Справа № 212/5321/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2020 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого Чайкіна І.Б., за участю: секретаря судового засідання Бесараб О.В.. розглянувши в порядку загального провадження, цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, -
Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитором спадкодавця в розмірі 9981,80 грн. та судового збору в розмірі 2102,00 грн. Мотивуючи свою заяву тим, що відповідно до Заяви б/н від 17.10.2012 року ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 4800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, станом на 23.06.2020 року останній мав заборгованість за договором б/н від 17.10.2012 року в сумі 9 981, 80 гривень. Спадкоємцем який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що позичальник свої зобов`язання перед банком не виконав, а кредитні зобов`язання останнього перейшли до відповідачки, станом на 23.06.2020 заборгованість за кредитом складає 9 981, 80 гривень, яку позивач і просить стягнути з відповідачки в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання та витребування з ДРУГОЇ КРИВОРІЗЬКОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ належним чином завіреної копії спадкової справи, а також з ВІДДІЛУ РЕЄСТРАЦІЇ МІСЦЯ ПРОЖИВАННЯ ГРОМАДЯН ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ довідку щодо зареєстрованих осіб та надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву.
07 грудня 2020 року Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленою належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від неї не надходило.
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно положень до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантованост.124 Конституції України.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 17.10.2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно якого він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору ( а.с. 16).
Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис позивальника у заяві (а.с.16 зворотній).
ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 від 21.03.2018 року, актовий запис № 501 ( а.с. 39).
Станом на 23.06.2020 року заборгованість позичальника ОСОБА_2 перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № б/н від 17.10.2012 року станом на 23.06.2020 року становить - 9981, 80 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредита, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості ( а.с.11-15).
Спадкоємцями, які постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1 разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , 1970 року народження, що підтверджується довідкою №7/01-32/3165 від 17.09.2020 року, виданою ВИКОНАВЧИМ КОМІТЕТОМ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЮ У МІСТІ РАДИ ( а.с. 66-67).
За правилами статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.
Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він мешкав разом з померлим. Для того, щоб встановити факт сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус за місцем відкриття спадщини перевіряє в паспорті відмітку про реєстрацію проживання спадкоємця та встановлює місця реєстрації проживання померлого за довідкою органів реєстрації. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину через подання заяви до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в строк, встановлений для цього законодавством, тобто шестимісячний строк. Своїми діями спадкоємець перериває для себе строк для прийняття спадщини і стає власником майна. Якщо спадкодавець подав заяву про відмову від спадщини у встановлений для цього строк, вважається, що він відмовився від спадщини.
Зі змісту зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк.
Таким чином, ОСОБА_1 , у відповідності до приписів статті 1278 ЦК України, є такою, що прийняла спадщину після позичальника ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
АТ КБ «ПриватБанк» було направлено претензію кредитора до ДРУГОЇ КРИВОРІЗЬКОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ (а.с.40).
З відповіді ДРУГОЇ КРИВОРІЗЬКОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ за № 293/02-19 вбачається, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, свідоцтва про право на спадщину не видавалось, а спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк», яка надійшла на адресу нотаріальної контори 09.08.2018 року. (а.с. 42).
Відповідно до листа-претензії від 30.04.2020 року та витягу з Реєстру поштових відправлень рекомендованих листів-претензій до спадкоємця вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» пред`явив свої вимоги до спадкоємців, а саме ОСОБА_1 , про сплату заборгованості, але ніяких дій не було виконано (а.с. 43; 44-47).
На виконання ухвали Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.10.2020 року ДРУГОЮ КРИВОРІЗЬКОЮ НОТАРІАЛЬНОЮ КОНТОРОЮ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ за № 2138/02-14 від 09.10.2020 року було надано відповідь, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 спадкова справа заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк», яка надійшла на адресу нотаріальної контори 09.08.2018 року. З заявами про прийняття або відмову від спадщини спадкоємці померлого до нотаріальної контори не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися ( а.с.71-77).
Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Оскільки, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, суд зобов`язаний перевірити наявність правових підстав для покладення на позичальника ОСОБА_2 обов`язку з повернення сум, заявлених позивачем до стягнення з його спадкоємців.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Отже, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
В Анкеті-заяві від 17 жовтня 2012 року відсутні умови договору про отримання кредитних коштів, оскільки ОСОБА_2 своїм підписом засвідчив виключно бажання отримати платіжну картку «УНІВЕРСАЛЬНА» (а.с. 16- зворотній).
Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та витягом з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення та інші умови.
Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з доданими банком до позовної заяви Витягом з Тарифів та Умовами та правилами надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» ознайомився та погодився ОСОБА_2 , підписуючи анкету-заяву від 17.10.2012 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», що саме зазначені документи містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів), комісії, і саме у тих розмірах, які застосовані банком у наданому ним розрахунку заборгованості.
За відсутності підтверджень щодо конкретно запропонованих ОСОБА_2 . Умов та правила банківських послуг у ПАТ КБ "Приватбанк", надані банком Витяг з Тарифів та Умови та правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися ПАТ КБ «ПриватБанк».
Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» не містять підпису позичальника ОСОБА_2 , а тому їх не можна розцінювати, як складову кредитного договору, укладеного між сторонами 17 жовтня 2012 року шляхом підписання анкети-заяви.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).
АТ «ПРИВАТБАНК» не було надано до суду доказів на підтвердження видачі кредитної картки за життя позичальнику ОСОБА_2 із зазначенням її номеру за кредитним договором б/н від 17.10.2012 року.
У Анкеті-заяві від 17 жовтня 2012 року взагалі не зазначена сума кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 4800 гривень, який, як стверджує в позовній заяві позивач , надавався за життя позичальнику ОСОБА_2 , взагалі не зазначено розмір процентної ставки за кредитом та строк дії кредитного договору.
З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав вважати, що, при укладенні договору з ОСОБА_2 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК», дотримано вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, у зв`язку з чим відсутні правові підстави вважати, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя мав перед позивачем зобов`язання, які випливають із кредитного договору.
За правилами ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Звернувшись до суду із позовною заявою, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в окремо поданій заяві просив у разі відсутності відповідача розглядати справу без участі представника позивача та не заперечували щодо проведення розгляду справи в заочному порядку.
Таким чином, доказів того, що позивачем був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним договором та, що саме вищезазначені умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме зазначені умови та правила надання банківських послуг мав на увазі відповідач, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач з повернення кредиту, зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту суду не надано.
АТ КБ «Приватбанк» скористався своїм правом щодо подання доказів на власний розсуд, та не надав до суду належних доказів на підтвердження наявності заборгованості за кредитом укладеним 17 жовтня 2012 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а отже підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 як спадкоємиці, яка прийняла спадщину у відповідності до ст. 1268 ЦК України, відсутні.
З урахуванням приписів статті 141 ЦПК України в разі відмови в позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст.11, 14-16,610-612,623,625,629, 1054-1055, 1218, 1231, 1268, 1270, 1281-1282 Цивільного кодексу України, ст. ст.2,18,77-81,259,263-265,280-281 ЦПК України, суд -
Відмовити в задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2
Повний текст рішення складено 24 грудня 2020 року.
Суддя: І. Б. Чайкін