках:

1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п`яти років перебування на дійсній військовій службі;

2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання;

3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім`ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях;

4) виїзду у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов`язків;

5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них;

6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому;

7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї.

Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що переліченими вище доказами, поясненнями третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_12 підтверджується відсутність ОСОБА_2 у Квартирі понад шість місяців без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування Квартирою. Тому доводи апеляційної скарги про недостатність зібраних доказів для встановлення обґрунтованості позову підлягають відхиленню.

ХМР є третьою особою у справі, і ОСОБА_2 не позбавлений права самостійно оскаржити заочне рішення від 21.08.2019 у встановленому законом порядку, якщо буде вважати, що порушене його конституційне право на житло. Оскільки неповідомлення відповідача про судові засідання шляхом публікації оголошення на сайті суду не зачіпає прав ХМР, а остання не наділена право діяти від імені та в інтересах відповідача, доводи апеляційної скарги в цій частині судом також не враховуються.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника ХМР підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Артамонова Олександра Віталійовича, який діє в інтересах Харківської міської ради, залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 17 січня 2020 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний