13 серпня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
судді Борєйко О.М.
за участю секретаря судового засідання Юр`євої К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
14 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачу на підставі договору дарування частки житлового будинку належить 2/5 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться у АДРЕСА_1 .
У вказаному житловому приміщенні зареєстровані дві особи: син позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його колишня дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З січня 2019 року відповідач у вказаному житловому приміщенні не проживає, участі в утриманні будинку не приймає. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 липня 2019 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірваний.
Відповідач більше одного року без поважних причин не проживає у вищевказаному будинку, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 квітня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у вищевказаній справі та призначено судове засідання.
06 серпня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій уточнила позовні вимоги, просить визнати відповідача такою, що втратила право користування 2/5 частини житлового приміщення в будинку АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на підставі договору дарування.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу її реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі Судової влади України.
Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання без поважних причин двічі не з`явилася, відзиву чи заперечень щодо позовної заяви суду не надала. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного.
Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст.16 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до договору дарування частки житлового будинку від 23 листопада 2018 року, ОСОБА_3 безоплатно передав у власність, а ОСОБА_1 прийняла в дар 2/5 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться у АДРЕСА_1 . (а.с. 8-9).
Згідно копії витягу № 146696757 від 23 листопада 2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 є власником 2/5 частини будинку АДРЕСА_1 (а.с. 10).
Згідно довідки з місця проживання та про склад сім`ї від 29 січня 2020 року № 2226, виданої комітетом самоорганізації населення мікрорайону «Благовісний», в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , зареєстровані її син ОСОБА_3 та його колишня дружина - ОСОБА_2 , яка з січня 2019 року у вказаному домоволодінні не проживає(а.с. 11).
Відповідно до копії заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 липня 2019 року по справі № 712/3501/19, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований 09 червня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 145 - розірвано.(а.с. 13).
Згідно з актом опитування сусідів від 10 вересня 2019 року, складеного головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Благовісний» Котенко Л.Г., який підписаний ОСОБА_8 що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована, але не проживає з січня 2019 року(а.с. 5).
Згідно з актом опитування сусідів від 9 січня 2019 року, складеного головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Благовісний» Котенко Л.Г., який підписаний ОСОБА_8 що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_7 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована, але не проживає з січня 2019 року, її особисті речі в домоволодінні відсутні (а.с. 5).
Відповідно до заяви ОСОБА_8 від 13 серпня 2020 року, яка зареєстрована в 3/5 частини будинку АДРЕСА_1 , остання підтверджує, що ОСОБА_2 зареєстрована в 2/5 частини будинку АДРЕСА_1 , проте за вказаною адресою не з`являється, не проживає з січня 2019 року і до цього часу , її речі в домоволодінні відсутні.
Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Статтею 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.
Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.
Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ч.1 ст.156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилими приміщеннями нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.
Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК УРСР, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач з нею однією сім`єю не проживає, спільного господарства вони не ведуть, договір найму житлової площі між ними не укладений, відповідач добровільно вибула із частини житлового будинку, що належить позивачу, постійно проживає в іншому не відомому позивачу місці з січня 2019 року, що підтверджується актами опитування сусідів, заявами та довідкою з місця проживання.
Доказів, які б свідчили про те, що відповідач після звернення позивача до суду з даним позовом знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , матеріали справи не містять.
Крім того, матеріали справи не містять та відповідачем не надано жодного доказу, який свідчить про її проживання в 2/5 частині будинку АДРЕСА_1 з січня 2019 року або вчинення перешкод будь-якими особами в її проживанні за зареєстрованим місцем проживання.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт постійної відсутності відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без поважних причин в будинку АДРЕСА_1 .
Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника та/або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Факт реєстрації відповідача в 2/5 частині будинку АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності позивачу, порушує право власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Позивач самостійно несе витрати, пов`язані з утриманням вказаного домоволодіння.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок.
На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.41 Конституції України, згідно ст.ст.15, 16, 182, 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.150, 156 ЖК Української РСР та керуючись ст.ст. 1, 2, 76, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування 2/5 частини будинку АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , судові витрати по оплаті судового збору за подачу позову в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Суддя О.М. Борєйко