Номер провадження: 22-ц/813/1386/20
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

01.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Громіка Р.Д.,

Таварткіладзе О.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Дрігомерецького М.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Петровська Н.В. про визнання заповіту недійсним і встановлення факту родинних відносин,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Одеського апеляційного суду знаходиться цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2017 року.

15 липня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про відвід судді Драгомерецького М.М. (суддя - доповідач).

Відповідно до даних відділу кадрів судді Драгомерецький М.М. та Громік Р.Д. перебували у відпустці з 17 червня по 20 липня 2020 року, з 21 липня 2020 року по 21 серпня 2020 року суддя Драгомерецький М.М. перебував на лікарняному, з 25 серпня 2020 року по 28 серпня 2020 року також перебував у відпустці, суддя Таварткіладзе О.М. перебував у відпустці з 27 липня 2020 року по 28 серпня 2020 року.

Статтею 36 ЦПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Зі змісту заяви про відвід суддів вбачається, що ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 заявив відвід судді Драгомерецькому М.М., з тих підстав, що суддя штучно створив підстави для повернення матеріалів справи з Київського міського центру СПЕ до суду без виконання посмертної судово - психіатричної експертизи відносно ОСОБА_4 в зв`язку з несплатою рахунку за проведення експертизи, також представник стверджує, що на адресу позивача не було надіслано листи з рахунком.

Крім того, представник позивача в черговий раз посилається на ухвали Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року та 20 березня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції, як на підставу для відводу головуючого судді.

Також ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 посилається на те, що 15 травня 2019 року та 10 липня 2019 року було проведено судові засідання за їх відсутності з порушенням вимог ст. 372 ЦПК України.

На підставу для відводу головуючого судді Драгомерецького М.М., представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 також зазначає, що до матеріалів справи не було залучено «Клопотання про призначення посмертної судово - психіатричної експертизи психічного стану заповідача на момент посвідчення заповіту» №11303/20-вх від 18.05.2020р..

На думку заявника вказані обставини викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді, що є підставою для відводу.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши викладені у заяві про відвід доводи, колегія суддів вважає, що подання даної заяви про відвід є зловживанням процесуальними правами позивача з врахуванням такого.

Справа в суді апеляційної інстанції розглядається тривалий час, позивач та її представник неодноразово подавали заяви про відвід суддів, що свідчить про намір останніх затягнути розгляд справи.

Крім того, всі обставини, що зазначені в заяві є процесуальними рішеннями суддів, а тому відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода позивача та його представника з цими рішеннями не можуть бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 5 ст. 39 ЦПК України, якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Згідно ч.ч. 1, 2, п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому, положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

При цьому, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) застосовує положення, передбачене ч. 3 ст. 35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі "Миролюбов та інші проти Латвії" (Рішення від 15.09.2009р.), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до суду, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Зловживання правом - це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

Стримування зловживання правом - це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

ЄСПЛ визнає неприйнятними заяви, на підставі зловживання правом, якщо вони позбавлені серйозних підстав та є явно сутяжними, тобто повторюють зміст тих скарг, щодо яких судом раніше було прийнято рішення про їх неприйнятність. Зокрема, у справі "Філіс проти Греції" (рішення від 17.10.1996р.) Комісія встановила, що заявник уже неодноразово подавав скарги щодо аналогічних або пов`язаних одне з одним питань та відмітила, що такі дії є умисними, так як в багатьох випадках заявник був докладно проінформований особисто про дію Конвенції. Комісія стверджує, що вирішення низки необґрунтованих і сутяжних заяв обумовлюють непотрібну роботу, яка є несумісною з реальними функціями суду та заважає їх здійсненню, а тому вказані вище дії заявника є зловживанням правом.

Крім того, слід зазначити, що після отримання Одеським апеляційним судом рахунку на оплату проведення посмертної судово - психіатричної експертизи, позивачу ОСОБА_2 неодноразово направлявся такий рахунок для здійснення оплати, однак уся поштова кореспонденція поверталась до суду із відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання» та «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки». Тому у зв`язку із несплатою експертизи Київський міський центр судово - психіатричної експертизи повернув матеріали цивільної справи до суду без проведення експертизи (т. 9 а. с. 237).

Клопотання про призначення посмертної судово - психіатричної експертизи психічного стану заповідача на момент посвідчення заповіту №11303/20-вх від 18.05.2020р. було долучено до матеріалів справи 19 травня 2020 року після повернення справи до Одеського апеляційного суду після розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 10 липня 2019 року.

Підсумовуючи все вищезазначене, враховуючи, що підстави відводу - незгода з процесуальними рішеннями колегії суддів, вже була предметом розгляду та не може бути підставою для його задоволення, суд дійшов висновку, що заявлений відвід є завідомо безпідставним.

Таким чином, дії позивача щодо неодноразового звернення з необґрунтованими заявами про відвід суддів, суд розцінює як зловживання процесуальними правами, що спрямоване на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи та суперечить завданню цивільного судочинства.

Отже, відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне вказану заяву залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 34, 36, 39, 44 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Драгомерецького М.М. - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

Р.Д.Громік

О.М.Таварткіладзе