ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 657/2074/19 Головуючий в І інстанції Максимович І.В.
Номер провадження 22ц 819/1221/20 Доповідач: Приходько Л.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л.А. (суддя-доповідач)

суддів: Базіль Л.В.,

Бездрабко В.О.

секретар Дундич А.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 16 липня 2020 року у складі судді Максимович І.В.,

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач, ОСОБА_2 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07 грудня 2001 року є батьком ОСОБА_1 , актовий запис № 96, який є студентом 4-го курсу денної форми навчання ВСП «Новокаховський коледж Таврійського державного агротехнічного університету».

Посилаючись на те, що після досягнення повноліття він продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а відповідач має змогу надати таку матеріальну допомогу, але ухиляється від її надання, просив суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на його утримання у зв`язку із продовженням навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 10 листопада 2019 року до закінчення навчання або досягнення 23 років.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 16 липня 2020 року позовні вимоги задоволено. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 10 листопада 2019 року до закінчення навчання 30.06.2020 року. Стягнено з ОСОБА_2 840,80 грн. судового збору на користь держави.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач після досягнення повноліття продовжує навчання у навчальному закладі за денною формою навчання, дохід у виді утримання від матері не може забезпечити всіх розумних потреб і необхідних витрат, пов`язаних з навчанням, тому позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки власного доходу не має, стипендії не отримує. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання та не надав суду належних доказів про його скрутне матеріальне становище.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення суду не враховано обставини, що мають значення для справи. Зокрема, судом не враховано, що із заробітної плати відповідача у розмірі 6246,53 грн. здійснюється утримання коштів в розмірі 70%. Таким чином, за позицією апелянта, внаслідок задоволення позову ОСОБА_1 та утримання на його користь 3 000 грн. щомісячно відповідач потрапить у кабалу, що суперечитиме приписам Конституції України.

01 вересня 2020 року адвокатом Кушнеренко Т.В., яка діє від імені ОСОБА_1 , подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 16 липня 2020 року без змін. В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу представник позивача посилається на те, що ОСОБА_2 працевлаштований, має постійний дохід, що свідчить про наявність у нього можливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання та потребує такої допомоги.

Під час розгляду справи представник ОСОБА_2 - адвокат Камчатний А.В., беручи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у ній. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Під час розгляду справи представник ОСОБА_1 - адвокат Кушнеренко Т.В., беручи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила відмовити у її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Каланчацьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області, актовий запис № 96 (а.с. 2).

23.11.2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінив прізвище на « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданого Каланчацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. (а.с.3)

Позивач ОСОБА_1 , після набуття повноліття продовжує навчання, є студентом денної форми навчання за спеціальністю «Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка» ВСП «Новокаховський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету», зарахований наказом №145/11 від 05 серпня 2016 року, строк закінчення навчання 30 червня 2020 року, що підтверджується Довідкою №296/02-07 від 31 жовтня 2019 року, виданою ВСП «Новокаховський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету» (а. с. 4).

ОСОБА_1 власного доходу не має, стипендії не отримує, що підтверджується довідкою про доходи № 199 від 01.11.2019 року, виданою ВСП «Новокаховський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету». (а. с. 5)

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Встановивши, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи повнолітнім сином відповідача, потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а відповідач, будучи працездатною особою, може надавати таку допомогу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції не встановив й не врахував всі обставини, зазначені у статті 182 СК України.

Так, статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 25.03.2019 року у справі № 657/451/18, що набрало законної сили 23.07.2019 року, змінено розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 шляхом їх зменшення з ј частини від усіх видів заробітку та доходів на кожну дитину щомісячно на 1/6 частину від усіх видів заробітку на кожну дитину щомісячно, визначивши зазначений розмір для ОСОБА_7 до закінчення ним навчання або досягнення 23 років.

У зв`язку з досягненням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття, з грудня 2019 року припинено утримання на його користь аліментів з ОСОБА_2 .

Таким чином, підсумований розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 з грудня 2019 року за судовим рішенням складає 1/3 частини (33%) від усіх видів заробітку (доходу).

ОСОБА_2 працює на посаді водія у Регіональному сервісному центрі МВС в АР Крим та м. Севастополі, його середньомісячна нарахована заробітна плата за 2019 рік (з урахуванням часу подання цього позову) становить 6180,06 грн., при цьому середньомісячна заробітна плата до сплати (внаслідок утримання аліментів) становить 1852,73 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 27.11.2019 року № 6, виданою Регіональним сервісним центром МВС в АР Крим та м. Севастополі.

Крім того, згідно довідки про доходи від 22.07.2020 р. № 10, виданої Регіональним сервісним центром МВС в АР Крим та м. Севастополі, середньомісячна нарахована заробітна ОСОБА_2 (з січня по червень 2020 р.) становить 6 292,95 грн., а його середньомісячний заробіток до сплати (з урахуванням утримань доходів, зборів та аліментів) становить 2 650,87 грн.

На думку колегії суддів, матеріальне становище відповідача, а також наявність у нього двох інших дітей, на утримання яких він сплачує аліменти за судовим рішенням є істотними обставинами, які згідно ст. 182 СК України підлягають врахуванню у даній категорії справ, проте помилково не були взяті судом першої інстанції до уваги.

Крім того, визначаючись з датою, з якої підлягають стягненню аліменти з відповідача на утримання повнолітнього ОСОБА_1 судом першої інстанції не враховано, що згідно довідки від 22.07.2020 р. № 9, виданої ОСОБА_2 . Регіональним сервісним центром МВС в АР Крим та м. Севастополі, аліменти на утримання ОСОБА_8 за період з 01.11.2019 по 30.11.2019 року відраховані та перераховані в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років в сумі 1059 грн. в повному обсязі.

Таким чином, при стягненні аліментів на утримання повнолітнього ОСОБА_1 , як такого, що продовжує навчання, період стягнення має обчислюватися починаючи з 01.12.2019 року, а не з 10.11.2019 р., як це помилково визначив суд першої інстанції.

Оскільки визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача суд не врахував наявність зазначених вище обставин, а отримуваний ОСОБА_2 дохід не дає можливості для сплати аліментів у розмірі, визначеному рішенням суду першої інстанції, тому колегія суддів вважає за необхідне з підстав, визначених ст. 376 ЦПК України змінити рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання повнолітнього ОСОБА_1 , який продовжує навчання з 3 000 грн. до 1 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 01.12.2019 р.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України у випадку скасування або зміни судового рішення постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI (в редакцій, чинній на момент звернення позивача з даним позовом) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 1921,00 грн.

Ставка судового збору за подання до суду позову майнового характеру, який подано фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожитковогомінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент подання позовної заяви ціна позову складала 18 000,00 грн. (3000 грн. х 6 місяців), а тому сума судового збору, яка згідно ст. 141 ЦПК України підлягала стягненню з відповідача в дохід держави, становить 768,40 грн. (0,4 від прожиткового мінімуму на одну працездатну особу).

Проте, суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн., у зв`язку з чим рішення суду підлягає зміні також в частині розподілу судових витрат, зменшивши суму судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача в дохід держави з 840,80 грн. до 768,40 грн.

Враховуючи, що вказана сума судового збору визначена у мінімальному розмірі, який передбачений ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тому колегія суддів приходить до висновку, що зменшення судом апеляційної інстанції визначеного розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 3000 грн. до 1000 грн. щомісяця не впливає на суму судового збору, який підлягав стягненню з відповідача.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 16 липня 2020 року ОСОБА_2 сплачено судовий збір в сумі 1152,60 грн. (150% від 768,40 грн.) (а.с.75), що узгоджується з приписами ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 141 КАС України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що постановою суду апеляційної інстанції частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 та зменшено визначений судом першої інстанції розмір аліментів, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання із 3000 грн. до 1000 грн. щомісячно, тобто на 67%, тому відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України 67% суми судового збору, сплаченої апелянтом при зверненні до суду апеляційної інстанції, підлягає стягненню з держави на його користь.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з державного бюджету на користь ОСОБА_2 судового збору в сумі 772,24 грн. (67% від 1152,60 грн.)

Оскільки сума судового збору, яка підлягає поверненню апелянту з Державного бюджету України (772,24 грн.) перевищує суму судового збору, яка підлягає стягненню з нього в дохід держави (768,40 грн.), тому з метою спрощення взаєморозрахунків колегія суддів вважає за необхідне рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 16 липня 2020 року в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_2 на користь держави скасувати, судові витрати, понесені ОСОБА_2 у розмірі 3 грн. 84 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністром України відповідно до положень ч. 10 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання повнолітнього ОСОБА_1 , який продовжує навчання, з 3 000,00 грн. до 1000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 01 грудня 2019 року.

Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 16 липня 2020 року в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_2 на користь держави скасувати.

Судові витрати, понесені ОСОБА_2 у розмірі 3 грн. 84 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністром України.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови лише у випадках, встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлено 04 вересня 2020 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.А. Приходько

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.О. Бездрабко