Справа № Справа № 530/1557/20
Номер провадження 2/530/631/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2020 м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого - судді Ситник О.В., за участю секретаря Осадчого Г.А. розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, в місті Зіньків, Полтавської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_2 до Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визнання права власності .

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 24.11.2020 року звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до Тарасівської сільської ради Полтавської області про визнання права власності , позов поданий в його інтересах адвокатом Тараненко С.О. ( підтвердження повноважень а.с. 27-29)

З позову вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , останнє місце її проживання та реєстрації було АДРЕСА_1 , на момент смерті проживала із ОСОБА_4 . За життя ОСОБА_3 , а саме 30.08.1995 року склала заповіт який був посвідчений секретарем виконкому Тарасівської сільської ради Зіньківського району за реєстром за № 69. До суду надано дублікат заповіту який виданий сільським головою Тарасівської ради Зіньківського району яким все своє майно ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 , який спадщину прийняв шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном в розумінні ЦК в редакції 1963 року , про що є підтвердження довідкою сільської ради . Позивач ОСОБА_1 зазначає що він також є опікуном ОСОБА_3 і доглядав і поховав її також. ОСОБА_1 зазначає що до складу спадкового майна входить Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями який розташований за адресою АДРЕСА_1 та складається відповідно до технічної документації в цілому з житлового будинку ( літ.- А-1), сарай ( літ. Б) , літня кухня ( літ. Б-1) , сарай ( літ. В) , сарай ( літ. Г) , погріб ( літ. г) , вбиральня ( літ. Д) , трубопровід № 1 колодязь питний № 2 , ворота огорожі № 3 , хвіртка № 4 , огорожа № 5 . Даний житловий будинок з господарськими будівлями відповідно до по господарської книги № 1 особового рахунку № НОМЕР_1 по Тарасівській сільській раді Зіньківського району Полтавської області станом на 01.07.1990 року відносився до типу робочого двору, членами робочого двору були ОСОБА_3 голова сім`ї та ОСОБА_4 чоловік. Позивач вважає, що ОСОБА_4 належала Ѕ частина вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями , та коли він помер спадщину після його смерті ніхто не прийняв , спадкова справа не заводилась , позивач ОСОБА_1 проживає в зазначеному житловому будинку більше двадцяти років , а саме із 1995 року і вважає що Ѕ частина житлового будинку яка належала ОСОБА_4 належить йому на праві власності за набувальною давністю , оскільки він відкрито користується нею . Коли звернувся до державного нотаріуса Зіньківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок , то йому було відмовлено та винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно . Тому звернувся до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 Ѕ частина якого перейшла йому у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , а інша Ѕ за набувальною давністю .

Ухвалою суду від 25.11.2020 року відкрито загальне провадження по справі , підготовче судове засідання призначено на 14.12.2020 року.

В підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, від них надійшли заяви в яких позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Тараненко С.О. позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити а справу розглянути у їх відсутність (а.с.43-44 ), представник відповідача від Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву в якій позовні вимоги визнав та просив розглянути справу у його відсутність ( а.с. 42)

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в підготовчому судовому засіданні без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Суд, прийнявши до уваги заяви та клопотання сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 поданий його представником адвокатом Тараненком С.О. до Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визнання права власності - підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування ", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження .

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 ( а.с. 9) , останнє місце її проживання та реєстрації було АДРЕСА_1 , на момент смерті проживала із ОСОБА_4 .( а.с. 11) За життя ОСОБА_3 , а саме 30.08.1995 року склала заповіт який був посвідчений секретарем виконкому Тарасівської сільської ради Зіньківського району за реєстром за № 69. До суду надано дублікат заповіту який виданий сільським головою Тарасівської ради Зіньківського району яким все своє майно ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 .( а.с. 8) . Позивач ОСОБА_1 спадщину прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном в розумінні ( ЦК УРСР в редакції 1963 року) , що підтверджується довідкою сільської ради ( а.с. 12) , позивач ОСОБА_1 був також опікуном ОСОБА_3 , доглядав і поховав її ( а.с. 11) . До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями який розташований за адресою АДРЕСА_1 та складається відповідно до технічної документації з житлового будинку ( літ.- А-1), сарай ( літ. Б) , літня кухня ( літ. Б-1) , сарай ( літ. В) , сарай ( літ. Г) , погріб ( літ. г) , вбиральня ( літ. Д) , трубопровід № 1 колодязь питний № 2 , ворота огорожі № 3 , хвіртка № 4 , огорожа № 5 . ( а.с. 15-19) . Відповідно до матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», реєстрація права власності на будинок станом на 31.12.2012 року не проводилась. ( а.с. 20) Відповідно до звіту про оцінку майна вартість об`єкту на момент подачі позову складає 62 250 гривень .( а.с. 21-22) Даний житловий будинок з господарськими будівлями відповідно до по господарської книги № 1 особового рахунку № НОМЕР_1 по Тарасівській сільській раді Зіньківського району Полтавської області станом на 01.07.1990 року відносився до типу робочого двору, членами робочого двору були ОСОБА_3 голова сім`ї та ОСОБА_4 чоловік. (а.с. 13) . ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 10) , на момент смерті проживав із ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ( а.с. 12) , із відповіді на запит суду Зіньківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) вбачається, що актового запису про шлюб на ОСОБА_4 1919 року народження та ОСОБА_3 1923 року народження по Зіньківському райвідділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області не виявлено. Перевірка проведена по Зіньківському районі по первинних та поновлених актових записах про шлюб за період з 1935 року по теперішній час .( а.с. 40) , Зіньківська державна нотаріальна контора на запит суду повідомила, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 спадкова справа не заводилась. ( а.с. 41)

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України далі ЦК). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК).

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно зі змістом цих Вказівок суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до положень нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, віднесення до певних суспільних груп господарств мало значення для набуття права власності на майно. Встановлювалися суспільні групи господарств відповідно до діючих на той час Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів.

Так, відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників. Суспільна група господарства записувалась у погосподарській книзі станом на 1 січня та 1 червня відповідного року. Таким чином, за змістом указаних норм, господарства осіб, які мають працюючих членів сім`ї, але які не є працюючими членами колгоспу, відносяться до суспільної групи відповідно робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників.

Позивач вказує , що дане домоволодіння відноситься до групи «робочий двір» , а обгрунтовує позовні вимоги тим, що ОСОБА_4 мав долю у будинку. Але оскільки у матеріалах справи є підтвердження що цей житловий будинок відносився до групи «робочий двір» , а визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради , - то суд приходить до висновку що на момент смерті ОСОБА_3 їй належав увесь будинок . Також у матеріалах справи відсутні докази що забудовником будинку був ОСОБА_4 , або доказів участі у його будівництві спільною працею та коштами не наведено. Відповідно до Кодексу про шлюб та сім`ю України в редакції 1969 року який діяв на час смерті ОСОБА_3 фактичні шлюбні відносини не прирівнювались до укладеного шлюбу в розумінні можливості права на спадкування. Майно, набуте до 1 січня 2004 року під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане у результаті спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, внаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. А судом встановлено , що доказів про укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 немає, доказів про те що майно придбане в результаті спільної праці немає. Тому суд приходить до висновку , що позивач ОСОБА_1 , який є спадкоємцем за заповітом - повинен успадкувати після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 увесь житловий будинок з господарськими будівлями , який їй належав як голові двору , який відносився до типу «робочого двору» відповідно до погосподарської книги № НОМЕР_2 особовий рахунок № НОМЕР_1 та який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п.1ч.2ст.16ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 392 ЦУ України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою , а також у разі втрати ним документа , який засвідчує його право власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позову ОСОБА_1 поданого його представником ОСОБА_2 до Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визнання права власності.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 392, , 1216-1218, 1220-1223,1261, 1268-1270, 1299 ЦК України (в редакції 2003 року),ЦК УРСР в редакції 1963 року Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР 1969 р , ст.12,13, 81,189-200, 206, 207 , 210, 247, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Визнати в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 як за спадкоємцем за заповітом - право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями який складається в цілому з житлового будинку( літ.- А-1), сарай ( літ. Б) , літня кухня ( літ. Б-1) , сарай ( літ. В) , сарай ( літ. Г) , погріб ( літ. г) , вбиральня ( літ. Д) , трубопровід № 1 колодязь питний № 2 , ворота огорожі № 3 , хвіртка № 4 , огорожа № 5 , який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Суддя