Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді Носика М.А.

секретар судового засідання Шак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Петричкович Ю.А., про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, суд,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

В позовній заяві Позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 . Після смерті батька залишилася спадщина: житловий будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 19,8 кв.м, що належав померлому на підставі виписки з погосподарської книги № 116 виданої Орлянською сільською радою Василівського району Запорізької області 2019 року, книга № 2 та особовий рахунок № НОМЕР_1 , технічного паспорту на будинок, виданого РКП «Василівське БТІ» 12.09.2018 року, розписки про купівлю вищевказаного будинку у ОСОБА_2 , від 19 жовтня 1995 року, за 100 000 000 карбованців. Нотаріально договір купівлі-продажу посвідчений не був. ОСОБА_2 була власницею вищевказаного будинку на підставі виписки з погосподарської книги № 2 Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області, особового рахунку № НОМЕР_2 за 1991-1995 роки, довідки Орлянської сільської ради № 2057 від 23.08.2019 року, рішення виконавчого комітету Василівської районної ради Запорізької області №196 від 17.10.1990 року та архівного витягу № 01-32/6-1538, наданого Запорізьким Державним архівом 18.06.2019 року. При складанні додатку до вищевказаного рішення №196 Василівської районної ради, співробітниками Орлянської сільської ради була припущена помилка та ОСОБА_2 була записана, як « ОСОБА_2 », тому необхідно в судовому порядку встановити факт, який має юридичне значення. Однак, належним чином право власності громадянкою ОСОБА_2 на вищевказаний будинок оформлено не було. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_2 є вищевказаний будинок АДРЕСА_1 . Вищевказаний житловий будинок знаходиться на присадибній земельній ділянці площею 0,4986 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та ведення особистого селянського господарства, яка належала ОСОБА_5 , згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ № 817203, виданого Орлянською сільською радою Запорізької області, на підставі рішення Орлянської сільської ради № 1 від 29 жовтня 2009 року зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 68. Починаючи з моменту купівлі, ОСОБА_5 постійно мешкав в вищевказаному будинку, а з 02.04.2003 року до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , був там постійно зареєстрований та являвся головою даного домогосподарства, згідно довідки №98 виданої Орлянською сільською радою 09.01.2019 року. Він добросовісно безперервно володів та відкрито користувався вищезазначеним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядав за будинком, утримував його, систематично робив в ньому поточний та капітальний ремонт. Після смерті вказаного спадкодавця є ще спадкоємиці першої черги - мати позивача ОСОБА_3 та його сестра ОСОБА_4 , які, згідно нотаріально посвідчених заяв відмовилися від спадщини на користь позивача. Згідно довідки № 99 від 09.01.2019 року, виданої на момент смерті батька позивача ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , мати позивача ОСОБА_3 та його сестра ОСОБА_4 зареєстровані не були. Згідно довідки №1114 виданої Орлянською сільською радою 23.05.2019 року, заповіти від імені померлого ОСОБА_5 не посвідчувалися. В шестимісячний термін після смерті батька, в січні 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Петричкович Ю.А., із заявою на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, де йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2486 гектара, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для ведення особистого селянського господарства та на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування вищевказаного спадкового будинку. Однак у видачі свідоцтва на вищевказаний житловий будинок йому було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок, та надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №55/02-31/02-14/156-/2018 від 28.01.2019 року, та порекомендовано для вирішення питання про спадкування звернутися до суду. На підставі вищевказаної довідки-витягу з погосподарської книги Орлянської сільської ради №1102 від 22.05.2019 року, житловий будинок АДРЕСА_1 , дійсно належав ОСОБА_5 до дня смерті, однак право власності на нього належним чином він не оформив, а саме, не посвідчив договір купівлі-продажу житлового будинку нотаріально та не зареєстрував право власності в бюро технічної інвентарізації, згідно вищевказаної довідки КП «Василівське РБТІ» та вищевказаної інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав. На теперішній час оформити вищевказаний будинок належним чином не представляється можливим, тому що розробка правовстановлюючих документів вимагає визнання за певною особою права власності.

Тому, Позивач просить суд встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , є одне і теж лице. А також, визнати за позивачем - ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, житловою площею 19,8 кв.м., розташованого на АДРЕСА_1 , за набувальною давністю, після смерті ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 19 грудня 2019 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа, Приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Петричкович Ю.А., про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Розгляд справи ухвалено провести в порядку загального позовного провадження..

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 12 червня 2020 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів. Витребувано у Приватного нотаріуса Василівського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Петричкович Ю.А. фотокопію спадкової справи №156/2018, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. Жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачкою суду не надано, відзив та заперечень на позов не подано.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують.

Представник відповідача Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечують.

Третя особа Приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Петричкович Ю.А. у судове засідання повторно не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку в сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , видане виконавчим комітетом Орлянської сільської ради Василівського району Запорізькій області 22.06.2018 року.

Після смерті батька залишилася спадщина.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №156/2018 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , до складу спадкового майна входять: земельна ділянка площею 5.3569 га., яка розташована на території Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області; земельна ділянка площею 4.2900 га., яка розташована на території Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області; земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; право на земельну частку (пай) 4.46 в умовних кадастрових гектарах у власності КСП «Орлянський» на території Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області; зброя НОМЕР_4 ; автомобіль ЗАЗ 110307.

Житловий будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 19,8 кв.м., на підставі виписки з погосподарської книги №2 особовий рахунок № НОМЕР_1 рахувався за ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до технічного паспорту на будинок, виданого РКП «Василівське БТІ» 12.09.2018 року, та довідки РКП «Василівське БТІ» Василівської районної ради Запорізької області від 02.07.2019 р. №534, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

Суд не визнає належним доказом набуття права власності ОСОБА_5 на вказаний Житловий будинок, розписку про купівлю вищевказаного будинку у ОСОБА_2 , від 19 жовтня 1995 року, за 100 000 000 карбованців, оскільки нотаріально договір купівлі-продажу посвідчений не був.

Відповідно до довідки №01-32/Б-1538 від 18.06.2019 року виданої Державним архівом Запорізької області, будинок АДРЕСА_1 відповідно до Рішення №196 від 17 жовтня 1990 року, належить ОСОБА_2 .

В січні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Приватного нотаріуса Петричкович Ю.А., із заявою на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, де йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2486 гектара, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства та на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування вищевказаного спадкового будинку.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 55/02-31/02-14/156-/2018 від 28.01.2019 року, у видачі свідоцтва на вищевказаний Житловий будинок йому було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок, та порекомендовано для вирішення питання про спадкування звернутися до суду.

Згідно п.9 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховуала факт знаходження майна у її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалося протягом всього строку набувальної давності.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При цьому право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Батько позивача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, позивач ОСОБА_1 не володіє будинком АДРЕСА_1 більше 10 років, що суперечить вимогам ст. 344 ЦП України.

Крім того, Позивач в позовній заяві зазначає, що є інші спадкоємці крім нього, а саме, його мати - ОСОБА_3 , та його сестра - ОСОБА_4 , які відмовилися від прийняття спадщини.

Однак, відповідно до копії спадкової справи №156/2018 після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , вбачається, що ОСОБА_3 надала Приватному нотаріусу Петричкович Ю.А. заяву, в якій відмовляється від права на прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 . Однак відповідачка ОСОБА_4 звернулася до Приватного нотаріуса Петричкович Ю.А. із заявою, в якій вона приймає спадщину за законом після смерті свого батька ОСОБА_5 .

Крім того, за даними з Державного архіву Запорізької області (архівний витяг), будинок АДРЕСА_1 , відповідно до Рішення №196 від 17 жовтня 1990 року, належить ОСОБА_2 .

Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс/18), набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних у ч.1 ст.344 ЦК України умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, зазначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевненим у тому, що на це майно не претендують інші особи і він не отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Велика Палата ВС зазначила, що йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або особа, яка вважає себе власником майна. При цьому така особа має не визнавати або оспорювати це право позивача, і між сторонами має існувати спір про право, який суд вирішує у порядку позовного провадження.

ОСОБА_1 просить суд встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , є одне і теж лице.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Отже, серед переліку фактів, що мають юридичне значення, не зазначено факт встановлення тотожності особи.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Однак, не обґрунтованим є встановлення тотожності відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , чому Відповідачка у відповідності до вимог ст.316 ЦПК України не звернулася із відповідною заявою за місцем її мешкання. Не обґрунтовано причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують необхідний факт. Суду не надано докази, що підтверджують необхідний факт.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , є одне і теж лице та визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності за набувальною давністю на будинок АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями ст.ст. 263-265 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Петричкович Ю.А., про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик