ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 177/119/15-ц

провадження № 61-6018 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг»,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу адвоката Стригунової Галини Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2017 року в складі судді Коваль Н. В. та на постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 05 березня 2019 року в складі колегії суддів Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 та з уточненням позовних вимог просило звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах, а саме:

у рахунок погашення заборгованості ТОВ «Агрохолдинг» перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за договором про невідновлювальну кредитну лінію від 01 квітня 2010 року № 02-01-10 (зі змінами та доповненнями) в сумі 204 543 427, 92 грн, що включає суму строкової заборгованості по кредиту - 8 170 000 дол. США (що згідно з курсом НБУ станом на 12 серпня 2015 року складає 174 605 563,5 грн); суму строкової заборгованості по відсотках - 38 580,56 дол. США (що згідно з курсом НБУ станом на 12 серпня 2015 року складає 824 526,37 грн); суму простроченої заборгованості по відсотках - 1 312 972,49 дол. США (що згідно з курсом НБУ станом на 12 серпня 2015 року складає 28 060 257,22 грн.); пеню за прострочення заборгованості по відсотках - 1 053 080,83 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки - 14 земельних ділянок, які належать на праві власності ОСОБА_1 , що розташовані на території Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, а саме: земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0347, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_1 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0348, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_2 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0349 цільове призначення- для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_3 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0350 цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_4 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0353, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_5 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0351, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_6 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0354, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_7 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № -03:001:0344, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_8 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0343, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_9 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0342, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_10 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0341, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_11 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0340, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_12 , земельну ділянку, загальною площею 1,1459 га, кадастровий № :03:001:0345, цільове призначення- для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_13 , земельну ділянку, загальною площею 0,8541 га, кадастровий № :03:001:0346, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_14 , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В обґрунтування позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» зазначало, що 01 квітня 2010 року між банком і ТОВ «Агрохолдинг» укладений кредитний договір № 02-01-10, згідно з умовами якого банк надав ТОВ «Агрохолдинг» кредит на загальну суму 13 000 000 грн із терміном повернення кредитних коштів до 30 квітня 2010 року та з оплатою 22 % річних за їх користування.

ТОВ «Агрохолдинг» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до кредитного договору від 01 квітня 2010 року № 02-01-10 неодноразово вносились зміни і доповнення, в тому числі щодо терміну повернення коштів.

У забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Агрохолдинг» між позивачем і ОСОБА_1 укладений нотаріально посвідчений іпотечний договір від 19 листопада 2010 року № 103 І/1110, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку 12 земельних ділянок, що розташовані на території Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та належать іпотекодавцю на праві власності, вартістю 1 029 171 грн.

У цей договір 30 квітня 2010 року внесено зміни додатковим договором № 1 та доповнено пункт 1 укладеного іпотечного договору передачею в іпотеку ще 2 земельних ділянок, що належать на праві власності іпотекодавцеві, вартістю 965 000 грн.

Унаслідок невиконання ТОВ «Агрохолдинг» зобов`язань за укладеним кредитним договором станом на 01 листопада 2014 року виникла заборгованість у розмірі 8 877 040,83 дол. США, яку ТОВ «Агрохолдинг» та ОСОБА_1 в добровільному порядку на вимогу банку не сплатили.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що умови додаткових угод, укладених між банком і ТОВ «Агрохолдинг», відповідно до яких збільшився обсяг зобов`язань іпотекодавця, не були погоджені з ОСОБА_1 , а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 05 березня 2019 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково, рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2017 року - скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки - 14 земельних ділянок, які належать на праві власності ОСОБА_1 , що розташовані на території Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, а саме: земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0347, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_1 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0348, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_2 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0349 цільове призначення- для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_3 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0350 цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_4 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0353, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_5 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0351, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_6 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0354, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_7 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № -03:001:0344, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_8 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0343, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_9 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0342, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_10 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0341, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_11 , земельну ділянку, загальною площею 2,000 га, кадастровий № :03:001:0340, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_12 , земельну ділянку, загальною площею 1,1459 га, кадастровий № :03:001:0345, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_13 , земельну ділянку, загальною площею 0,8541 га, кадастровий № :03:001:0346, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ділянка № НОМЕР_14 , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, у рахунок погашення заборгованості ТОВ «Агрохолдинг» перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за договором про невідновлювальну кредитну лінію від 01 квітня 2010 року № 02-01-10 в розмірі 204 035 310,95 гривень, що включає суму строкової заборгованості по кредиту - 8 170 000 дол. США (що згідно з курсом НБУ станом на 12 серпня 2015 року складає 174 605 563,5 грн); суму строкової заборгованості по відсотках - 38 580,56 дол. США (що згідно з курсом НБУ станом на 12 серпня 2015 року складає 824 526,37 грн); суму простроченої заборгованості по відсотках - 1 312 972,49 дол. США (що згідно з курсом НБУ станом на 12 серпня 2015 року складає 28 060 257,22 грн); пеню за прострочення заборгованості по відсоткам - 544 963,86 грн).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Апеляційний суд виходив із того, що згідно з пунктом 12 іпотечного договору від 19 листопада 2010 року № 1031/1110 у разі змін будь-якого строку виконання основного зобов`язання право іпотеки не припиняється. При цьому, якщо збільшується розмір основного зобов`язання, право іпотеки розповсюджується також і на такі зобов`язання, отже іпотекодавець ОСОБА_1 надала згоду на розповсюдження дії договору іпотеки до повного виконання боржником зобов`язання, а тому враховуючи підтверджену в установленому законом порядку заборгованість за кредитним договором, наявні правові підстави для часткового задоволення позову та звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у рахунок погашення такої заборгованості.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

19 березня 2019 року адвокат Стригунова Г. І. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2017 року та на постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 05 березня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі представник відповідача просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду як таку, що прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права й порушенням норм процесуального права, а рішення суду першої інстанції змінити, відмовивши в задоволенні позову в зв`язку з пропуском позовної давності.

Указує, що банк дізнався про порушення своїх прав за кредитним договором не пізніше, ніж 30 червня 2011 року, а саме з моменту настання строку виконання зобов`язання за цим договором, проте з даним позовом банк звернувся лише в січні 2015 року, тобто з пропуском позовної давності.

Зазначає, що ОСОБА_1 не знала про внесення змін до кредитного договору та, відповідно, не може відповідати за вказаними зобов`язаннями.

Відзив на касаційну скаргу

Відзив на дану касаційну скаргу від інших учасників справи до Верховного Суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Апеляційний суд установив, що 01 квітня 2010 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Агрохолдинг» укладений кредитний договір № 02-01-10, згідно з умовами якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надав ТОВ «Агрохолдинг» кредит у сумі 13 000 000 грн, строком до 30 квітня 2010 року, зі сплатою 22 % річних.

Згідно з меморіальним ордером від 01 квітня 2010 року № 655744071, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконав свої зобов`язання та надав ТОВ «Агрохолдинг» кредитні кошти в сумі 13 000 000 грн.

Між банком і ТОВ «Агрохолдинг» укладено 20 додаткових угод до кредитного договору: від 30 квітня 2010 року № 1, від 28 травня 2010 року № 2, від 02 листопада 2010 року, від 19 листопада 2010 року № 3, від 25 січня 2011 року, від 28 лютого 2011 року № 4, від 11 вересня 2012 року № 5, від 14 вересня 2012 року № 6, від 18 лютого 2013 року № 7, від 03 липня 2013 року № 8, від 30 жовтня 2013 року № 9, від 06 грудня 2013 року № 10, від 18 грудня 2013 року № 11, від 25 лютого 2014 року № 12, від 14 березня 2014 року № 13, від 01 квітня 2014 року № 14, від 24 квітня 2014 року № 15, від 30 квітня 2014 року № 16, від 15 травня 2014 року № 17, від 29 травня 2014 року № 18.

Додатковою угодою від 19 листопада 2010 року № 3 змінено назву кредитного договору на «Договір про мультивалютну невідновлювальну кредитну лінію від 01 квітня 2010 року № 02-01-10» і за погодженням сторін змінено умови кредитного договору та викладено його в новій редакції.

19 листопада 2010 року в забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором від 01 квітня 2010 року № 02-01-10, між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір № 103 І/1110, за умовами якого в забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих ТОВ «Агрохолдинг» за Договором про мультивалютну невідновлювальну кредитну лінію від 01 квітня 2010 року № 02-01-10 із усіма змінами та додатками на загальну суму 23 601 637,7 грн строком до 30 червня 2011 року, а також процентів за користування кредитом.

Згідно з пунктом 3.1 кредитного договору (зі змінами) іпотекодавець ОСОБА_1 передала в іпотеку банку належні їй на праві власності 14 земельних ділянок, загальною площею 26 га, які розташовані у Криворізькому районі Дніпропетровської області.

Відповідно до пункту 3 іпотечного договору від 19 листопада 2010 року № 103 I/1110 зазначені земельні ділянки передаються в іпотеку як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих боржнику за кредитним договором від 01 квітня 2010 року № 02-01-10 з усіма змінами та додатками на загальну суму 23 601 637,7 грн строком до 30 червня 2011 року, а також процентів за користування кредитом, виходячи з пункту 3.1 кредитного договору.

Згідно з довідки ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» № 9-243000/16672 від 27 серпня 2015 року за кредитним договором про невідновлювану кредитну лінію від 01 квітня 2010 року № 02-01-10 виникла заборгованість в сумі 204 543 427,92 грн.

Згідно з пунктом 12 договору іпотеки від 19 листопада 2010 року в разі зміни будь-якого строку виконання основного зобов`язання, право іпотеки не припиняється. При цьому, якщо збільшується розмір основного зобов`язання, право іпотеки розповсюджується також і на такі зобов`язання.

Рішенням Господарського суду Київської області від 21 грудня 2015 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06 квітня 2016 року, в справі № 911/4684/14 установлено, що заборгованість ТОВ «Агрохолдинг» перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за Кредитним договором (зі змінами та доповненнями) становить 9 522 115,55 дол. США та 1 220 651,57 грн, що згідно з курсом НБУ станом на 12 серпня 2015 року в загальній сумі становить 204 723 020,15 грн, з яких: заборгованість за основним бором - 8 170 000 дол. США (що згідно з курсом НБУ станом на 12 серпня 2015 року становить 174 605 563,5 грн), заборгованість за нарахованими відсотками 1 352 115,55 дол. США (що згідно з курсом НБУ станом на 12 серпня 2015 року становить 28 896 805,08 грн), пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами 1 220 651,57 грн.

Згідно з розрахунком загальної заборгованості по кредитному договору станом на 01 листопада 2014 року вона становить: строкову заборгованості по кредиту - 8 170 000 дол. США, суму строкової заборгованості по відсотках - 13 313,67 дол. США; суму простроченої заборгованості по відсотках - 693 414,16 дол. США; пеню за прострочення сплати заборгованості - 544 963,86 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.

Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне

застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку».

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання та є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).

Частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно з пунктом 12 договору іпотеки від 19 листопада 2010 року в разі змін будь-якого строку виконання основного зобов`язання, право іпотеки не припиняється. При цьому, якщо збільшується розмір основного зобов`язання, право іпотеки розповсюджується також і на такі зобов`язання.

Ураховуючи викладене, правильним є висновок апеляційного суду, що іпотекодавець ОСОБА_1 надала згоду на розповсюдження дії договору іпотеки до повного виконання боржником зобов`язання.

Відповідно до пункту 8 договору іпотеки від 19 листопада 2010 року сторонами досягнуто домовленості, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або іпотекодержателем самостійно на умовах договору.

Установивши, що позивач довів у встановленому закном порядку факт невиконання боржником умов укладеного кредитного договору, наявність заборгованості за таким договором, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок, що це є підставою для задоволення вимог ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до іпотекодавця ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 235/3619/15-ц (провадження № 14-11цс18) зроблено висновок, що в спорах стосовно задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону) шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) незазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення та не є підставою для скасування такого рішення. Отже, аналогічно саме по собі незазначення позивачем початкової ціни предмета іпотеки не може бути підставою для відмови в позові іпотекодержателя про звернення на підставі рішення суду стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу такого предмета іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві.

Ураховуючи викладене, незазначення в постанові апеляційного суду ціни предмета іпотеки не впливає на правильність вирішення даного спору по суті.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Щодо доводів касаційної скарги про подачу даного позову з пропуском позовної давності, то апеляційний суд, установивши, що укладений кредитний договір не припинив свою дію 30 червня 2011 року, оскільки строк його дії додатковою угодою від 29 травня 2014 року № 18 продовжено до 30 червня 2014 року, обґрунтовано зробив висновок, що позов поданий у межах позовної давності, а тому зазначені аргументи представника відповідача підлягають відхиленню.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених апеляційним судом обставин і незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У контексті вказаної практики Верховний Суд уважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу адвоката Стригунової Галини Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 05 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук