Дата документу 15.01.2020 Справа № 2-1317/10
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 2-1317/10Головуючий у 1-й інстанції Ярошенко А.Г.
Пр. № 22-ц/807/281/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Подліянової Г.С., Маловічко С.В.

за участі секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2019 року про задоволення заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про зміну стягувача у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду із вищезазначеною (а.с. 1-2), в якій просило замінити стягувача «ОТП Банк» на його правонаступника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у справі № 2-1317/2010 за позовною заявою ПАТ до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по стягнення боргу.

Заява обґрунтована тим, що 15 квітня 2010 року Комунарський районний суд м. Запоріжжя ухвалив по справі № 2-1317/2010 заочне рішення, згідно якого позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Запоріжжя до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ПАТ «ОТП Банк», в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Запоріжжя (м. Запоріжжя, пр. Леніна, 66, р/р № НОМЕР_3 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, ) заборгованість за договором кредиту у розмірі 514245,83 грн.

Також, стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ПАТ «ОТП Банк», в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Запоріжжя (м. Запоріжжя, пр. Леніна, 66, р/р № НОМЕР_3 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, ) державне мито у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,00 грн.

На підставі виконавчого листа № 2-1317/10, виданого 26.07.2010 р., постановою державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Кисліценою Ю.Д. були відкриті виконавчі провадження № 57960453 та № 57960142 про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно.

Згідно із умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 р. ПАТ «ОТП Банк» у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CNL-204/041/2007 від 25.05.2006 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», що знаходиться за адресою: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ідентифікаційний код 21685166, МФО 300528, правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та гр. ОСОБА_1 .

В автоматизованому порядку для розгляду цієї заяви визначено суддю суду першої інстанції Ярошенко А.Г. (а.с. 23).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2019 року (а.с. 132-134) заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про зміну сторони у виконавчому провадженні у справі № 2-1317/2010 за позовною заявою ПАТ до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по стягнення боргу задоволено.

Замінено вибулого стягувача ПАТ «ОТП Банк» на його правонаступника - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (, юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 28-Д) у справі № 2-1317/2010 за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 139-152) просили ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про зміну сторони виконавчого провадження, стягнути з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» понесені судові витрати.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.155).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с.165), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с.167).

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання 15 січня 2020 року повідомлені апеляційним судом належним чином з дотриманням вимог ЦПК України про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через свого представника адвоката Пшець Ю.Ю. (а.с.146, 175), що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, (а.с. 174-175, 178-185) всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки та неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Комунарський ВДВС у м. Запоріжжі подав апеляційному суду заяву (а.с. 186-190) подав заяву про розгляд цієї справи апеляційним судом за відсутності його представника.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх учасників цієї справи і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив заяву Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відводів суддям апеляційного суду учасниками цієї справи у цій справі не заявлено, самовідводів суддями апеляційного суду у цій справі не заявлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню у цій справі з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву заявника у цій справі, керувався ст.ст. 260, 442 ЦПК України та виходив із такого.

15 квітня 2010 р. Комунарський районний суд м. Запоріжжя ухвалив по справі № 2-1317/2010 заочне рішення, згідно якого позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Запоріжжя до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Запоріжжя (м. Запоріжжя, пр. Леніна, 66, р/р № НОМЕР_3 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, ) заборгованість за договором кредиту у розмірі 514 245,83 грн.

Також, стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Запоріжжя (м. Запоріжжя, пр. Леніна, 66, р/р № НОМЕР_3 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, ) державне мито у розмірі 1700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,00 грн.

На підставі виконавчого листа № 2-1317/10, виданого 26.07.2010 р., постановою державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Кисліценою Ю.Д. були відкриті виконавчі провадження № 57960453 та № 57960142 про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 р. Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності до ст. ст. 512,514,1077-1079,1082,1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CNL-204/041/2007 від 25.05.2006 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», що знаходиться за адресою: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ідентифікаційний код 21685166, МФО 300528, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та гр. ОСОБА_1 .

Таким чином суд першої інстанції вважав, що договір купівлі продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 року є достатнім та допустимим доказом правонаступництва.

Згідно ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно ч. 3 до ст. 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Доводи представника відповідача про те, що дану заяву подано особою (представником) яка не має права подавати такі заяви та здійснювати представництво в суді не відповідає дійсності, оскільки повноваження представника позивача підтверджені передбаченими законом документами.

Так, відповідно ч. 2 до ст. 442 ЦПК України заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

По даній справі стороною є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яка делегувала свої права подачі даної заяви ОСОБА_3 за довіреністю від 27.09.2018 року.

Законом не заборонено звернення до суду представником, якому сторона або інший учасник процесу делегував свої повноваження.

Відповідно до ч. 3 ст. 59 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, законом введенні обмеження лише на безпосередню участь представника юридичної особи в суді.

ОСОБА_3 лише подала заяву до суду на що мала право відповідно до ч. 2 ст. 442 ЦПК України та жодного разу не прала участь у судових засіданнях. Оскільки безпосередньо представництво в суді в порядку ст. 58-62 ЦПК України здійснювала адвокат Коломоєць В.В. відповідно до довіреності від 02.04.2019 року яка знаходиться в матеріалах справи.

Отже, заява про заміну сторони виконавчого провадження є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Проте з такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Встановлено, що раніше постановою Запорізького апеляційного суду від 08 травня 2019 року (суддя-доповідач Маловічко С.В., судді Гончар М.С., Кочеткова І.В. а.с. 70-71) задовольнялась частково скарга ОСОБА_1 , ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2019 року (суддя Ярошенко А.Г.) у цій справі скасовувалась, матеріали за заявою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направлялись до суду першої інстанції для продовження розгляду у тому числі з таких підстав.

«Також в скарзі ОСОБА_1 вказує, що суд при прийнятті до розгляду заяви від представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Бушуєвої Ю.В. не перевірив, чи є вона адвокатом, оскільки з 01 січня 2019р. представництво у судах здійснюється виключно адвокатами.

Так, дійсно, у підпункті 11 пункту 16-1 Розділу ХУ «Перехідні положення» Конституції йдеться про наступне: представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами та адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017р.; у судах апеляційної інстанції з 1 січня 2018р.; у судах першої інстанції з 1 січня 2019р.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Проте представником ТОВ «ОТП Факторинг України» не надано жодного підтвердження щодо можливості здійснювати представництво інтересів цього товариства, зокрема, ані ордеру, ані договору, ані посвідчення адвоката, ані свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Перевіркою реєстру адвокатів встановлено, що ОСОБА_3 не значиться в цьому реєстрі, а тому не є адвокатом.

Відтак, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_3 не може подавати та підписувати заяви від імені юридичних осіб, які спрямовуються до судів.

За вказаних обставин, оскільки колегія не має повноважень щодо вирішення долі заяв, які подано від імені юридичної особи представником, який не є адвокатом, то у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України та статті 379 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із направленням матеріалів до суду першої інстанції для продовження розгляду».

В силу вимог ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду апеляційної інстанції, мають враховуватись судом першої інстанції під час нового розгляду справи (вирішення процесуального питання).

І хоча 31.10.2019 року Конституційний Суд України надав Висновок у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України.

Цим Висновком Конституційний Суд України визнав законопроект про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (далі Законопроект) таким, що відповідає вимогам статей 157 і 158 Конституції України.

Законопроектом пропонується:

«І. Внести до Конституції України (Відомості Верховної Ради України, 1996 р., № 30, ст. 141) такі зміни:

1. Статтю 1312 викласти в такій редакції:

„Стаття 1312. Для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Незалежність адвокатури гарантується.

Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Виключно адвокат здійснює захист особи від кримінального обвинувачення.

2. Підпункт 11 пункту 161 Розділу ХV „Перехідні положення вилучити.

ІІ. Цей Закон набирає чинності з дня його опублікування».

Здійснюючи перевірку Законопроекту на предмет його відповідності вимогам статей 157 і 158 Конституції України, Конституційний Суд України виходить з такого.

Конституція України не може бути змінена, якщо зміни передбачають скасування чи обмеження прав і свобод людини і громадянина або якщо вони спрямовані на ліквідацію незалежності чи на порушення територіальної цілісності України (частина перша статті 157 Конституції України).

Конституційний Суд України виходить із того, що запропоновані розділом I Законопроекту зміни до Конституції України розширюють можливості здійснення представництва в суді.

У Висновку зазначено, що поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом. З аналізу частини першої статті 1312 Конституції України у системному зв`язку з її статтею 59 випливає позитивний обов`язок держави, який полягає в гарантуванні участі адвоката у наданні професійної правничої допомоги особі з метою забезпечення її ефективного доступу до правосуддя за рахунок коштів держави у випадках, передбачених законом.

Конституційний Суд України констатує, що запропоновані розділом І Законопроекту зміни до статті 1312, підпункту 11 пункту 161 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України не передбачають скасування чи обмеження прав і свобод людини і громадянина та не спрямовані на ліквідацію незалежності чи на порушення територіальної цілісності України, а отже, відповідають вимогам частини першої статті 157 Конституції України.

Розділ II Законопроекту такого змісту: «Цей Закон набирає чинності з дня його опублікування» не передбачає скасування чи обмеження прав і свобод людини і громадянина, не спрямований на ліквідацію незалежності чи на порушення територіальної цілісності України, а отже, є таким, що відповідає вимогам частини першої статті 157 Конституції України.

Конституційний Суд України констатує, що на час надання ним цього висновку рішення про введення в Україні або в окремих її місцевостях воєнного або надзвичайного стану за процедурою, визначеною Конституцією України, не ухвалено, тому юридичних підстав, які б унеможливлювали внесення змін до Конституції України, немає.

З огляду на вказане Конституційний Суд України вважає, що Законопроект відповідає вимогам частини другої статті 157 Конституції України.

У Висновку зазначається, що Верховна Рада України дев`ятого скликання протягом року Законопроект не розглядала та протягом строку своїх повноважень не змінювала положень статті 1312, підпункту 11 пункту 161 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, а отже, Законопроект відповідає вимогам статті 158 Конституції України.

З огляду на наведене Конституційний Суд України вважає, що Законопроект відповідає вимогам статей 157 і 158 Конституції України.

Висновок Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Проте, апеляційним судом встановлено, що станом на час нового розгляду цієї справи судом першої інстанції (07.11.2019 року) або апеляційного перегляду цієї справи апеляційним судом (15.01.2020 року) зміни до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) не внесені, право юридичних осіб на самопредставництво у судах, у тому числі у суді першої інстанції, не розширено, заява у цій справі була подана до суду першої інстанції після 01.01.2019 року, зазначена справа не належить до категорії малозначних.

Поза межами апеляційного суду, передбаченої ЦПК України, є на теперішній час вирішення питання долі заяви, яка подана від імені юридичної особи представником, який не є адвокатом.

Решта доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та спростовуються матеріалами цієї справи.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 лише частково ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.

Однак, допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, яка підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення питання) до суду першої інстанції.

Крім того, встановлено, що боржниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був сплачений судовий збір (а.с. 162-163) при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі.

Проте, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи (вирішення питання) для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного із розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції у подальшому за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 81-82, 89, 141, 367, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2019 року у цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 21.01.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Подліянова Г.С.Маловічко С.В.