Провадження № 22-ц/802/152/20 Категорія: 84 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

секретар судового засідання Савчук О.В.

за участю: представника заявника ОСОБА_1 ,

особи, яка може отримати статус учасника справи ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову до подання позовної заяви за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

04 грудня 2019 року ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви. Заяву мотивує тим, що 16.11.2019 року у заміському будинку за адресою АДРЕСА_1 , належному ОСОБА_5 , відбулася пожежа. На момент виникнення пожежі вона перебувала у вказаному будинку на запрошення подруги ОСОБА_5 . Через пожежу, вона перебувала у надзвичайній ситуації, яка реально загрожувала її життю та здоров`ю. Якби ОСОБА_5 не прокинулась вчасно і не розбудила її, вона б загинула. Пережитий стрес вплинув не лише на її фізичний стан, а й на психологічний, їй сняться кошмари, вона відчуває тривогу, апатію, боїться ввечері засинати, чим завдано їй моральної шкоди. В звіті про причину виникнення пожежі від 18.11.2019 року, складеному головним інспектором Шацького РС УДСНС України у Волинській області майором служби цивільного захисту ОСОБА_6 , встановлено, що пожежа є наслідком порушення правил монтажу нагрівальних печей, послуги по влаштуванню яких ОСОБА_5 надавав ОСОБА_2 . Отже, особою, відповідальною за завдану їй моральну шкоду, є ОСОБА_2 , який надавав ОСОБА_5 послуги будівельного підряду. ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, відомості про зайняття ним підприємницькою діяльністю в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відсутня. ОСОБА_2 є власником автомобілів марки Opel модель Vivaro, 2008 року випуску, марки Mitsubisi модель Pajero, 2007 року випуску. ОСОБА_2 на сайті "AUTO RIA" розмістив оголошення про продаж автомобіля марки Mitsubisi модель Pajero, 2007 року випуску, вартість якого визначив в розмірі 17500 доларів США. Дізнавшись про заявлені позовні вимоги, існує велика вірогідність відчуження ОСОБА_2 належного йому майна третім особам, що може утруднити виконання можливого рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 завданої моральної шкоди.

Просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобілі:

- марки Opel модель Vivaro, 2008 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_2 та був зареєстрований за ним 01 вересня 2015 року;

- марки Mitsubisi модель Pajero, 2007 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 з підстав, викладених в заяві.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2019 року заяву адвоката Матвіїва В.В., який діє в інтересах ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено. Вжито заходів забезпечення позову до пред`явлення позову. Накладено арешт на транспортні засоби:

- марки Opel модель Vivaro, 2008 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_2 та був зареєстрований за ним 01 вересня 2015 року;

- марки Mitsubisi модель Pajero, 2007 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 .

Особа, яка може отримати статус учасника справи ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду першої інстанції. Вважає дану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що заявник не обгрунтував необхідність забезпечення позову. Моральна шкода, згідно ст. 1167 ЦК України, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, про що неможливо зробити висновок з доданих до заяви про забезпечення позову доказів. На даній стадії не є очевидними для сторін та суду наявність між сторонами договірних відносин з будівельного підряду, вид, обсяг, перелік робіт, що виконувались ним в дачному будинку АДРЕСА_1 , період виконання таких робіт, причини виникнення пожежі, наявність причинного зв`язку між його діями та наслідками, що наступили, у вигляді пожежі. Твердження щодо можливого рішення суду про задоволення позову є передчасним, а забезпечення позову на цій стадії необгрунтованим та таким, що порушує його майнові права. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в забезпеченні позову відмовити.

Адвокат Матвіїв В.М., який дії від імені ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 . Зазначає, що про виникнення пожежі та її ймовірну причину ОСОБА_2 був повідомлений власником будинку ОСОБА_5 19.11.2019 року під час телефонної розмови. Після цього він почав вживати дії, спрямовані на приховування свого майна. Верховний Суд в постанові № 521/8746/18 зробив висновок, що ухвала про забезпечення позову не перешкоджає подальшому провадженню, а тому не може бути скасована в апеляційній інстанції. Просить залишити ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.12.2019 року без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Апеляційну скаргу належить задовольнити з таких підстав.

Частинами 1 та 3 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи може вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За змістом вищенаведених норм закону, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому, при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

З поданої до суду заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову та матеріалів до неї не вбачається, що саме між заявницею ОСОБА_4 та ОСОБА_2 виник спір про право цивільне та існують будь - які правовідносини між ними.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обгрунтованості доводів заявниці щодо необхідності вжиття заходів забезпечення, при цьому враховує забезпечення збалансованості інтересів особи, яка може отримати статус учасника справи, співмірність вимог, а саме ціну можливого позову та вартість майна, на яке просить заявниця накласти арешт.

Арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню.

Автомобілі, на які накладено арешт, не є предметом спору. Крім того, автомобіль Mitsubisi модель Pajero, 2007 року випуску, на час постановлення ухвали не належав ОСОБА_2 і це не було перевірено і враховано судом першої інстанції.

Заявниця не довела, що можливе рішення суду про задоволення позову про відшкодування моральної шкоди не буде виконане або утруднене його виконання в разі не накладення арешту на рухоме майно особи, яка може отримати статус учасника справи. Посилання в ухвалі на те, що після отримання претензій щодо необхідності компенсувати завдану ОСОБА_4 моральну шкоду ОСОБА_2 вживаються заходи щодо відчуження майна, не заслуговують на увагу, так як матеріали справи не містять в собі доказів, що ОСОБА_4 зверталась з будь - якими претензіями до ОСОБА_2 .

Крім того, 27 листопада 2019 року Луцьким міськрайонним судом вже розглядалась аналогічна заява ОСОБА_4 та ухвалою Луцького міськрайонного суду відмовлено в задоволенні даної заяви. На час розгляду судом повторної заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову 05 грудня 2019 року вищезгадана ухвала не набрала законної сили.

У Постанові Верховного Суду № 521/8746/18, на яку посилається представник заявника у відзиві на апеляційну скаргу, зроблено висновок, що апеляційний суд, направивши справу про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції, порушив вимоги ст. 374 ЦПК України.

Ухвала про забезпечення позову підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду відповідно до ст. 353 ЦПК України.

За змістом п.6 ч. 1 ст. 374, ст. 379 ЦПК України апеляційний суд має повноваження на скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції лише у випадку, якщо така ухвала відноситься до ухвал, що перешкоджають провадженню у справі.

Ухвала суду про забезпечення позову не є ухвалою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі, визначені ст. 374 ЦПК України.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу про забезпечення позову і ухвалити нове судове рішення.

Колегія суддів приходить до висновку, що заявниця не довела наявності достатньо обгрунтованих припущень (до пред`явлення позовної заяви до суду), що після звернення з позовом до суду та розгляду справи по суті буде ускладненим чи неможливим виконання рішення суду, та про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Суд першої інстанції порушив норми процесуального права. Ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2019 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді: