Справа № 452/2886/19 Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С.
Провадження № 22-ц/811/4126/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину , -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути із ОСОБА_3 в її користь половину понесених нею додаткових витрат на дитину, що були пов`язані з її лікуванням у розмірі 17535грн., посилаючись на те, що їх спільна дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 більше семи років перебуває на її утриманні.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду від 13 липня 2017 року ухвалено стягувати із відповідача аліменти та стягнено половину понесених нею додаткових витрат пов`язаних із лікуванням дитини. На даний час дочка наділі хворіє, що у свою чергу передбачає значні витрати на її обстеження, лікування та забезпечення медикаментами які повністю несе позивач.

А відтак ОСОБА_1 просила у стягнути із ОСОБА_2 половину понесених нею додаткових витрат на дитину, пов`язаних із лікуванням дочки у сумі 17 535 грн.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає АДРЕСА_2 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 , понесені додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з її хворобою та лікування за період із 5 вересня 2018 року по 23 серпня 2019 року в розмірі 17535(сімнадцять тисяч п`ятсот тридцять п`ять)гривень.

Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір у дохід держави в розмірі 768,4грн.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що позиція суду щодо доведеності та встановлення фактів необхідності додаткових витрат є помилковою, оскільки при розгляді оригіналів квитанцій та товарних чеків, що підтверджують суму потрачених коштів, суд не встановив факти необхідності для лікування ліками саме цього переліку, що вказані у відповідних квитанціях та чеках, а також в подальшому розгляді не витребував у Позивачки надати належної форми висновки експертів (лікарів що займаються лікуванням дитини), що підтверджують необхідність придбання саме цих конкретних лікарських препаратів (рецепти, висновки, направлення), а отже аргументація та підтвердження фахівцями необхідності здійснення покупок саме цих лікарств вважається відсутньою або не встановленою належним чином.

На думку скаржника, суд дійшов помилкового рішення про доведеність та встановленість фактів, оскільки докази були розглянуті судом не в повному обсязі та без урахування важливих та істотних деталей.

Вказує, що суд передчасно прийшов до хибних висновків щодо належності та допустимості доказів по справі, якими позивачка обґрунтовувала суму додаткових витрат та фактично визнав копії долучених чеків достатніми доказами понесених додаткових витрат, не дивлячись на те, що в матеріалах справи відсутні медичні документи які б свідчили про необхідність медикаментозного лікування дитини та лікування її саме тими ліками, які купувала позивачка.

Просить рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що від перебування у шлюбі сторони мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час неповнолітня та проживає із ОСОБА_1 .

Згідно рішення Самбірського міськрайонного суду від 11 серпня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано.

Як вбачається із медичного висновку № 24 від 18 березня 2010 року установлено, що у ОСОБА_4 наслідки перенесеного гнійного менінгіту у формі правобічного гемінарезу, симптоматична епілепсія, шифр G09. Дитина постійно проходить лікування і потребує регулярного прийому медпрепаратів, на що позивачем затрачаються значні кошти, зокрема за період із 5 вересня 2018 року по 23 серпня 2019 року нею потрачені кошти на медикаменти в сумі 34070грн., що підтверджує відповідними чеками.

ОСОБА_1 не працює, оскільки зайнята постійним доглядом за дитиною; її щомісячний дохід складає лише державна соціальна допомога, дітям-інваліда в сумі 1717грн. 40коп. щомісячно. Відповідач є працездатною особою і зобов`язаний належним чином виконувати свій батьківський обов`язок по вихованню та утриманню своєї дитини, в тому числі нести додаткові витрати у зв`язку з її хронічною хворобою.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

До таких особливих обставин закон відносить,зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вказане підтверджується із правовою позицією ВС, висловленою у постанові від 14 січня 2019 року по справі № 751/4312/16-ц.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Згідно із частиною другою статті 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Самбірського міськрайонного суду від 13 липня 2017 року ухвалено стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1300грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 21 червня 2017 року і досягнення дитиною повноліття. Стягнуто із ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , 11395 грн. додаткових витрат пов`язаних із хворобою та лікування дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Продовжуючи лікування дочки за період з 05 вересня 2018 року по 23 серпня 2019 року позивачкою були куплені медичні препарати на загальну суму 35 070 грн, на підтвердження вказаного ОСОБА_1 долучено оригінали приколених чеків на придбання медикаментів. (а.с. 5-10).

Необхідність постійного придбання медичних препаратів підтверджена випискою з протоколу ЛВВ №893 від 07 листопада 2019 року Комунального некомерційного підприємства Самбірської міської ради та Самбірської районної ради «Самбірська центральна районна лікарня», консультативно- діяагностичне відділення , з якої вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 є інвалідом з дитинства та з 05 вересня 2018 року по 23 вересня 2019 року постійно приймає проти судомну терапію, а асме : депатін хроно, кепра, ламотрин, когнум, Магній В6, карбонат, смартомега та. Ін. (а.с. 35)

Враховуючи, що належними доказами підтверджено, що дочка сторін - ОСОБА_4 потребує медикаментозного лікування, позивачкою долучено оригінали квитанцій та товарних чеків, які документально підтверджують суму потрачених нею коштів на лікування дочки , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 серпня 2020 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.