Справа № 576/2588/19
Провадження № 2/576/63/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого- судді Мазура С.А.,

за участі:

секретаря Пугач В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Есманьської селищної ради Глухівського району Сумської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до Есманьської селищної ради Глухівського району Сумської області (далі - Відповідач) про визнання права на земельну частку (пай) як на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . ЇЇ спадкоємцем був її син ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із земельної частки (пай), загальною площею 5,36 умовних кадастрових гектара, яка належала померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ №0105777, яку ОСОБА_3 прийняв, але не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Його спадкоємицею є вона - його дружина, оскільки на день смерті постійно проживала з ОСОБА_3 . Однак, коли вона звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно ОСОБА_3 , їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай). Тому і змушена звернутися з даним позовом до суду.

В судове засідання Позивач не з`явилася, але представник позивача подав письмову заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача - Есманьської селищної ради Глухівського району Сумської області у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про слухання справи без його участі, заперечення проти позову відсутні.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступного.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сел. Червоне Глухівського району Сумської області у віці 88 років померла ОСОБА_2 (а.с. 3).

З повідомлення відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 21.03.2018 за № 184/103-18 вбачається, що ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 346 від 04.09.1996 було виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0105777 та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ ім. Калініна за № 277 від 03.10.1996, але за життя ОСОБА_2 його не отримала. Розмір земельної частки складав 5,36 умовних кадастрових гектарів (а.с. 11).

В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено: при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, від імені ОСОБА_2 відсутні.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 травня 2018 року, яке набрало законної сили 19 червня 2018 року, встановлений факт, що ОСОБА_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , був сином ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

З довідки, виданої виконкомом Есманьської селищної ради Глухівського району, вбачається, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Есмань Глухівського району, проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_2 її син протягом трьох років обробляв город біля її будинку, проводив ремонтні роботи в зазначеному будинку, користувався їм для власних потреб.

Крім того, з наданої суду копії ощадної книжки, вбачається, що ОСОБА_3 за життя заволодів та розпоряджався заощадженнями померлої ОСОБА_2 .

У відповідності до статті 548 Цивільного кодексу УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в сел. Червоне Глухівського району Сумської області у віці 68 років помер ОСОБА_3 (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про шлюб, 18 грудня 1956 року Позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 (а.с. 9).

З довідки, виданої виконкомом Есманьської селищної ради Глухівського району, вбачається, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_3 у будинку за цією адресою, крім нього, була зареєстрована його дружина ОСОБА_1 , 1931 р.н. Заповіт від імені ОСОБА_3 Есманьською селищною радою не посвідчувався (а.с. 7).

Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутні, заповіти та спадкові договори від імені ОСОБА_3 не посвідчувались.

Відповідно до положень статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 цього Кодексу передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Оскільки Позивач відповідно до статті 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців немає, а тому суд приходить до висновку, що вона є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_3 .

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.08.2018 вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с. 10).

Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) захист прав громадян юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод.

Відповідно до пункту 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Отже, після смерті ОСОБА_3 всі належні йому права та обов`язки, у тому числі й право на земельну частку (пай), що належали останньому, перейшли до його дружини ОСОБА_1 .

Оскільки судом встановлено, що Позивач набула у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право на земельну частку (пай), площею 5,36 умовних кадастрових гектара, що належала ОСОБА_2 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0105777, однак вказане право не визнається, суд вважає за необхідне захистити дане право Позивача шляхом його визнання, тому позов підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтею 131 Земельного кодексу України, статтями 392, 1218, 1220, 1225, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, статтями 7, 8, 12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) право на земельну частку (пай), розміром 5,36 умовних кадастрових гектарів, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0105777, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ ім. Калініна за № 277 від 03.10.1996, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 346 від 04.09.1996, як на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Глухівський міськрайонний суд Сумської області до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Мазур