Провадження № 2/161/2743/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 вересня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Жаловаги І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов мотивує тим, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у вказаному житлі. Разом з тим, незважаючи на реєстрацію, останній в будинку протягом тривалого часу не проживає. Інтересу до житла відповідач не виявляє, витрат по його утриманню не несе, комунальні послуги не сплачує. В добровільному порядку зняти відповідача з реєстрації не має можливості. Відтак позивач вважає, що дана обставина не дозволяє їй розпоряджатися майном на власний розсуд, чим порушуються її права та інтереси.

А тому, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав з підстав зазначених в заяві. Просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Зазначив, що позивач успадкувала житловий будинок після смерті матері. На час спадкування, шлюб між батьками позивача був розірваний, відповідач вже там не проживав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на пред'явлений позов відповідач не подавав.

Зі згоди сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши доводи представника позивача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 4) та копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9) доводиться та обставина, що позивач ОСОБА_1 набула у власність в порядку спадкування цілий житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей внесених у будинкову книгу А №35139 (а.с. 5-8), відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Вищевказана обставина підтверджується і відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований в спірному житлі як член сім?ї власника майна.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вказували, що відповідач жив в будинку поки була жива його дружина та мати позивача. Останній раз вони його бачили на похоронах жінки, після чого відповідач зібрав свої речі і переїхав. До доньки він не приїжджає, не провідує її, протягом останніх п`яти років його в будинку не бачили.

Судом встановлено, що договір про порядок користування житловим приміщенням після набуття позивачем права власності на квартиру, між сторонами не укладався.

Актом про не проживання особи за місцем реєстрації підтверджується та обставина, що відповідач ОСОБА_2 в будинку зареєстрований, але не проживає.

Тобто, станом на день розгляду справи, підтверджується не проживання відповідача у будинку позивача понад один рік.

Відповідач, будучи зареєстрованим у житлі позивача по даний час, порушує її права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що слід визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 267 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 267, 280-282 ЦПК України, на підставі ст.ст.71, 72, 107 ЖК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо) таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення є підставою для зняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його вручення.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07.09.2020.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій