Справа № 492/217/20
Провадження № 2-о/492/15/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

Головуючого - судді Череватої В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Каширної О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арцизі Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Теплицької сільської ради Арцизького району Одеської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Михайлов О.А.,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 2 - 4).

В обґрунтування заяви посилається на те, що після смерті рідного брата заявника залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) розміром 6,4 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Теплицької сільської ради Арцизького району Одеської області. Після смерті спадкодавця заявник вважала, що прийняла спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України як така, що постійно проживала разом зі спадкодавцем та заяву про відмову від спадщини не подавала. Однак при зверненні до Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини та у зв`язку з відсутністю доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тому заявник просить встановити, факт постійного проживання її, як спадкоємця разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, що зумовило звернення до суду.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України.

Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року провадження у справі відкрито (а.с. 25).

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник - адвокат Михайлов О.А. заяву підтримали повністю та просили суд заяву задовольнити у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Теплицької сільської ради Арцизького району Одеської області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якій не заперечує проти задоволення заяви.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, та вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають з питань, пов`язаних з правом особи на спадкування, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися положеннями Цивільного кодексу України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 11 (а.с. 5).

На підставі наданих до матеріалів справи копій свідоцтв про народження судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є сестрою померлого ОСОБА_2 (а.с. 6, 8).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) на землях сільськогосподарського акціонерного товариства «Агрофірма «Дністровська» с. Теплиця Арцизького району Одеської області, розміром 6,4 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Дана обставина підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , виданого на підставі рішення Арцизької районної державної адміністрації від 11.07.1997 року № 282 (а.с. 12).

При зверненні до державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенко І.П. з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, заявнику ОСОБА_1 було відмовлено з наступних підстав: пропущені строки подачі заяви на прийняття спадщини; відсутній факт постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.08.2019 року № 1165/02-14 (а.с. 13).

Встановлення факту постійного проживання заявнику необхідно для отримання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця.

Факт постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджується довідкою, виданою Теплицькою сільською радою Арцизького району Одеської області № 134 від 10.02.2020 року відповідно до якої заявник проживала разом зі своїм рідним братом ОСОБА_2 по день його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснювала його поховання (а.с. 15).

Відповідно до копії акту опитування свідків від 03.10.2020 року, встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проживала сумісно зі своїм рідним братом ОСОБА_2 та вели спільне господарство з 2000 року по день смерті ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Як вбачається з повідомлення державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Панашенко І.П. від 13.03.2020 року № 190-01-16, Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем за законом є його сестра ОСОБА_1 , яка подала заяву на прийняття спадщини - 28.08.2019 року за № 767, та додана до спадкової справи № 342/2019. Свідоцтво про право на спадщину станом на 13.03.2020 року не видавалось.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану від 21.03.2020 року, у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян інформація щодо актового запису про шлюб ОСОБА_2 відсутня.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтвердили факт того, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно проживала разом з її братом ОСОБА_2 по день його смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 та вела з ним спільне господарство. ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених свідками, в зв`язку з тим, що даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи встановлено не було, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Тобто, факт постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджується матеріалами справи, зокрема, довідками, виданими Теплицькою сільською радою Арцизького району Одеської області та поясненням свідків в судовому засіданні.

У відповідності до положень п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

В силу ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З огляду на положення наведеної норми Закону, Верховний Суд у справі № 404/2163/16-ц від 04.07.2018 року виклав свою позицію, згідно якої: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, вказавши, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Як зазначено у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Пленуму Верховного Суду України від 21.02.2018 року по цивільній справі № 317/2329/15-ц та від 28.02.2018 року по цивільній справі № 633/344/16-ц.

Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявнику зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень викладених у п. п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України, спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Таким чином, оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Судом встановлено, що заявник постійно проживала зі своїм братом на момент його смерті за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснювала за ним догляд, однак, факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляд справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою, законною та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1217, 1218, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 141, 264, 265, 273, 293, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Теплицької сільської ради Арцизького району Одеської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП: НОМЕР_3 ) разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо апеляційного оскарження рішення суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення суду складено 05 травня 2020 року.

СУДДЯ

Арцизького районного суду В.І. Черевата

Одеської області