Справа № 544/616/20
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

07 вересня 2020 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Чеботарьової Л.В.,

у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Пирятин, розглянувши цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що на підставі кредитного договору № б/н від 18.09.2013 відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 3000грн. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач за кредитним договором свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 31.03.2020 має заборгованість за договором в сумі 116058,66грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредита - 2877,63грн, заборгованості за нарахованими відсотками - 105278,24грн, нарахованої пені - 1900грн, штрафу (фіксована частина) - 500грн, штрафу (процентна складова) - 5502,79грн, які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати.

Представник позивача підтримав вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі, про що надав суду заяву, та у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача також не надходило.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення.

07.09.2020 згідно ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 18.09.2013 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до тарифів та умов якого відповідачу наданий кредит в сумі 3000грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 15-47).

При оформленні кредитної картки позичальник був ознайомлений і погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг, що підтверджується його підписом на анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанк» (а.с. 14).

З матеріалів справи вбачається, що банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу грошові кошти.

У порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання виконував не у повному обсязі, передбачені умовами договору платежі вносив несвоєчасно, тому за розрахунком позивача станом на 31.03.2020 утворилась заборгованість за договором в розмірі 116058,66грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредита - 2877,63грн, заборгованості за нарахованими відсотками - 105278,24 грн, нарахованої пені - 1900,00 грн, штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу (процентна складова) - 5502,79 грн, що підтверджено розрахунком позивача (а.с. 7-11).

Несплата відповідачем заборгованості за кредитом, на думку позивача, свідчить про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 2877,63грн заборгованості за тілом кредита, такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 105278,24грн заборгованості за нарахованими відсотками.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, позивачем вимог про стягнення відсотків на підставі ст. 625 ЦК України не заявлено.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК», вбачається, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав ОСОБА_1 кредитну картку № НОМЕР_1 (за якою позивач і просить стягнути заборгованість) з терміном дії - 08/17 (а.с.13).

Таким чином, у справі, що розглядається, вимоги про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками після серпня 2017 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Наведена позиція суду у повному обсязі узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові № 175/4753/15-ц від 06.02.2019.

Враховуючи викладене, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають стягненню відсотки за користування кредитом у сумі 12320,56грн. за період строку дії картки з 18.09.2013 по 31.08.2017.

Вимоги банку про стягнення процентів після серпня 2017 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та задоволенню не підлягають.

Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення пені та штрафів суд зазначає наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Про викладене вище зазначив Верховний Суд України в правових позиціях у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та постанові від 11 жовтня 2017 року у справі 6-1374цс17.

Відповідно до п п. 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг, за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим договором, Умовами і правилами, клієнт платить банку за кожним випадком порушення пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який платиться пеня, за кожний день прострочки.

У той самий час, згідно з п. 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, при цьому позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для одночасного стягнення пені та штрафів за порушення грошового зобов`язання, тобто подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені в сумі 1900грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500грн., штрафу (процентна складова) в сумі 5502,79грн., слід відмовити.

Підсумовуючи вище викладене суд зазначає, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість за кредитним договором в наступному розмірі: 2877,63грн - заборгованість за тілом кредита, 12320,56грн - заборгованість за нарахованими відсотками. Всього сума до стягнення складає 15198,19грн. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити з указаних вище підстав.

Відповідно до вимогст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 275,26грн з розрахунку: 15198,19 грн х 2102 грн / 116058,66 грн = 275,26грн.

Керуючись ст. 6-13,76-81, 141, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором в сумі 15198 (п`ятнадцять тисяч сто дев`яносто вісім) гривень 19 копійок, яка складається з: 2877,63грн - заборгованості за тілом кредита, 12320,56грн - заборгованості за нарахованими відсотками за період з 18.09.2013 по 31.08.2017, а також стягнути судовий збір у сумі 275 (двісті сімдесят п`ять) гривень 26 копійок, а всього стягнути 15473 (п`ятнадцять тисяч чотириста сімдесят три) гривні 45 копійок.

У задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за період з 01.09.2017 по 31.03.2020 в сумі 92957,68грн, нарахованої пені - 1900грн, штрафу (фіксована частина) - 500грн, штрафу (процентна складова) - 5502,79грн - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н. В. Нагорна