КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
755/7938/20 Доповідач: Чобіток А.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30 червня 2020 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту народження дитини, -

у с т а н о в и в :

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 червня 2020 року вищевказану заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав невиконання останнім вимог ухвали суду від 11.06.2020 року, якою заява була залишена без руху.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що при зверненні до суду ним у повному обсязі виконано вимоги ст. 318 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частинами 1, 2, 3 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Установлено, що у червні 2020 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про встановлення факту народження дитини відповідно до ст. 317 ЦПК України, у якій зазначав, що він та його дружина ОСОБА_2 , є батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Білогірськ, Білгорського району, АР Крим. Посилаючись на те, що місце народження дитини є тимчасово окупованою територією України, що визначено Верховною Радою України, просив встановити факт народження його дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Білогірськ, Білгорського району, АР Крим від батьків - мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою від 11.06.2018 року суд першої інстанції залишив позовну заяву без руху. При цьому судом зазначено, що подана до суду заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам статті 318 ЦПК України. Заявником у заяві про встановлення факту народження дитини не зазначено повні дані про батьків дитини.

Відповідно до Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о); б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження. Для розгляду відповідної справи у суді орган державної реєстрації актів цивільного стану на прохання заявника складає письмову відмову у проведенні державної реєстрації народження, у якій викладає причини неможливості проведення такої реєстрації.

Заявником до заяви про встановлення факту народження дитини не додано: лікарське свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, також не долучено інші документи, які достовірно підтверджують факт народження дитини, відсутність цих доказів унеможливлює встановити юридичного факт.

23.06.2020 року, заявником на виконання вимог ухвали суду від 11.06.2020 року подано заяву , у якій він зазначив, що ним при поданні заяви про встановлення факту народження дитини виконано вимоги ст.. 318 ЦПК України, чітко вказано який факт просить він встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт: копії паспортів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , довідок про присвоєння їм реєстраційних номерів облікової картки платника податків, довідок про взяття їх на облік внутрішньо переміщених осіб, свідоцтва про їх шлюб, свідоцтва про народження дитини, обмінної карти, відмови у проведенні реєстрації народження дитини.

30.06.2020 року суд першої інстанції визнав заяву ОСОБА_1 неподаною та повернув її останньому. При цьому суд зазначив, що заявник подав до суду заяву з викладенням своїх міркувань щодо викладеної позиції суд в ухвалі про усунення недоліків, однак до заяви не долучено докази, які мали бути подані до суду на підтвердження заявлених вимог.

Однак з таким висновком суду погодитися не можна з наступних підстав.

Зміст заяви про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, регулюється ст. 318 ЦПК України.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт (ч. 1).

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів ( ч. 2).

Як убачається із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, то остання в повному обсязі відповідала ст. ст. 317,318 ЦПК України та не містила недоліків для її розгляду у встановленому законом порядку.

Зазначаючи про те, що заявник не надав лікарське свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вказаний документ видається в разі народження дитини на території України, і наявність такого документа не передбачає звернення до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, народження дитини в такому випадку реєструється органами державної реєстрації актів цивільного стану.

У даному випадку син заявника, ОСОБА_3 , був народжений на тимчасово окупованій території України, наслідком чого і стало звернення до суду з даною заявою на підставі ст. 317 ЦПК України.

Надано заявником і відповідні докази, що підтверджують факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України (м. Білогірськ, Білгорського району, АР Крим), також надано відповідні докази того, що його батьками є - мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі викладеного, ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою, унаслідок чого вона підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30 червня 2020 рокускасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її складення і оскарженню не підлягає.

Головуючий : А.О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т.І. Ящук