РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6000/18

пр. № 2/759/281/20

03 лютого 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді: Величко Т.О.

при секретарі судових засідань: Штанько В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, суд,-

встановив:

У квітні 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, в обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що 12.11.2013 року між нею та відповідачем зареєстрованого шлюб, від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Із-за постійних сварок і скандалів вони перестали проживати з відповідачем разом, в даний час вирішується питання про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки. На даний час між нею та відповідачем виникають конфлікти з приводу визначення місця проживання дитини, оскільки відповідач, без попередження, приходить до навчального закладу, який відвідує донька, що дивує та обурює її та викладачів. З метою уникнення самовільної зміни відповідачем місця проживання їх доньки, позивачка просила визначити місце проживання доньки з нею, оскільки вона має можливість забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займатись її вихованням, при цьому вона не заперечує проти спілкування доньки з батьком, але в її присутності.

23.04.2018 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено суддю Величко Т.О.

24.04.2018 року ухвалою судді позов залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків.

22.07.2018 року ухвалою судді, після усунення позивачкою недоліків, відкрито провадження у справі, справу призначено в підготовче судове засідання та відстрочено позивачці сплату судового збору за подання позову до суду.

24.09.2019 року ухвалою суду задоволено клопотання відповідача та витребувано від служби у справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації докази, які 09.10.2019 року надійшли на адресу суду.

11.10.2019 року ухвалою суду закінчене підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав у повному об"ємі.

Відповідач у судове засідання не з"явився, про судові засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулись на адресу суду за закінченням терміну зберігання та зворотніми повідомленнями про вручення повісток. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Третя особа - служба у справах дітей Святошинської РДА м. Києва свого уповноваженого представника до суду не направила, просила слухати справу без присутності представника, у зв"язку з виробничим навантаженням. Крім того, вказала, що підтримує висновок Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації.

Згідно з ч. 1 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 12.11.2013 року був зареєстрований шлюб між позивачкою та відповідачем, від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3 (а.с. 5, 6).

Судом встановлено, що згідно висновку Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.03.2019 року № 107-40/2354, враховуючи вік дитини, надані документи, адміністрацію пришла до висновку, з метою захисту прав дитини, рекомендовано визначити місце проживання малолітньої разом із матір"ю, громадянкою ОСОБА_1 (а.с.60-62).

Згідно акту обстеження обстеження умов проживання - умови для проживання, виховання та повноцінного розвитку малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 створені належним чином (а.с. 63).

На ухвалу суду від 24.09.2019 року про витребування доказів, Службою у справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації було надіслану на адресу суду копію справи, щодо підстав проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини щодо розгляду питання про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 від 21.03.2019 роу, у тому числі , щодо належного проінформування відповідача ОСОБА_2 про дату та час проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини щодо розгляду питання про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , згідно яких батька дитини було належним чином повідомлено (письмово та в телефонному режимі) на засідання комісії, але він жодного разу не з"явився (а.с. 91-104).

Слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч.1 ст. 160 , ч.1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959р., зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з цими обставинами загострились взаємовідносин між ними, така ситуація в їх особистих відносинах не дала можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення місця проживання їх дитини, що стало підставою для подачі позову до суду.

Враховуючи, що на даний час дитина проживає разом з матір`ю, та має особисту прихильність до матері, за місцем проживання дитини створені всі умови для неї, позивач має постійне місце роботи в Києві, забезпечує належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини, її фізичний, культурний, духовний та моральний розвиток, за власний рахунок утримує її, піклується про її здоров"я, не вживає шкідливих речовим, веде здоровий спосіб життя, одружена, має постійне місце проживання суд з огляду на подані позивачем докази вважає за необхідне позов задовольнити.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору у розмірі 705 грн. 00 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись 2, 10, 76-81, 263-265, 273, 280 ЦПК України, 19, 141, 157, 160-161 СК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її матір"ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстована та проживає за адресою : АДРЕСА_1 , за місцем її проживання або перебування.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 704,40 грн. на користь держави

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.О.Величко