ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/1288/19 Головуючий суддя І інстанції Бородіна О. В.
Провадження № 22-ц/818/3994/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на нерухоме майно (крім землі), з них:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря : Семикрас О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна» на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 29 квітня 2020 року, ухвалене у складі головуючого судді Бородіної О.В., по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна» до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Державного кадастрового реєстратора Відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Князєва Антона Володимировича, треті особи: Департамент земельних відносин Харківської міської ради, ОСОБА_1 , Харківська міська рада, про визнання неправомірним внесення відомостей та скасування державної реєстрації земельної ділянки,

встановив:

22 лютого 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Державного кадастрового реєстратора Відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Князєва Антона Володимировича, треті особи: Департамент земельних відносин Харківської міської ради, ОСОБА_1 , Харківська міська рада, про визнання неправомірним внесення відомостей та скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Фортуна» на праві приватної власності належать нежитлові будівлі та споруду літ.Б-4» площею 1554,8 кв.м., літ; «А-1» площею 865,0 кв.м. по АДРЕСА_1 та нежитлові будівлі та споруди літ. «А-1» площею 135,8 кв.м., літ, «Б-1» площею 409,2 кв.м., літ. «В-2» площею 875,1 кв.м., літ. «Д-1» площею 70,8 кв.м. по АДРЕСА_2 . Вказані виробничі та адміністративні будівлі фактично знаходяться поруч одні від інших, використовуються ТОВ «Фортуна» в єдиному технологічному циклі виробництва та зв`язані між собою телекомунікаційними, електричними та іншими мережами і комунікаціями.

Вказав, що на теперішній час та з урахуванням рішень Харківської міської ради віл 22. 02. 2017 № 629/12, від 22.06.2012 № 762/12, а також Договору про внесення авансового внеску № 41/12 від 07.06 2012 щодо викупу земельної ділянки під кадастровим №.02:011:0009 по АДРЕСА_1 вирішується у судовому порядку (справа №922/4196/16).

Зазначив, що з метою впорядкування питання щодо отримання у користування або у власність сусідньої земельної ділянки для експлуатації нежитлових будівель та споруд літ. «А-1» площею 135,8 кв.м., літ. «Б-1» площею 409,2 кв.м., літ. «В-2» площею 875,1 кв.м., літ. «Д-1» площею 70,8 кв.м. по АДРЕСА_2 , ТОВ «Фортуна» 08.06.2017 звернулося із відповідним листом за №29 від 07.06.2017 та №48 від 28.07.2017 до Харківської міської ради на ім`я міського голови.

01.03.2018 до ТОВ «Фортуна» з листом за №1 на ім`я директора товариства звернувся гр. ОСОБА_1 . У вказаному листі остійній просив Позивача погодити межі земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,0455 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Також до листа були додані безпосередньо акти погодження меж спірної земельної ділянки від 12.03.2018 та приймання-передачі на зберігання межових знаків без дати, а також план меж земельної ділянки.

У листі зазначалось, що гр. ОСОБА_1 на праві власності на підставі договорів купівлі-продажу №203 від 22.01.2018 та №494 від 01.02.2018, посвідчених приватним нотаріусом ХМНО Ємцем І.О., належить житловий будинок по 1/2 частині, розташований на цій ділянці.

Відповідь про відмову та/або рішення міської ради про надання згоди на оформлення права власності чи права користування ТОВ «Фортуна» земельною ділянкою, яку позивач просив оформити у листах №29 від 07.06.2017 та №48 від 28.07.2017, отримані не були, але ознайомившись із планом земельної ділянки по АДРЕСА_3 , за погодженням меж якої до позивача звернувся гр. ОСОБА_1 , було встановлено, що частина ділянки, яку намагається гр. ОСОБА_1 оформити для експлуатації житлового будинку із господарськими спорудами, є частиною саме тієї земельної ділянки, за оформленням якої ТОВ «Фортуна» зверталась раніше з листами №29 від 07.06.2017 та №48 від 28.07.2017.

Враховуючи зазначене ТОВ Фортуна відмовились від погодження меж земельної ділянки у запропонованих границях.

Наприкінці травня 2018 року з сайту «Публічна кадастрова карта України» позивач дізнався про наявність зареєстрованої земельної ділянки під кадастровим номером №.02:011:0013, площею 0,0455 га по АДРЕСА_3 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Вважає, що здійснення державної реєстрації вказаної земельної ділянки проведено з порушенням закону, на підставі документів, які не відповідають вимогам законодавства, реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі на його думку проведена з порушенням Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ № 1051 від 17.102012 року та Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18.05.2010 року № 376, та порушила права позивача, оскільки вони вправі були очікувати на отримання частини цієї земельної ділянки у користування.

На підставі вищевикладеного, з урахування уточнень позовних вимог 29.07.2019 року ТОВ «Фортуна» просив визнати протиправними дії державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Харківській області щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру стосовно земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 та присвоєння їй кадастрового номеру :02:011:0013; скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,0455 га, кадастровий номер :02:011:0013. Також просив стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фортуна» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Вказало, що ОСОБА_1 придбав у приватну власність житловий будинок, який розміщено на земельній ділянці, що не була сформовано - її межі не було визначено та не надано земельній ділянці кадастрового номеру. У попередніх власників житлового будинку не було оформлено будь-яких прав на земельну ділянку, ані права власності, ані права користування. Таким чином, відповідачу належить лише житловий будинок по АДРЕСА_3 . Жодних прав на земельну ділянку у ОСОБА_1 не виникло.

Зазначає, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації

Судом першої інстанції не прийнято до уваги відсутність у ОСОБА_1 будівельного паспорту і містобудівних умов та обмежень на забудову спірної земельної ділянки, оскільки для їх отримання необхідно набуття у власність чи користування саму земельну ділянку.

Вказав, що Харківською міською радою під час розгляду справи №922/4192/16 у Господарському суді Харківської області було заявлене клопотання від 05.12.2018 про залучення до участі у цій справі гр. ОСОБА_1 з тих підстав, що межі та границі земельної ділянки позивача по АДРЕСА_1 під кадастровим №:02:011:0009 перетинаються від тепер із межами земельної ділянки, яку бажає оформити третя особа, по АДРЕСА_3 під кадастровим № :02:011:0013. Позивач остаточно переконався в тому, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру про земельно ділянку по АДРЕСА_3 , площею 0,0455 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, присвоєння їй кадастрового № :02:011:0013 та формування відповідної ділянки як об`єкта цивільних прав, проведене не тільки з порушенням вимог чинного законодавства, а і з порушенням прав ТОВ «Фортуна».

Зазначив, що у вже зареєстрованій земельній ділянці змінено і її цільове призначення: - з попереднього «для експлуатації житлового будинку із господарськими спорудами» на «02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», хоча для «будівництва та подальшої експлуатації» може відводитися чи оформлюватися лише вільна від забудови земельна ділянка. Таким чином, невідповідність поданої до реєстрації документації свідчить про те, що державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області не дотримано вимоги ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», оскільки земельну ділянку з кадастровим номером :02:011:0013, площею 0,0455 га по АДРЕСА_3 було зареєстровано на підставі документів, які не відповідають вимогам законодавства, чим було порушено не тільки Порядок №1051 та Інструкція № 376, а і права позивача як власника суміжної земельної ділянки.

Вказав, що земельна ділянка під кадастровим номером №:02:011:0013, площею 0,0455 га по АДРЕСА_3 попередніми власниками сформована та оформлена на праві власності чи на праві користуванні не була. З переходом права власності до гр. ОСОБА_1 на житловий тинок по АДРЕСА_3 по 1/2 частині, право на земельну ділянку у відому за вказаною адресою і у визначених границях, на підставі ч. 1 ст. 377 ЦК України та ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України, не перейшло, оскільки воно мало перейти виключно після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера до укладення договору купівлі-продажу житлового будинку.

Від так, подальша реєстрації відповідачем цієї земельної ділянки із присвоєнням неї кадастрового номеру була проведена також незаконно.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру у Харківській області просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

На обґрунтування вказав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що відповідач порушив його права. Вказав про необґрунтованість вимог позивача та зазначив, що позивач у позові посилається на те, що він мав намір отримати у користування або у власність земельну ділянку за адресою по АДРЕСА_2 , у зв`язку із чим останній із відповідними листами звертався до Харківської міської ради. Також позивач зазначає, що 01.03.2018 р. до нього звернувся гр. ОСОБА_1 з проханням погодити межі земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,0455 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. При цьому зі змісту позовних вимог ТОВ «Фортуна» взагалі не зрозуміло, які саме земельні ділянки, на думку останнього, перетинаються із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:011:0009, зареєстрованою за заявою ОСОБА_1 .

Зазначив, що жодних доказів існування таких перетинання суміжних меж позивачем не надано. В тому числі відповідач посилався на заборону втручання будь-яких органів та посадових осіб у діяльність державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок. Вважає безпідставними посилання позивача на невідповідність документації на підставі якої проведено реєстрацію спірної земельної ділянки.

У письмовій відповіді на відзив Головного управління Держгеокадастру у Харківській області - ТОВ «Фортуна» просить відхилити обставини викладені у відзиві на апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області та задовольнити апеляційну скаргу.

Вказало, що зазначає, що ніяких доказів в обґрунтування заперечень на позов відповідач не навів та не надав, а також не обґрунтував та не спростував тверджень позивача про те, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру про земельно ділянку по АДРЕСА_3 , площею 0,0455 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд присвоєння їй кадастрового № :02:011:0013 та формування відповідної ділянки як об`єкта цивільних прав, проведене з порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача та відповідача, які з`явилися у судове засідання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам оскаржене рішення суду у повній мірі відповідає.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено та не представлено належних, достовірних та достатніх доказів порушення відповідачами його законних прав та інтересів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

Судовим розглядом встановлено, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Фортуна» на праві приватної власності належать нежитлові будівлі та споруди літ.Б-4 площею 1554,8 кв.м., літ. «А-1» площею 865,0 кв.м. по АДРЕСА_1 та нежитлові будівлі та споруди літ. «А-1» площею 135,8 кв.м., літ, «Б-1» площею 409,2 кв.м., літ. «В-2» площею 875,1 кв.м., літ. «Д-1» площею 70,8 кв.м. по АДРЕСА_2 .

Згідно листа за №29 від 07.06.2017 ТОВ «Фортуна» звернулися до Харківської міської ради на ім`я міського голови з проханням надання дозволу на розробку земельного проекту для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі розташованої за адресою АДРЕСА_2 .

Також з метою отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 ТОВ Фортуна на виконання листа Харківської міської ради № 3588/0/27-17 від 30.06.2017 року до Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради було надіслано перелік документів відповідно до супровідного листа №48 від 28.07.2017.

01 березня 2018 р. до ТОВ «Фортуна» з листом за №1 на ім`я директора товариства звернувся гр. ОСОБА_1 . У вказаному листі останній просив Позивача погодити межі земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,0455 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

У листі зазначалось, що відповідачу на праві власності на підставі договорів купівлі- продажу №203 від 22.01.2018 р. та №494 від 01.02.2018 р., посвідчених приватним нотаріусом ХМНО Ємцем І.О., належить житловий будинок по 1/2 частині, розташований на цій ділянці. Також до листа були додані безпосередньо акти погодження меж спірної земельної ділянки та приймання-передачі на зберігання межових знаків.

На час звернення до позивача із зазначеним листом та до теперішнього часу відповідь про відмову та/або рішення міської ради про надання дозволу на оформлення права власності чи права користування ТОВ «Фортуна» земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2 , яку Позивач просив оформити у листах №29 від 07.06.2017 р. та №48 від 28.07.2017р. отримані не були.

Зазначає позивач, вони відмовились від погодження меж земельної ділянки, оскільки ознайомившись із планом земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,0455 га, за погодженням меж якої до позивача звернувся гр. ОСОБА_1 , ними було встановлено, що частина ділянки, яку намагається гр. ОСОБА_1 оформити для експлуатації житлового будинку із господарськими спорудами, є частиною саме тієї земельної ділянки, за оформленням якої ТОВ «Фортуна» зверталась раніше з листами №29 від 07.06.2017р. та №48 від 28.07.2017 р.

ТОВ «Фортуна» листом від 13.04.2018 р. за №23 для роз`яснення ситуації що склалась, звернулась до Харківської міської ради на ім`я міського голови.

Листом від 11.05.2018р. за № 3204/0/225-18 Департамент земельних відносин Харківської міської ради у відповідь на звернення Позивача від 13.04.2018 р. за №23 повідомив, що згідно генерального плану м. Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 27.02.2013 за №1023/13, земельна ділянка по АДРЕСА_3 , частково розташована в зоні садибної житлової забудови, а частково в зоні промислових підприємств в межах впливу промутворень.

У вказаному листі повідомили, що Департамент земельних відносин Харківської міської ради у зв`язку із зверненням від 06.03.2018 року ФО-П ОСОБА_2 розробника документації із землеустрою, було погоджено межу загального користування від т.А до т. Б земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 .

Згідно інформації Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 12.04.2018 року Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області на підставі технічного документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ФО-П ОСОБА_2 , проведено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :02:011:0013, місце розташування адреса: АДРЕСА_3 , площею 0,0455 га. Цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Категорія земель землі житлової та громадської забудови. Відомості про зареєстроване право власності у кадастрі відсутня.

З інформації наданої Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області у листі № 1662/116-19 від 05.07.2019 року вбачається, що реєстрація вказаної земельної ділянки проведена 12.04.2018 року Державним кадастровим реєстратором Відділу у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області Князєвим Антоном Володимировичем, яка здійснюється під час їх формування за результатами складення документації із землеустрою шляхом відкриття Поземельної книги та внесення відповідних відомостей про земельну ділянку до державного земельного кадастру.

За змістом статті 17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною третьою статті 122 ЗК України районні державні адміністрації на їхніх територіях передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частиною четвертою і частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 123 ЗК України надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які дані того, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку, то отримання земельної ділянки у користування здійснюється в загальному порядку, а саме на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), тобто у відповідності до абзацу 4 частини першої статті 123 ЗК України.

У відповідності зі статтею 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Згідно пункту10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разподілу чи об`єднання земельних ділянок якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Пунктом 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012року № 1051, визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі даних про те, що протягом одного року Державному кадастровому реєстраторові органом державної реєстрації прав не надано відповідної інформації в порядку інформаційного обміну.

Відповідно до частини сьомої статті 79-1 ЗК України винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Після формування земельної ділянки, відповідно до частини третьої статті 79-1 К України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (частина чотири статті 79-1 ЗК України).

Як було встановлено судом ОСОБА_1 звернувся до ФО-П ОСОБА_2 для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). На підставі виготовленої документації державним реєстратором Відділу у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області Князєвим Антоном Володимировичем проведено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:011:0013 за адресою АДРЕСА_3 , площею 0,0455 га. Такі дії державного реєстратора відповідають частині десятій статті 79-1 ЗК України, оскільки державна реєстрація речових прав на земельну ділянку здійснюється після державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Щодо позовних вимог про скасування судом державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :02:011:0013, внесеного до Державного земельного кадастру, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до речових прав, які підлягають державній реєстрації віднесено речові права, похідні від права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в організаційну систему державної реєстрації прав входять суб`єкти державної реєстрації прав (виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, акредитовані суб`єкти), державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Стаття 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наділяє суб`єктів державної реєстрації прав повноваженнями щодо забезпечення проведення державної реєстрації прав, ведення Державного реєстру прав.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Також відповідно до статті 6 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частиною 1 статті 9 вказаного Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюється державним кадастровим реєстратором.

Згідно з п. 6 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 року (далі - Порядок), до повноважень державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та його територіальних органів належать, зокрема, здійснення державної реєстрації земельних ділянок, скасування такої реєстрації.

Відповідно до п. 66, 67 Порядку внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку.

Так, згідно з п. 60, 61 Порядку запис у поземельній книзі скасовується (поновлюється) державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування (поновлення) запису в поземельній книзі здійснюються шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються в електронній (цифровій) формі - електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що його права порушено. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі оформлення. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Відповідно до пункту 3.12 Інструкції «Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі(на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18.05.2010 року №376, ТОВ «Фортуна» як користувач суміжної ділянки був своєчасно повідомлений про дату та час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі, а саме не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт. Лист, в якому вказувалося про дату та час проведення вищевказаних робіт 12.03.2018 року, був вручений представнику ТОВ «Фортуна» 1.03.2018 року під підпис, тобто набагато раніше чим за 5 робочих днів.

Отже, матеріали справи не містять будь-яких відповідей від ТОВ «Фортуна» про свою незгоду з запропонованими кордонами земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні у третьої особи (у ОСОБА_1 ), розташованої за адресою АДРЕСА_3 .

При добросовісному виконанні набувачем земельної ділянки обов`язків щодо узгодження меж з користувачами чи власниками суміжних земельних ділянок, у разі, якщо користувач чи власник суміжної земельної ділянки безпідставно ухилився від погодження меж та не підписав акт, сама відсутність такого акту погодження меж не свідчить про незаконність рішення про затвердження проекту землеустрою та про передачу земельної ділянки у користування.

Вказане узгоджується із висновком висловленим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18).

Доводи позивача про порушення його права вказаною реєстрацією є безпідставними, оскільки позивач у судовому порядку захищає право на орієнтовний розмір та бажане місце розташування земельної ділянки, вказане ним у заяві про надання дозволу на розробку земельного проекту для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі розташованої за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини другої статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, в якому зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Органам, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Визначаючи предмет позову, як спосіб захисту права чи інтересу, важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 ЦК України, за приписами якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Також відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Визнання протиправним і скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за третьою особою є захистом прав позивача від порушення їх іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна. Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно (зокрема, земельну ділянку) іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж об`єкту. Належним відповідачем у такій справі, є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру (позиція Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 р. по справі № 823/2042/16).

Земельна ділянка за кадастровим номером :02:011:0013 зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , для обслуговування житлового будинку право власності на який належить ОСОБА_1 . Статус якого позивачем у даній цивільній справі визначено як третя особа.

Процесуальні права та обов`язки відповідача та третьої особи різні та мають відповідні процесуальні наслідки.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно залучати до участі у справі співвідповідача.

Враховуючи те, що позивач не заявляв позовної вимоги до ОСОБА_1 та не заявляв клопотання про залучення його належним відповідачем, зазначене є підставою для відмови у задоволенні позову, що не позбавляє позивача права звертатися з позовом до належного відповідача.

Висновки суду про відсутність достатніх та належних доказів на підтверджували наявність порушених прав та охоронюваних законом інтересів Позивача відповідають матеріалами справи і доводами скарги, які не підтверджені належними і допустимим доказами, не спростовані.

У справі відсутні докази про те, що частина земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ОСОБА_1 , яка має кадастровий номер :02:011:0013 та розташована за адресою АДРЕСА_3 перетинається з земельною ділянкою, що знаходиться у користуванні ТОВ «Фортуна». Також, відсутні будь-які докази про те, що саме ця земельна ділянка з кадастровим номером :02:011:0013 або її частка, що оформлена ОСОБА_1 для експлуатації житлового будинку із господарськими спорудами, є частиною саме тієї земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , за оформленням якої ТОВ «Фортуна» звернулась раніше листами до Харківської міської ради.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. З аналізу статті 265 ЦПК України вбачається, що суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору (стаття 13 ЦПК України ), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти учасникам процесу в реалізації таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, мас право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, позивачем не було доведено належними та допустимими доказами порушення норм чинного законодавства прав та інтересів ТОВ «Фортуна» третьою особою ОСОБА_1 шляхом проведення державної реєстрації земельної ділянки із присвоєнням кадастрового номеру №:02:011:0013, площею 0,0455 га по АДРЕСА_3 здійснено з порушенням норм чинного законодавства та порушує права та інтереси ТОВ «Фортуна».

Суд першої інстанції, не встановивши факту порушення відповідачем прав позивача, дійшов правильного висновку про недоведеність вимог позову та відсутність правових підстав для його задоволення.

Судом першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України повно та всебічно дослідив обставини справи, перевірив докази та надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, то відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2020 року-залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 11 вересня 2020 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

О.М.Хорошевський.