Провадження № 2-др/522/61/20
09 вересня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Грищук В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -
Приморським районним судом м. Одеси 02.07.2020 року ухвалено рішення, яким задоволено частково позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири в розмірі 106 676 (сто шість тисяч шістсот сімдесят шість) гривень та моральну шкоду у розмірі 1 000 (однієї тисячі) гривень, а також стягнути судовий збір у розмірі 2 420 (дві тисячі чотириста двадцять) гривень 99 копійок.
В іншій частині вимог, тобто у задоволенні вимог до ОСОБА_1 - відмовлено.
У судове засідання 09.09.2020 року сторони не з`явилися, від представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримані.
Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнути з позивача витрати відповідача ОСОБА_1 на правничу допомогу, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частинами 1, 2, статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 3 ст. 133 ЦПК України закріплено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами, разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Судом встановлено, що 05.03.2019 року між адвокатом ОСОБА_4 та клієнтом ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правничої допомоги № 05/03цс (а.с.40 Т.2).
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, на думку суду, є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Позивачем не спростована співмірність послуг адвоката зі складністю проведеної ним роботи на користь відповідача ОСОБА_1 .
Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України визначено, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Тож, оскільки при ухваленні рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат, розмір таких витрат заявлений ОСОБА_1 до стягнення з позивача обґрунтований, тому заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат підлягає задоволенню повністю.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 270, 354 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення, але не менше ніж строк дії карантину в Україні.
Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Апеляційна скарга подається через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст додаткового рішення складено 09.09.2020 року.
Суддя: В.Я. Бондар