Справа № 182/7916/19
Провадження № 2/0182/831/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.02.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

за участю

секретаря судового засідання - Снєгульської В.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Сігало В.Л., що діє на підставі ордеру серія ДП №1280/015 від 20.11.2019 року.

відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Заяви по суті справи.

Позивач звернулась до суду з позовними вимогами до відповідача та просить суд здійснити поділ майна подружжя визначивши кожному по 1/2 частці у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач послалась на те, що в період шлюбу із відповідачем вони придбали зазначену квартиру, зараз шлюбні відносини між ними припинені, вони мешкають окремо та нею подано позовну заяву про розірвання шлюбу. Усі спроби досягти домовленості поділити спільне майно були марними, а тому просить суд з урахуванням рівності часток подружжя у спільній сумісній власності визначити їх частки в квартирі АДРЕСА_1 1/2 за кожним (а.с.17-19).

Відповідач відзив проти позову не подав.

Інших заяв та клопотань по суті справи учасники не подавали.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 15.11.2019 року позовна заява залишена без руху для усунення недоліків (а.с.13)

08.02.2020 року по справі відкрито провадження та постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.31)

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач проти позову частково заперечував та суду пояснив, що не заперечує, що квартира є спільною сумісною власністю, не заперечує проти визначення їх часток шляхом звернення до нотаріуса. Зазначив, що заперечує проти стягнення з нього понесених позивачем судових витрат, оскільки її прав не оспорює.

Судом встановлено.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 04.06.1997 року.

Згідно договору купівлі-продажу від 21.05.2002 року в період шлюбу подружжям було придбано квартиру АДРЕСА_1 .

Право власності на квартиру було зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 (а.с.5)

Статтею 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

Таким чином, має бути встановлено чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням зазначених вище норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд не встановлено, що відповідачем були дійсно порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси ОСОБА_1 , за якою на даний час квартира зареєстрована в цілому.

При цьому суд звертає увагу, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, а позивачем не надано належних та допустимих доказів, що свідчать про порушення її законних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (ч.ч.1,2 ст. 95 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Отже, суд приходить до висновку про те, що сторони за час розгляду справи в суді розпорядилися своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76-81, 223, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення через Нікопольський міськрайонний суд.

Повне рішення складено 07.02.2020 року.

Дані про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя: А. Г. Багрова