УХВАЛА
іменем України
01.09.2020 року Провадження №2-о/425/75/20
Справа №425/895/20
Рубіжанський міський суд Луганської області в складі: головуючого судді Овчаренко О.Л. за участі секретаря Гайворонської І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рубіжне цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту припинення трудових відносин, заінтересовані особи: Луганська міська багатопрофільна лікарня №7, Рубіжанський міський центр зайнятості, -
Адвокат Косогова Л.О. від імені та в інтересах заявника ОСОБА_1 звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з заявою, в якій просить встановити факт припинення трудових відносин за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України з 31.03.2016 року між ОСОБА_1 та Луганською міською багатопрофільною лікарнею №7. В обґрунтування заявлених вимог представник заявника зазначила, що ОСОБА_1 з 23.07.2013 перебувала у трудових відносинах з Луганською міською багатопрофільною лікарнею №7. Лікарня не перемістилась з населеного пункту м.Луганськ, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. 31.03.2016 заявник звільнилась із займаної посади за власним бажанням, про що у її трудовій книжці вчинено відповідний запис (мовою оригіналу) «Отдел кадров Государственное учреждение «Луганская государственная многопрофильная больница №7» Луганской Народной Республики». Тобто трудові відносини заявника із Луганською міською багатопрофільною лікарнею №7 були фактично припинені. Разом з тим звільнення заявника здійснене не у встановленому законом порядку, оскільки відповідний запис внесений посадовою особою на тимчасово окупованій території, яка призначена у порядку, не передбаченому законом, та засвідчений печаткою, що не має законної сили на території України. При цьому, звільнитись у встановленому законом порядку заявник не має можливості. Встановлення зазначеного факту необхідно заявнику для офіційного працевлаштування. Заявник та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення. Додатково в судовому засіданні пояснили, що встановлення зазначеного факту потрібно заявнику не для отримання статусу безробітної, а для працевлаштування. На теперішній час заявник має статус внутрішньо переміщеної особи, але не мала його на час звернення до суду із заявою про встановлення факту. Наміру звертатись до Рубіжанського міського центру зайнятості, скориставшись наданим законом внутрішньо переміщеним особам правом набуття статусу безробітної та припинення трудових відносин, заявник не має. Заявнику для працевлаштування потрібно саме рішення суду, яким буде встановлено факт припинення трудових відносин. Представники заінтересованих осіб: Луганської міської багатопрофільної лікарні №7, Рубіжанського міського центру зайнятості про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак, в судове засідання не з`явилися. Вислухавши пояснення заявника, її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту припинення трудових відносин підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав. Згідно запису в трудовій книжці заявника 23.07.2013 року ОСОБА_1 прийнята на посаду сестри медичної (палатної) неврологічного відділення Луганської міської багатопрофільної лікарні №7. Далі трудова книжка містить записи, вчинені установою, яка не була створена у порядку, передбаченому законодавством України. З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Луганська міська багатопрофільна лікарня №7 не перебуває у процесі припинення. Згідно копії витягу із наказів про прийняття рішення по особі: ОСОБА_1 від 24.04.2020 року, Рубіжанський міський центр зайнятості відмовив заявнику у наданні статусу безробітного. Відповідно до ст.293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Частиною другою ст.315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 1 постанов Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права. Підставами припинення трудового договору є такі обставини, які визначаються законом як юридичні факти для припинення трудового договору. Трудове законодавство України передбачає єдині загальні підстави припинення трудового договору (ст. 36 КЗпП), розірвання трудового договору за ініціативою працівника (ст.ст. 38, 39 КЗпП), розірвання трудового договору з ініціативи власника (ст.ст. 40, 41 КЗпП). При звільненні працівника в трудову книжку повинні вноситися записи про причини (підстави) звільнення відповідно до формулювання їх у законодавстві і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Всі підстави припинення трудового договору можна класифікувати в залежності від двох критеріїв: 1) виду юридичного факту, який є причиною припинення; 2) волевиявлення яких саме суб`єктів спричинило припинення трудового договору. За першим критерієм розрізняється припинення трудового договору у зв`язку із певними подіями (закінчення строку договору, смерть працівника), а за другим у зв`язку з певними юридичними діями: взаємне волевиявлення сторін; ініціатива працівника; ініціатива власника або уповноваженого ним органу; ініціатива третіх осіб, які не є стороною трудового договору; порушення правил прийому на роботу. Таким чином, припинення трудових відносин має виражатися у певній юридичній формі. Отже, факт існування між заявником та роботодавцем трудових правовідносин обумовлює існування спору про право на продовження трудового договору чи його розірвання. За таких обставин, оскільки на даний час ОСОБА_1 та Луганська міська багатопрофільна лікарня №7 перебувають у трудових відносинах, які не припинені відповідно до вимог чинного законодавства, між ними вбачається спір про право. А саме, спір щодо припинення трудових відносин, оскільки припинення трудового договору має певні правові наслідки як для заявника, так і для роботодавця (стосовно підстав, дати такого припинення, тощо). Окрім того, від дати та підстави звільнення особи залежить її страховий стаж, який впливає, в тому числі і на розмір допомоги по безробіттю. Згідно ч. 6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Оскільки суд дійшов висновку, що встановлення факту, який просить встановити заявник, пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, тому заява про встановлення факту припинення трудових відносин підлягає залишенню без розгляду. Суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику її право на звернення із захистом своїх прав та законних інтересів до суду в порядку позовного провадження. Окрім того, з огляду на те, що ОСОБА_1 07.05.2020 набула статусу внутрішньо переміщеної особи, суд звертає увагу заявника на наступне. Згідно ч.4 ст.7 Закону України від 20.10.2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа, яка звільнилася з роботи (припинила інший вид зайнятості), за відсутності документів, що підтверджують факт звільнення (припинення іншого виду зайнятості), періоди трудової діяльності та страхового стажу, реєструється як безробітна та отримує допомогу по безробіттю, соціальні та інші послуги за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття відповідно до законодавства. Внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). У разі припинення приймання поштових відправлень на/з території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, така заява подається до відповідного районного, міськрайонного, міського, районного у місті центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи. Керуючись ст.ст. 258, 260, 261,293,294, 353-354 ЦПК України, суд -
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту припинення трудових відносин, заінтересовані особи: Луганська міська багатопрофільна лікарня №7, Рубіжанський міський центр зайнятості, залишити без розгляду. Роз`яснити заявнику право подати позов на загальних підставах. Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею. Повний текст ухвали складено та підписано 04.09.2020.
Суддя О.Л.Овчаренко