Справа № 369/2593/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гончарука В. П.

за участі секретарів Гриценко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,

учасники справи:

представники позивача : Здоренко В.Є.,

представник відповідача - Риженко Д.М.,

В С Т А Н О В И В :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, в якій просить суд звернути стягнення на в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за Кредитним договором № 50004870 від 19 червня 2012 року перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (проспект Павла Тичини 1В, м. Київ; ідентифікаційний код 36422974) в розмірі 478 032 грн. 00 коп. (яка складається із заборгованості по виставленим рахункам за період з лютого 2015 року по травень 2015 року (до вимоги) з платежів у повернення кредиту та сплати процентів в розмірі 21 498 грн. 50коп.; 3% і річних за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів, в розмірі 3 125 грн. 14 коп.; втрат від інфляції за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів, в розмірі 13 365 грн. 13коп.; заборгованості за тілом кредиту (невиплачена Сума кредиту) у розмірі 247 287 грн. 69 коп.; 3% річних за час прострочення повернення тіла кредиту (Сума кредиту згідно вимоги від 19.05.2015 року), в розмірі 34 285 грн. 97 коп.; втрат від інфляції за час прострочення повернення тіла кредиту (Сума кредиту згідно вимоги від 19.05.2015), в розмірі 120 163 грн. 44 коп.; штрафу у розмірі 20% від суми кредиту, згідно п. 8.2. Загальних умов кредитування, в розмірі 34 082 грн. 70 коп.; штрафних санкцій відповідно до п. 8.3. Загальних умов, в розмірі 4 223 грн. 43 коп.) - звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки модель Golf, кузов № НОМЕР_2 , 2012 року виробництва, д.н.з. НОМЕР_3 , для подальшого його продажу з публічних торгів на умовах, визначених у Договорі застави транспортного засобу №50004870 від 21 червня 2012 р., шляхом його реалізації на торгах відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

А також позивач просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 червня 2012 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», був укладений кредитний договір № 50004870. У відповідності до п.1.1. Загальних умов ТОВ «ГІорше Мобіліті» зобов`язалося надати Позичальнику Кредит та Додатковий кредит у сумі, визначеній у Кредитному договорі. В Кредитному договорі Сторони встановлюють еквівалент Суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для Сторін. Відповідно до умов Кредитного_договору, які містяться в Розділі «Основні умови Кредиту», Позивач надав, а Відповідач отримав кредит у розмірі 170 413 (сто сімдесят тичся чотириста тринадцять) грн. 49 коп., що являється еквівалентом суми 21 096 (двадцять одна тисяча дев`яносто шість) Доларів США 00 цент. Цільове призначення Кредиту: на придбання автомобіля марки модель Golf, кузов № НОМЕР_2 , 2012 року виробництва, д.н.з. НОМЕР_3 . Строк повернення кредиту 60 місяців. Додатковою угодою до Кредитного договору №50004870 від 19.06.2012 р. було змінено строк повернення кредиту на 84 місяці.

В рахунок забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, згідно з п. 1.6. Загальних умов, між ОСОБА_1 і ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено договір застави транспортного засобу №50004870 від 21 червня 2012 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бродським В. В. та зареєстрований в реєстрі за №1302. На підставі зазначеного договору застави до Реєстру обтяжень рухомого майна було внесено відповідний запис про обтяження автомобіля марки модель Golf, кузов № НОМЕР_2 , 2012 року виробництва, д.н.з. НОМЕР_3 .

Підставою для. звернення з даним позовом слугує те, що ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання перед ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» за кредитним договором 50004870 від 19.06.2012 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2020 року, закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у змісті позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того, відповідачем було подано до суду заяву про застосування позовної давності, в якій зазначив, що строк позовної давності за кредитним договором № 50004870 від 19.06.2012 року сплинув 29.06.2018 року, на 30-й день з моменту отримання відповідачем за не виконання ним вимоги позивача від 30.05.2018 року про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

В судовому засіданні встановлено, що 19 червня 2012 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», був укладений кредитний договір № 50004870.

Відповідноі до п.1.1. Загальних умов ТОВ «ГІорше Мобіліті» зобов`язалося надати Позичальнику Кредит та Додатковий кредит у сумі, визначеній у Кредитному договорі.

В Кредитному договорі Сторони встановлюють еквівалент Суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для Сторін.

Відповідно до умов Кредитного_договору, які містяться в Розділі «Основні умови Кредиту», Позивач надав, а Відповідач отримав кредит у розмірі 170 413 (сто сімдесят тичся чотириста тринадцять) грн. 49 коп., що являється еквівалентом суми 21 096 (двадцять одна тисяча дев`яносто шість) Доларів США 00 цент. Цільове призначення Кредиту: на придбання автомобіля марки модель Golf, кузов № НОМЕР_2 , 2012 року виробництва, д.н.з. НОМЕР_3 . Строк повернення кредиту 60 місяців. Додатковою угодою до Кредитного договору №50004870 від 19.06.2012 р. було змінено строк повернення кредиту на 84 місяці.

11 червня 2013 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №50004870 від 19.06.2012 р. про часткову зміну умов Кредитного договору та згідно якої Позивач надав Відповідачу Додатковий кредит, у розмірі 49 528,62 гри., що є еквівалентом 96 075,64 доларів США на дату укладання Договору, з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до Договору страхування 245002/4098/0000582 від 21.06.2012р., укладеного між Відповідачем та ПрАТ Страхова компанія«Уніка», а Відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Позивачу Додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання Додаткового кредиту та інші платежі відповідно до умов Договору (копія додаткової угоди додається).

02 липня 2013 року, було укладено додаткову угоду до Кредитного договору №50004870 від 19.06.2012 р. про часткову зміну умов Кредитного договору.

Позичальник, згідно з п.1.2. Загальних умов, зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Позивачу Кредит та Додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору

В рахунок забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, згідно з п. 1.6. Загальних умов, між ОСОБА_1 і ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено договір застави транспортного засобу №50004870 від 21 червня 2012 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бродським В. В. та зареєстрований в реєстрі за №1302. На підставі зазначеного договору застави до Реєстру обтяжень рухомого майна було внесено відповідний запис про обтяження автомобіля марки модель Golf, кузов № НОМЕР_2 , 2012 року виробництва, д.н.з. НОМЕР_3 .

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами частини першої статті 1048 ЦК України (параграф 1 глава 71) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

У частині першій статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно зі статтею 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною першою статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 16 ЗУ "Про заставу" право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення.

Згідно ст. 19 ЗУ "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно ст. 20 ЗУ "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно ч.1 ст. 17 ЗУ "Про заставу" заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено законом.

У зв`язку із неналежним виконанням боржником основного зобов`язання позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет застави, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Однак стороною відповідача було заявлено в судовому засіданні про застосування строків позовної давності.

Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року у за заявою №23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002 визначено, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.

Таким чином, позикодавець наділений можливістю реалізувати своє право в порядку частини другої статті 1050 ЦК України на дострокове повернення йому частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, як шляхом пред`явлення досудової вимоги, так і звернення до суду.

Такими діями (шляхом пред`явлення судової вимоги) кредитор на власний розсуд змінює умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, тобто відповідно до приписів частини другої статті 1050 ЦК України змінює строк виконання основного зобов`язання.

Згідно із правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Кредитного договору № 500044870 від 19.06.2012 та порушенням термінів сплати чергових платежів та інших платежів за Договором позивач звернувся до відповідача з вимогою, щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором від 19.05.2015 року, яка була отримана відповідачем 30.05.2015 року, та якою Позивач вимагав від Відповідача дострокового повернення Суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов Договору, які станом на дату направлення вимоги становили 284 468, 11 грн.

Пунктом 3.2. умов Договору передбачено, що компанія має право достроково вимагати повернення кредиту, у випадку порушення Позичальником терміну сплати будь якого чергового платежу або плати за користування кредитом на строк більше ніж 1 календарний місяць, зокрема у разі погіршення майнового стану позичальника або виникнення істотного ризику такого погіршення (п.3.2.6 загальних умов Договору). Позичальник зобов`язується повернути Компанії в повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення Позичальником розраховується Компанією і вказується у повідомленні компанії) протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником. Якщо з будь яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення ( п. 3.3. загальних умов Договору).

Після зміни строку виконання зобов`язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою від 19.05.2015 року позичальник був зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної у вимозі дати, а саме протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги.

Таким чином, після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором, оскільки, нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено.

Отже, у позивача, який пред`явив вимогу, щодо повернення всієї суми кредиту строк позовної давності закінчився 29.06.2018 року.

Судом встановлено, що із позовом про звернення стягнення на предмет застави ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до суду 21 лютого 2020 року, тобто вочевидь із пропуском загальної позовної давності тривалістю у три роки, а тому суд застосовує приписи частини четвертої статті 267 ЦК України, про що заявлено стороною відповідача, та відмовляє у позові.

Перевіряючи доводи відповідача викладених в заяві в частині застосування позовної давності до основної та додаткової вимоги, норм закону щодо позовної давності, враховуючи, що переривання, зупинення перебігу позовної давності судом не встановлено, факт укладення договору про збільшення позовної давності судом не встановлений, тому суд прийшов до висновку, що строк позовної давності до основної та додаткової вимоги сплинув, що як наслідок є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, понесенні позивачем витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 58 Конституції України, ст.ст. 263, 509, 525, 526, 546, 572, 575, 589, 611,612, 625, 530, 553-554, 559, 1048, 1054-1055 ЦК України, Законом України «Про заставу», та керуючись ст. ст. 7-13, 76-81, 139, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судове рішення складено 27 листопада 2020 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ТОВ «Порше Мобіліті» адреса : м. Київ, пр - т Тичини, буд.1- в:

Відповідач: ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя: