ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року

м.Суми

Справа №589/5592/18

Номер провадження 22-ц/816/1344/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 лютого 2020 року в складі судді Сидорчука О.М., ухваленого у м. Шостка,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у 27.12.2018 року, в якому після уточнення, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» просила стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №677734027 від 28.04.2015 року в розмірі 273692,27 грн, з яких: 104 544,01 - заборгованість за тілом кредиту, 1288,30 грн - заборгованість за річними процентами, 105 859,96 грн - заборгованість за щомісячними процентами, 62000,00 грн - заборгованість за штрафом (пенею), а також вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги мотивує тим, що 28.04.2015 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за яким остання отримала кредитні кошти в розмірі 124000,00 грн на умовах платності, строковості та повернення. З січня 2016 року позичальником було порушено умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість. Крім того, 28.04.2015 року між позивачем та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були укладені договори поруки на забезпечення виконання вказаного кредитного зобов`язання. Позичальник ухиляється від належного виконання взятого на себе кредитного зобов`язання, що і стало підставою звернення до суду з позовом.

Також, до суду звернулась із зустрічним позовом ОСОБА_1 , у якому просила визнати недійсним пункт 4.8, пункт 6 в частині щомісячної плати за кредитом кредитного договору №677734027 від 28.04.2015 року, додатку до вказаного кредитного договору «Умови надання кредиту та графік платежів» в частині щомісячної плати за кредитом від 28.04.2015 року, укладеного між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень».

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05.02.2020 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заборгованість за кредитним договором № 677734027 від 28.04.2015 року в сумі 53 995,40 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Визнано недійсним підпункт 4.8. пункту 4 та пункт 6 кредитного договору № 677734027 від 28.04.2015 року укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 в частині встановлення щомісячної плати за кредитом в розмірі 3,19% від суми кредиту (в сумі 3955 грн 60 коп. щомісячно).

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судові витрати на користь ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» в сумі 273,69 грн з кожного з відповідачів.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині визначення суми кредитної заборгованості, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в цій частині, зменшивши суму стягнення до 16 145,52 грн.

При цьому вказує, що судом невірно було обраховано розмір заборгованості, оскільки, позивачем під час розгляду даної справи було сплачено ще 4000,00 грн в рахунок погашення заборгованості, що не було враховано, тому загальна сума на погашення кредиту становить 133475,00 грн. Крім того, у позовній заяві товариством було нараховано 1288,30 грн заборгованість за річними процентами, а судом таку заборгованість було визначено в розмірі 59470,40 грн. При цьому, заборгованість за річними відсотками судом було нараховано за період до 26.04.2019 року, тобто чотири роки, а з позовом товариство звернулось у грудні 2018 року, тобто при обрахунку порушено вимоги ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Також, скаржником приведено власний розрахунок залишку заборгованості, який становить 16 145,52 грн.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять апеляційну скаргу задовольнити. Вказують, що судом було не правильно визначено розмір заборгованості, тому рішення підлягає зміні.

Відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» не направлено.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Ухвалюючи рішення в оскарженій частині, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з визнанням недійними пунктів кредитного договору щодо встановлення щомісячної плати за користування кредитом, вимоги банку є обґрунтованими лише в частині стягнення тіла кредиту та відсотків. При визначенні розміру стягуваної заборгованості, суд виходив з різниці між сумою загального тіла кредиту (124000,00 грн) разом з відсотками за користування кредитом за ввесь строк дії договору - чотири роки (59470,40 грн) та сумою сплачених позивачем коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості (129475,00 грн).

Проте з таким висновком місцевого суду колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Як вбачається із цивільної справи, що 28.04.2015 рок між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №677734027, за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 124 000,00 грн зі сплатою 11,99 % річних терміном на 48 місяців (а.с. 6).

Відповідно до п.п. 4.6 п. 6 кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячно за графіком відповідно до додатку договору, в якому визначені: загальна сума щомісячного платежу, сума частини кредиту, що підлягає поверненню, сума плати за річною відсотковою ставкою, сума щомісячної плати за кредитом, яка є незміною та становить 3955,60 грн. Термін здійснення останнього платежу - 26.04.2019 року (а.с. 7).

Відповідно до п.п. 4.6 п. 4 та п. 6 кредитного договору щомісячна плата за кредитом складає 3,19 % від суми кредиту, що становить 3955,60 грн.

Відповідно до цього договору до складу плати за кредит (сукупної вартості кредиту) входить плата за щорічною відсотковою ставкою, разова плата за кредитом та щомісячна плата за кредит. Плата за кредит нараховуються з моменту надання кредиту. Щомісячна плата за кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів (додаток до договору).

Також, п.п. 4.9 п. 4 цього договору його сторони погодили відповідальність за неналежне виконання умов кредитного договору, а саме пеню у розмірі 0,3 % від суми прострочення за кожний день прострочення (повне або часткове) повернення кредиту та/або внесення плати за кредитом.

На забезпечення вказаного кредитного зобов`язання 28.04.2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 , були укладені договори поруки №677734027-П та №677734027-П1 відповідно (а.с. 15, 21).

Відповідно до представленого товариством розрахунку станом на 06.12.2018 року заборгованість за кредитним договором становить 273 692,27 грн, з яких: 104 544,01 - заборгованість за тілом кредиту, 1288,30 грн - заборгованість за річними процентами, 105 859,96 грн - заборгованість за щомісячними процентами, 62000,00 грн - заборгованість за штрафом (пенею) (а.с. 34 - 35).

Відповідно до довідки товариства від 06.12.2018 року боржником ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було сплачено 129 475,00 грн (а.с. 31-33).

Крім того, після звернення товариства до суду з позовом, боржником ОСОБА_1 було сплачено в рахунок погашення кредитної заборгованості 4000,00 грн (по 2000,00 грн 21.12.2018 року та 28.01.2019 року (а.с. 139,140).

Вказані квитанції були наявні в матеріалах справи, однак місцевим судом враховані не були.

Таким чином, загальна сума, що була сплачена боржником ОСОБА_1 в рахунок погашення кредиту, на час постановлення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, складає 133 475,00 грн.

Підставами позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору та стягнення достроково з останньої та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як солідарних боржників відповідно до укладених договорів поруки, заборгованості по тілу кредиту, річними процентами, щомісячними процентами, тобто щомісячною платою за кредитом, а також штрафами (пенею).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до положень ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено, і це не заперечується сторонами справи, боржник ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору, що і стало підставою подання даного позову кредитором.

При цьому, боржником ОСОБА_1 було подано зустрічну позовну заяву до кредитора про визнання недійсними деяких умов кредитного договору, який було задоволено та визнано недійсними умови договору щодо встановлення щомісячної плати за кредитом у розмірі 3,19 % від суми кредиту (3955,60 грн), та у зв`язку з цим товариству було відмовлено у стягнення штрафів (пені) та заборгованості за щомісячними процентами.

Рішення суду першої інстанції в цій частині сторонами справи в апеляційному порядку не оскаржене, тому набрало законної сили.

Однак, визначаючи суму заборгованості, яка підлягає стягненню на користь товариства суд першої інстанції не врахував наступне.

Так, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України (Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу). В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказаний правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12.

Таким чином, звернувшись до суду із позовом у грудні 2018 року, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» змінили строк виконання кредитного зобов`язання, тому має право на нарахування відсотків за користування кредитом лише по грудень 2018 року.

Крім того, відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Як зазначалось вище, в рахунок погашення кредитної заборгованості боржником ОСОБА_1 було сплачено 133 475,00 грн. Тому, враховуючи навіть загальну суму кредиту - 124 000,00 грн та суму заборгованості за річними відсотками, яку просить стягнути товариство, - 1288,30 грн, вони не перевищують розмір сплачених боржником коштів.

Проте, заявлена товариством сума заборгованості за щомісячними процентами в розмірі 105859,96 грн, через визнання недійсним п.п. 4.8 п. 4 та п. 6 кредитного договору щодо встановлення щомісячної плати за кредитом в розмірі 3,19%, правомірно відхилена судом першої інстанції.

Однак, суд першої інстанції на вказані обставини справи не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як солідарних боржників, заборгованості за кредитним договором з підстав заявлених в позові, оскільки розрахунок банку ґрунтується з урахуванням розподілу сплачених боржником коштів на погашення заборгованості за щомісячною платою за кредитом.

Іншого розрахунку кредитної заборгованості товариством надано не було.

Враховуючи вищевикладене, вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості з підстав наведених у позові не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухвалення в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню, а з ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2643,00 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а), г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 лютого 2020 року в частині задоволених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та розподілу судових витрат скасувати.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» на користь ОСОБА_1 2643,00 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко