Справа №201/3256/19
Провадження № 2/201/962/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

20.03.2019р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а.с. № 3-4).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 16.04.2019р. було відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання (а.с. № 13).

Підготовче засідання у справі проведено відповідно до ст. 197 та п.3 ч.2 ст.200 ЦПК України 06.06.2019р. (а.с.№ 28).

Позивач у позовній заяві в обґрунтування вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 05.02.1994р. в Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під актовим записом № 81. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З грудня 2018р. шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені. Причиною припинення шлюбних відносин стали різні характери та погляди на стосунки подружжя у сім`ї, що призвело до втрати взаєморозуміння та почуття любові. Сторони не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена бо суперечить інтересам подружжя. Майнових спорів між сторонами, не існує. Позивач повністю приймає участь у вихованні та утриманні їхнього сина.

Відповідачка 07.05.2019р. надала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти розірвання шлюбу, оскільки вона переконана, що збереження шлюбу буде відповідати інтересам подружжя та їхнього малолітнього сина. Протягом останнього часу, чоловік вирішив більше часу приділяти власній особистості. що напевно і спонукало його звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Проте вважає такий період в життя подружжя тимчасовим та шлюб можливо зберегти. Зазначила, що спорів з приводу поділу майна та утримання дитини у сторін не має (а.с. №16-17)

Ухвалою від 06.06.2019р. сторонам було надано строк на примирення - шість місяців та провадження у справі було зупинене на цей час (а.с. № 29).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 16.12.2019р. провадження по справі було поновлено та призначено проведення судового засідання (а.с. № 31).

В наданій до суду заяві від 03.02.2020р. позивач позовні вимоги підтримав, зазначив, що шлюбно-сімейні відносини припинені з грудня 2018р. та більше не відновлювалися, просив строк на примирення не надавати, оскільки спроби відновити шлюб були марними, просив шлюб розірвати та винести рішення 03.02.2020р. за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. На стягнені судового збору з відповідачки не наполягав (а.с. №38).

Відповідачка до суду 03.02.2020р. не з`явилася, про дату та час слухання справи повідомлялася належним чином (а.с. № 32, 34. 36) . До канцелярії суду 28.01.2020р. надала заяву про розгляд справи 03.02.2020р. за її відсутності (а.с. №37).

Таким чином, з урахуванням заяв сторін, суд розглянув справу 03.02.2020р. на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що 05.02.1994р. сторони зареєстрували шлюб в Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під актовим записом № 81 (а.с. №5).

Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. № 6).

Суд врахував наданий відповідачкою 07.05.2019р. відзив на позовну заяву (а.с. №16-17) та ухвалою суду від 06.06.2019р. сторонам було надано строк на примирення - шість місяців та провадження у справі було зупинене на цей час (а.с. №. 29).

Відповідно до абзацу 5 п.10 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Судом встановлено, що позивач після спливу шестимісячного строку на примирення наполягає на задоволені позовних вимог, зазначає, що спільне життя не склалося через різні характери та погляди на стосунки подружжя у сім`ї, через що було втрачено взаєморозуміння та почуття любові, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин.

Між сторонами припинені шлюбно-сімейні відносини з грудня 2018р. Спорів щодо поділу майна та утримання дитини у сторін не має. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені з грудня 2018р. (більше року тому назад), і з цього часу більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, наданий судом сторонам максимально можливий строк для примирення 6 (шість) місяців результатів не дав (а.с. № 29), суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позивач не наполягав на стягненні з відповідачки судових витрат (а.с. № 38), то суд вважає за можливе віднести судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40коп. на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112, ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, п.5 п.10 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 128-131, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 05.02.1994р. в Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під актовим записом № 81 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки ОСОБА_2 залишити - « ОСОБА_4 ».

У відповідності до вимог ч. 2 ст.115 СК України копію рішення суду про розірвання шлюбу надіслати на адресу Соборного районного у м. Дніпрі відділу ДРАЦС Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя : Ткаченко Н.В.