П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 761/5998/19

Номер провадження № 22-ц/824/451/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Саліхова В.В., Шахової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Кондратенко О. О., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором № б/н від 04 липня 2013 року у розмірі 11 816 грн. 10 коп. та судових витрат у розмірі 1 921 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 04 липня 2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 2 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Крім того, підписуючи вищевказану заяву, ОСОБА_1 підтвердив факт його ознайомлення з умовами кредитування в АТ КБ «Приватбанк», що були надані в письмовій формі.

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість останній не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитними зобов`язаннями, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 25 грудня 2018 року складає 11 816 грн. 10 коп., з яких 1 065 грн. 51 коп. тіло кредиту, 5 100 грн. 11 коп. - нараховані відсотки за користування кредитом, 4 611 грн. 62 коп. - нарахована пеня, а також штрафи, а саме 500 грн. - штраф (фіксована частина), 538 грн. 86 коп. - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року (а.с. 54-57) позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 04 липня 2013 року у розмірі 1 065 грн. 51 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 грн.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 05 грудня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» направило апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи в частині відмови у стягненні процентів та неустойки, просило скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року в цій частині та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, у іншій частині рішення залишити - без змін, судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами та неустойкою, суд першої інстанції посилався на відсутність підстав вважати, що під час укладання договору позивачем були дотримані вимоги законодавства про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з ним тих умов, на які наполягає банк.

Проте, відповідачем не заявлялись позовні вимоги про визнання кредитного договору недійсним або нікчемним, останнім не було подано відзиву на не було спростовано доводи позивача, у зв`язку з чим суд першої інстанції безпідставно звільнив відповідача від сплати відсотків та неустойки.

Скаржник зазначає, що звільнення ОСОБА_1 від сплати відсотків за кредитним договором може становити економічну небезпеку для країни, так як призведе до неможливості здійснювати виплату відсотків за депозитними договорами та іншими обов`язковими платежами.

Підписуючи Анкету-заяву від 04 липня 2013 року, ОСОБА_1 погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, які разом з вищевказаною заявою складають змішаний договір банківського рахунку та кредитного договору.

Крім того, відповідач користувався кредитними коштами, погашав заборгованість, заперечень щодо розміру заборгованості банк не отримував, що свідчить про згоду відповідача із розміром заборгованості, у тому числі й з нарахованими відсотками та неустойкою.

Так, оскаржуване рішення може призвести до нехтування принципами платності кредитного договору, нанести істотну шкоду споживачам банківських послуг та банку чим порушити стабільність функціонування фінансового сектору держави.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення, зупинено дію оскаржуваного рішення, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 грудня 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04 липня 2013 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 8).

При підписанні вказаної Анкети-заяви відповідач надав свою згоду на те, що підписана заява, разом Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 підтвердив ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його підписання та погодився з його умовами. Крім того, останній зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті позивача.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять підтвердження того, з якою саме редакцією Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку ознайомився та погодився відповідач підписуючи Анкету-заяву, а також, що вказані документи містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у тому розмірі і порядку нарахування, які містяться в документах, доданих банком до позовної заяви.

Крім того, роздруківка із сайту позивача не є належним доказом у справі, оскільки повністю залежить від волевиявлення та дій банку, який може вносити зміни до Умов та правил споживчого кредитування.

Наявні в матеріалах справи докази, зокрема, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, не містять підпису відповідача, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань у вигляді неустойки.

Однак, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» повернуті не були.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначені умови за яких договір вважається укладеним, а саме договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Пунктом 3, 4, 6, 8 та 9 частини 3 вищевказаної статті встановлено, що інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.

Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит.

Відповідно до п. 2.1.1 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ці Умови використання кредитних карт ПАТ КБ Приватбанку, Пам`ятка Клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт, а так само Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком та клієнтом з випуску та обслуговування карт. Банк випускає клієнту картку на підставі заяви, належним чином заповненої та підписаної клієнтом. Випуск карти та відкриття рахунку карти здійснюється в разі прийняття банком позитивного рішення про можливість випуску клієнту картки. Клієнт зобов`язується виконувати правила випуску, обслуговування та використання карт банку та при наявності додаткових карт забезпечити виконання правил власниками додаткових карт.

Пунктом 2.1.1.2.1 вищевказаних Правил встановлено, що для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Договір укладається терміном на п`ять років. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна сторона із сторін письмово не відмовилась від договору, він продовжується на такий же термін.

Так, в Анкеті-заяві, доданій до позовної заяви, містяться лише анкетні дані відповідача та волевиявлення останнього на отримання кредитної картки.

Відповідно до Витягу з Умов та правил надання банківських послуг банк у разі прийняття позитивного рішення випускає клієнту картку на підставі Заяви.

Разом з тим, з копії Анкети-заяви неможливо встановити, яке саме рішення було прийнято банком та тип банківської картки, яку отримав відповідач: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», у разі її отримання, а, отже, і відсоткову ставку за користування кредитом, яка безпосередньо залежить від типу банківської картки.

Колегія суддів погоджується в повній мірі з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Крім того, позивачем в супереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження нарахування заборгованості ОСОБА_1 відповідно до умов кредитного договору, належним чином погодженого між сторонами.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом, пені та штрафів, а саме фіксованої частини та процентної складової.

Разом з тим, Шевченківський районний суд міста Києва прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 065 грн. 51 коп. у зв`язку з тим, що отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» повернуті не були.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що підписана Анкета-заява є належним підтвердженням ознайомлення відповідача з умовами кредитування, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскількипозивачем не надано Умов та правил надання банківських послуг, які містять істотні умови договору, підписаних ОСОБА_1

З Анкети-заяви, долученої до позовної заяви, вбачається, що відповідач підтвердив ознайомлення з вищевказаними Умовами, однак не відомо в якій саме редакції.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 користувався грошовими коштами та сплачував заборгованість за договором, не є належним підтвердженням ознайомлення та погодження останнього з Умовами та правилами надання банківських послуг у тій редакції, на якій наполягає банк.

Позивачем до апеляційної скарги додано виписку по рахунку ОСОБА_1 за період з 01 січня 1999 року по 01 грудня 2019 року. Разом з тим, даний доказ було подано з порушенням приписів процесуального законодавства без підтвердження неможливості його подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача, а тому, керуючись ч. 3 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів не враховує його під час перегляду оскаржуваного рішення.

Як зазначає у своїх висновках Велика Палата Верховного Суду правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (справа № 342/180/17).

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору (справа № 342/180/17).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 21 січня 2020 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В. Шахова