РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі: головуючого судді Лєдньова Д.М.

при секретарі Зубрицькій Т.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання одного з подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із позовом, де зазначив, що 04.04.2015 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб.

Від шлюбу мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У вересні 2018 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачем отримано інвалідність 1-ї групи, призначено державну допомогу.

Вказуючи на те, що відповідна державна соціальна допомога не покриває витрат на лікування, сторонню допомогу, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання подружжя в розмірі 1000,00 грн. щомісячно.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали.

Відповідач, представник відповідача заперечували з приводу задоволення вимог.

Судом встановлено наступні обставини.

Між сторонами - ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , 04.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб.

На час вирішення спору шлюб між сторонами розірвано.

Медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 встановлено 1-й групу інвалідності на строк з 11.12.2018 року по 01.01.2020 року.

За наслідком повторного огляду позивачу встановлено 2-у групу інвалідності на строк по 01.02.2021 року.

Позивачу виплачується державна соціальна допомога як особі з інвалідністю.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За висновком суду, позивачем не надано достатніх доказів в доведення дійної потреби у матеріальній допомозі, а також на підтвердження можливості іншого з подружжя надавати таку допомогу.

У відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В судовому засіданні позивач пояснив, що він набув інвалідність в результаті дорожньо-транспортної пригоди за участі транспортних засобів, в тому числі мотоцикла, яким він керував.

Позивач додав, що мотоцикл є іноземного виробництва, відремонтований за власні кошти. Права на відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства позивач не набув у зв`язку з покладенням вини на двох водіїв.

Відповідаючи на уточнюючі запитання суду позивач підтвердив, що ним здійснюється періодичне обслуговування транспортного засобу.

На зауваження відповідача про наявність фотокарток з місць відпочинку позивача, зокрема з морського узбережжя, позивач зазначив, що посвідчення водія відповідної категорії він не має, а тому така поїздка здійснювалась у супроводі іншої особи.

Вказані обставини, на думку суду, свідчать про відсутність дійсно обґрунтованих та необхідних потреб, зокрема на лікування та/або сторонній догляд, оскільки отриманий позивачем дохід не витрачається за таким призначенням.

Так, позивачем не надано доказів на підтвердження періодів лікування, вартості такого лікування, відомостей про потребу в сторонньому догляді.

Відповідно до ч.5 ст. 75 СК України права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного кримінального правопорушення, якщо це встановлено судом.

Судом не отримано доказів на підтвердження існування даних обставин.

При цьому, слід визнати належним доказ - в обгрунтування позиції відповідача про відсутність підстав для надання допомоги, постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесену 16.04.2019 року Богунським районним судом м. Житомира

За змістом постанови відповідно до протоколу від 31.08.2018 року позивач близько 3 год. 50 хв., рухаючись по пр. Миру в м. Житомирі не вибрав безпечної швидкості руху в населеному пункті та вчинив зіткнення з автомобілем, який рухався в попутньому напрямку.

В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою суду провадження по справі закрите внаслідок спливу строків, визначений ст. 38 КУпАП.

Суд також звертає увагу на відсутності доказів, які підтверджують спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу.

Згідно досліджених в судовому засіданні письмових доказів ОСОБА_2 була прийнята на роботу в ЗАТ «Житомирські ласощі», в період з 25.09.2017 року по 04.08.2020 року перебувала у відпустці для догляду за дитиною ОСОБА_3 .

З 05.08.2020 року по 05.02.2021 року перебуває у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду.

З огляду на встановлені судом обставини, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 258-279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання одного з подружжя.

Рішення суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішеня суду в повному обсязі буде виготовлено 07.09.2020 року.

Суддя: Д.М.Лєдньов