Справа № 279/2675/18
Номер рядка звіту 26
номер провадження 2/279/28/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2020 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Невмержицької О.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 212790,85 грн., зазначивши, що 17.04.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" (правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ "Укрсиббанк") та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 0, відповідно до якого Банк надав останньому кредитні кошти в розмірі 102695,00 грн. зі сплатою 16,00 % річних. Додатком №1 до Договору було погоджено графік погашення заборгованості, але в будь-якому випадку не пізніше 17.04.2015 року. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 17.04.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 0/п. Відповідальність боржника та поручителя є солідарною. Однак, відповідач порушив умови договору та станом на 25.05.2018 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 212790,85 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 91690,59 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 31328,01 грн., нараховані відсотки - 89772,25 грн.. 20.04.2012 року між ТОВ "Кредекс Фінанс" та ПАТ "Укрсиббанк" було укладено договір факторингу за №05/12, відповідно до умов якого банк відступив право вимоги за кредитним договором № 0 від 17.04.2008 року ТОВ "Кредекс Фінанс". На підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Кредекс Фінанс" від 01.08.2018 року позивач змінив назву на ТОВ "Вердикт Капітал". Просив стягнути з відповідачів солідарно 212790,85 грн. заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати в розмірі 3191,86 грн..

В судовому засіданні представник позивача Омельчук І.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позові та письмових поясненнях наданих суду, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві на позов та письмових поясненнях, клопотав про застосування строків позовної давності, оскільки останній платіж за спірним договором ним було здійснено в 2009 році, строк дії договору закінчився 17.04.2015 року, при цьому позивач не був позбавлений можливості вчасно подати позов до суду. Не заперечив факт укладення кредитного договору 17.04.2008 року та отримання коштів для придбання автомобіля. Будь-яких додаткових угод з позивачем не укладав, хоча "УкрСиббанк" пропонував в 2009 році укласти договір про реструктуризацію, однак банк претензій до нього не пред`являв, належних доказів проведення ним проплати по кредиту не надав. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 клопотала про розгляд справи за її відсутності, надала відзив на позов в якому просила у задоволенні позовних вимог відмовити, з підстав викладених у відзиві.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка Омельчук І.М. показав, що між ним та відповідачем ОСОБА_1 у 2019 році під час перебування в приміщенні Коростенського міськрайонного суду була розмова, під час якої, останній усно йому повідомив, що його дивує чому позивач не подав до нього позов вчасно, в межах строків позовної давності, а були лише дзвінки з пропозицією добровільно сплатити заборгованість за кредитом. У відповідь він їм пояснював, що для нього сума є значною і він не має можливості її сплатити, натомість пропонував сплатити меншу суму. На що в свою чергу вже не погоджувались представники позивача, які мали з ним телефонну розмову. Ця розмова мала місце в межах строків позовної давності. До цієї розмови вони з відповідачем знайомі не були.

Відповідач заперечив проти показань свідка вказавши, що розмова між ними була, однак лише з приводу документів, які представник позивача повинен був надати суду. Про інші обставини, зокрема погодження його із боргом по кредиту, було лише з представником «УкрСиббанку» у 2009 році. Переговори із представниками банку він вів тільки до 2009 року, більше ні з ким він не зустрічався, ніяких паперів не підписував і нікого не бачив.

Вислухавши пояснення сторін, свідка та дослідивши їх в сукупності з письмовими матеріалами справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 17.04.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" (правонаступником прав та обов`язків якого виступає ПАТ "Укрсиббанк") та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № НОМЕР_1 , відповідно до якого Банк надав останньому кредитні кошти в сумі 102695,00 грн. зі сплатою 16,00% річних. Додатком №1 до Договору було погоджено графік погашення заборгованості, але в будь-якому випадку не пізніше 17.04.2015 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 17.04.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 0/п. Відповідно до договору поруки поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 , усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 0 від 17.04.2008 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність боржника та поручителя є солідарною.

Оскільки, відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання, станом на25.05.2018 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 212790,85 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 91690,59 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 31328,01 грн., нараховані відсотки - 89772,25 грн., що стверджується розрахунком заборгованості.

20.04.2012 року між ТОВ "Кредекс Фінанс" та ПАТ "Укрсиббанк" укладено договір факторингу за №05/12, відповідно до якого ПАТ "Укрсиббанк" відступив права вимоги за кредитним договором № 0 від 17.04.2008 року ТОВ "Кредекс Фінанс".

На підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Кредекс Фінанс" від 01.08.2018 року позивач змінив назву на ТОВ "Вердикт Капітал".

Відповідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок переданням ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розрахунок заборгованості відповідачем не оспорений, однак останнім позовні вимоги не визнано та заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України).

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно вимог ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно ст.554 ч.1 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частиною 2 ст.554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Факт отримання кредитних коштів, Умов та правил укладеного договору відповідачі не оспорюють.

Як убачається з письмових матеріалів справи та підтверджено самим ОСОБА_1 в судовому засіданні, відповідач користувався коштами позивача, неодноразово частково погашав заборгованість за кредитом, остання проплата ним була проведена у 2009 року.

Додатком №1 до Договору №0 від 17.04.2008 сторонами було погоджено графік погашення заборгованості. Відповідно до графіку, погашення заборгованості за договором здійснюється щомісячними платежами, останній платіж необхідно було здійснити - 17.04.2015 р..

За клопотанням відповідача ОСОБА_1 судом неодноразово витребовувались оригінали таких письмових доказів, як договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу з додатками; договору поруки; договору факторингу №05/12 від 20.04.2012 року та додаток №1 до вказаного договору; акта прийому передачі; розрахунку суми заборгованості на момент придбання Позивачем права вимоги за спірним кредитним договором складений первинним кредитором; оригінали платіжних первинних документів щодо сплати платежів зазначених у розрахунку Позивача (додаток №5) у період з 02.02.2015 року по 07.08.2017 року; інформацію про рух коштів по поточному рахунку позивача, на який були зараховані кошти по кредитному договору №0 від 17.04.2008 року у період з 02.02.2015 року по 07.08.2017 року; докази направлення письмового повідомлення Нового або Первинного кредитора про заміну кредитора у кредитному договорі №0 від 17.04.2008 року та докази одержання адресатом цих повідомлень.

Проте позивачем суду для огляду в судовому засідання не було надано всі вищезазначені документи, зокрема оригінал договору факторингу №05/12 від 20.04.2012 року та додаток №1 до вказаного договору; акт прийому передачі; розрахунку суми заборгованості на момент придбання Позивачем права вимоги за спірним кредитним договором складений первинним кредитором; докази направлення письмового повідомлення Нового або Первинного кредитора про заміну кредитора у кредитному договорі №0 від 17.04.2008 року та докази одержання адресатом цих повідомлень; платіжних первинних документів щодо сплати платежів зазначених у розрахунку Позивача (додаток №5) у період з 02.02.2015 р. по 07.08.2017 р..

Представник позивача пояснив, що суду були надані всі наявні у товариства докази (їх оригінали).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Позовна заява до суду подана 18.06.2018 року.

Тобто, позивачем пропущено строк звернення до суду, вимог про поновлення строку не заявлялось, як і доказів на підтвердження поважності причин пропущення строку позовної давності суду подано не було.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, аналізуючи норми закону та вище викладене, суд вважає, оскільки на час звернення до суду строк позовної давності сплив, тому підстав для задоволення позову не має.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, ст.ст.256-258,261,267,526,261,267,554,1054 ЦК України, суд-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня складання повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони та учасники :

Позивач: ТОВ "Вердикт Капітал", місцезнаходження: 04053, м.Київ, вул.Кудрявський узвіз, 5-б, .

Представник позивача: Омельчук Ігор Миколайович, місце знаходження: м.Житомир, вул.Перемоги, 54, адреса для листування: 10014, м.Житомир, а/с 166, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №535 від 02.09.2010 року.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . Відповідач: ОСОБА_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 .

Повне рішення виготовлено 27.07.2020 року.

Суддя : Невмержицька О.А.