У Х В А Л А
09 січня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Чернявської Л.М.,
за участю секретарі судового засідання Пейкова О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Одесі заяву адвоката Григор`єва Віктора Вікторовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 про розподіл судових витрат,
26 грудня 2019 року до суду надійшли заперечення ОСОБА_2 на заяву про розподіл судових витрат.
27 грудня 2019 року до суду надійшли заперечення ОСОБА_3 на заяву про розподіл судових витрат.
Позивачі зазначають, що ОСОБА_4 заповів усе належне йому майно ОСОБА_1 . Друга жінка померлого ОСОБА_4 має ім`я по-батькові « ОСОБА_5 » (з апострофом). За таких обставин, дії приватного нотаріуса Марченко А.М. щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є протиправними і будуть оскаржені позивачами до Міністерства юстиції України та Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
Оскільки в заповіті не вказано число, місяць та рік народження, ідентифікаційний код та адреса особи, якій померлий заповів своє майно, Одеський державний нотаріальний архів безпідставно 10.01.2019 року видав дублікат заповіту сторонній особі, яка не має жодного відношення до заповіту.
Про це позивачам стало відомо в червні 2019 року, у зв`язку з чим, вважаючи, що перебування в провадженні суду цивільної справи, що пред`явлена не до того відповідача, є недоцільним, 02.07.2019 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Форманюк О.М. подала до суду заяву про залишення позову без розгляду.
Також зазначає, що Акт від 28.11.2018 року виконаних робіт за договором про надання правової допомоги б/н від 22.08.2018 року та Попередній розрахунок від 28.11.2018 подані суду 29.11.2018 року разом з клопотанням про забезпечення судових витрат.
У Відзиві на позовну заяву від 10.09.2018 року, який подано до суду 12.09.2018 року (без зазначення дати отримання позову, що також свідчить про порушення відповідачем вимог ст. 178 ЦПК України і 15 денного строку для надання відзиву наданого судом ухвалою від 02.08.2018) також не заявлено про орієнтовні судові витрати.
Доводи заяви про стягнення судових витрат, понесені відповідачкою, обґрунтовані лише ст. 142 ЦПК України, проте зміст заяви зводиться лише до переписування вимог ст. 142 ЦПК України і посилання на договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт та розрахунок судових витрат, які раніше надавались суду разом із клопотанням про забезпечення судових витрат.
Також, слід критично віднестися до Акту виконаних робіт від 28.11.2018 року, оскільки на ньому відсутній підпис відповідача. Акт від 28.11.2018 та Попередній розрахунок від 28.11.2018, на думку позивачів, підписані від ім`я відповідача рукою представника відповідача, так як почерк, яким заповнено ордер адвоката Григор`єва В.В. повністю співпадає з почерком адвоката. З цього приводу позивач подавала скаргу в КДК адвокатури, якою проводилась відповідна перевірка.
В Акті від 28.11.2018 року виконаних робіт за договором про надання правової допомоги б/н від 22.08.2018 року вказано, що виконані наступні послуги і відповідно до вимог п.4.1 Договору замовник вплатив послуги. Проте, п.4.1 Договору зовсім не стосується порядку оплати за договором, в цьому пункті йде мова про конфіденційність.
В матеріалах справи є Відзив на позовну заяву підписаний адвокатом відповідача та направлений на адресу позивачів 10.09.2018 зміст якого не відповідає вимогам п.7,8 ст. 178 ЦПК України і не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, які відповідач поніс або очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись про день, місце та час розгляду справи належним чином.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заяви не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів справи, 20 липня 2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування заповіту, який складено 14.10.2000 року ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 .
02 серпня 2018 року відкрито провадження по справі та призначений загальний розгляд справи. Попереднє судове засідання призначено на 20 вересня 2018 року.
Як зазначають позивачі, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Доньки померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.
Листом від 12.07.2018 року за № 123/02-14 приватний нотаріус Марченко А.М. повідомила позивачів, що ОСОБА_4 залишив заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 3-3261 від 14.10.2000 року, спадщина за заповітом була прийнята спадкоємцем за заповітом ОСОБА_1 (друга жінка померлого, шлюб зареєстровано 06.10.2006 року), тому позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом.
Предметом позову було визнання заповіту недійсним, підстави, за якими заявлено було цей позов були вимоги ст.229 ЦК України щодо вчинення правочину під впливом помилки.
Як зазначають позивачі, позов заявлений на той час, коли у них була відсутня копія заповіту.
Разом із позовною заявою позивач ОСОБА_2 подала до суду заяву про витребування у приватного нотаріуса Марченко А.М. копію спадкової справи № 4/2018 заведеної щодо майна померлого ОСОБА_4 .
Ухвалою суду від 02.08.2018 року про відкриття провадження у справі, суд задовольнив заяву позивача про витребування належним чином засвідченої копії заповіту.
27.08.2018 року до суду надійшла копія спадкової справи.
29.11.2018 року суд задовольнив клопотання позивача та витребував з Першої одеської державної нотаріальної контори усі документи, що стали підставою для видачі оскарженого заповіту.
20.12.2018 року була отримана відповідь з Першої одеської державної нотаріальної контори про те, що усі документи передані до Одеського державного нотаріального архіву.
Також 06.02.2019 року позивачі змінили підстави позову та просили визнати заповіт недійсним на підставі того, що він не був особисто підписаний заповідачем. 06.02.2019 року суд задовольнив клопотання позивача та витребував усі документи, що стали підставою для видачі оскарженого заповіту з Одеського державного нотаріального архіву.
18.03.2019 до суду надійшли копії витребуваних документів. На наступне судове засідання позивачі заявили клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та надали суду самостійно отримані оригінали підпису померлого. Ухвалою суду від 11.06.2019 року суд відмовив у задоволенні клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи.
19.06.2019 року позивачами подано заяву про відвід головуючого судді у справі.
19.06.2019 року провадження у справі було зупинене до вирішення питання про відвід.
21.06.2019 року у задоволенні відводу відмовлено.
25.06.2019 року провадження по справі поновлено, справа призначена до розгляду.
Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 15 серпня 2019 року залишені без розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування заповіту, який складено 14.10.2000 року ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 06 грудня 2019 року залишені без розгляду позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування заповіту, який складено 14.10.2000 року ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 та посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори і зареєстрований в реєстрі за № 3-3261 від 14.10.2000 року.
Стаття 133 ЦПК визначає види судових витрат. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи.
П. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів (ч. 2 ст. 137 ЦПК) щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Обов`язком сторін у цивільному процесі є доведення тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Критерії оцінки поданих заявником доказів суд установлює самостійно в кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі ст.17 закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 269 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд при визначенні суми відшкодування, має виходити з критерію реальності витрат та критерію розумності їх розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи витрати на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, у рішеннях: від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п.80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна та інших проти України» (пп.3436), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п.95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими (необхідними), а їх розмір обґрунтованим.
Відповідно до п.5 ч.141 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Суду не надані належні та допустимі докази щодо необґрунтованих дій позивача в ході розгляду справи, оскільки з`ясовувались обставини справи та підстави звернення до суду з позовом. Як зазначає позивачка, встановлені в ході розгляду справи обставини, стали підставою для захисту порушеного права іншим способом, шляхом подання позовної заяви з інших підстав, пов`язаного зі спадщиною, а тому позов залишений без розгляду.
Керуючись ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, суд
Заяву адвоката Григор`єва Віктора Вікторовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 про розподіл судових витрат від 16.12.2019 року залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л.М. Чернявська

09.01.2020