Справа № 397/1544/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.01.2020 року. Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді Мирошниченка Д.В.,
за участю: секретаря судового засідання - Рум`янцевої О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовної заяви зазначила, що їй належить на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 . З 17.11.2009 зареєстрований у вказаному будинку ОСОБА_2 , який являється її сином. З 28.09.2016 він виїхав до Німеччини та протягом 2017-2018 інколи телефонував, а з початку 2019 їй нічого невідомо про його місцезнаходження. Так сталося, що вона зовсім втратила зір та з допомогою молодшого сина готує документи на отримання інвалідності. Таким чином, оскільки відповідач у її будинку не проживає більше одного року без поважних причин, не приймає участі у спільному побуті, добровільно не бажає подати заву про зняття з реєстраційного обліку, він може вважатися таким, що втратив право користування житловим будинком.
Позивач та її представник у судове засідання не з?явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи (а.с. 9, 32).
Відповідач, у відповідності до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте у судове засідання, призначене на 17.01.2020 не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав (а.с. 38).
Тому, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 16.05.1997 (а.с. 5).
Згідно акту Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області від 01.10.2019 № 340/02-47, у присутності депутата селищної ради ОСОБА_3 , представників громадськості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , встановлено, що ОСОБА_2 , 1970 року народження, не проживає за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Зі слів сусідів поїхав на роботу до Німеччини восени 2016 (а.с. 8).
Згідно довідки, виданої Олександрівською селищною радою Олександрівського району Кіровоградської області № 5550 від 23.10.2019, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).
Конституція України у статті 41 проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно положень ч. 1, 2 ст. 317 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім?ї.
Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб?єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.
Згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 16.01.2012 у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред?явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК України), то власник на підставі статті 391 ЦК України не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин.
У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім?ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, право власності позивача на будинок підлягає захисту, у спосіб, передбачений ст.ст. 383, 391 ЦК України - усунення перешкод у користуванні належним їй помешканням, шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом.
Враховуючи той факт, що відповідач понад рік без поважних причин не проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , обов?язки по утриманню житла не здійснює, реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації її прав власника жилого приміщення, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 267, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати за сплату судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На заочне рішення суду, протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області.
Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 .
Представник позивача: ОСОБА_6 , місце знаходження: АДРЕСА_3 , свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю № 326/н від 22.12.2008, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3
Суддя: /підпис/ Д.В. Мирошниченко
Згідно з оригіналом.
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.
Рішення станом на «___»_____________20___ року набрало законної сили.

Оригінал судового рішення знаходиться у матеріалах справи №397/1544/19.

Помічник голови суду___________________ О.О. Черкес

Копію засвідчено «___»_____________20___ року.