Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7461/20
Провадження 6/711/267/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року Прилніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Казидуб О. Г.

при секретарі Зайцева О. І.

за участю:

представника заявника: ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву представника заявника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про скасування тимчасового обмеження праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що ОСОБА_2 займається підприємницькою діяльністю у сфері вантажних перевезень з 21 грудня 2015 року. Протягом своєї діяльності боржник здійснював експедиційні послуги в межах України та в вересні 2020 року вирішив здійснювати підприємницьку діяльність і за кордоном. Однак, 13 вересня 2020 року в пункті пропуску для автомобільного сполучення через державний кордон «Ягодин» прийнято рішення про відмову у перетинанні кордону на виїзд з України боржнику, у зв`язку з невиконанням зобов`язань покладених на нього судовим рішенням ухваленим Придніпровським районним судом м. Черкаси від 22.02.2011 року у справі № 2-7043 та наявністю тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, ухваленого Соснівським районним судом м. Черкаси від 12.08.2011 року у справі № 6-290/11.

Після повернення з рейсу, ОСОБА_2 було встановлено, що в Центральному відділі ДВС Черкаського міського управління юстиції знаходився виконавчий лист про стягнення з нього на користь стягувача 55875,93 грн. Однак, з 2011 року по день подачі даної заяви державним виконавцем не вчинялися дії спрямовані на виконання зазначеного рішення. ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність, сплачує податки та про існування обмежень в пересуванні дізнався тільки у 2020 році.

Зазначає, що основним видом діяльності боржника згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є вантажний автомобільний транспорт. Також, ОСОБА_2 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який виданий 27 липня 2020 року. Станом на 22 жовтня 2020 року в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні провадження в Центральному відділі ДВС у м. Черкаси, де є боржником ОСОБА_2 , а стягувачем АТ КБ «Приватбанк».

Просить суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, застосоване щодо ОСОБА_2 , ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 серпня 2011 року у справі № 6-290/11.

Представник заявника адвокат Драченко В. В. в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задоволити.

Представник Центрального відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) до судового засідання не з`явився, надав до суду клопотання в якому просив розглядати справу без його участі.

Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце слухання справи були повідомлені шляхом направлення електронного листа на електронну адресу банку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 серпня 2011 року подання головного державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції Чепурної М. В. задоволено, та тимчасово обмежено виїзд за межі України громадянину України ОСОБА_2 право виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань перед ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 55875,93 грн.

Пунктом 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Порядок здійснення права на виїзд за кордон осіб, які є громадянами України, а також випадки тимчасового обмеження права на виїзд за кордон регулюються Законом України « Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України від 21.01.1994 року громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

В судовому засіданні встановлено, що підставою для обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 слугувало те, що на виконанні у Центральному відділі ДВС Черкаського міського управління юстиції знаходився виконавчий лист Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-7043 від 22.02.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 55875,93 грн.

Як вбачається із Автоматизованої системи виконавчого провадження, в Центральному відділі ДВС у м. Черкаси відсутні виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_2 , а стягувачем АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ч. 5-8 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені Законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в п. 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із Законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Так, Європейський Суд з прав людини у справі «Гочев проти Болгарії» підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином: у відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки, сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів.

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (рішення Європейского Суду за справою «Луордо проти Італії», рішення Європейского Суду за справою «Фельдеш та ФельдешнеХайлік проти Угорщини», рішення Європейського Суду по справі «Рінер проти Болгарії»).

Нададі у п. 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини пікреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (рішення Європейського Суду по справі «Рінер проти Болгарії», рішення Європейского Суду за справою «Фельдеш та ФельдешнеХайлік проти Угорщини»). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймі в останній інстанції, оскільки, вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури ( рішення Європейського Суду по справі «Сіссаніс проти Румунії»).

Таким чином, оскільки, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду як захід забезпечення виконання судового рішення та, зважаючи, на те, що на теперішній час примусове виконання судового рішення не здійснюється, доказів того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення в матеріалах справи відсутні, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», суд -

УХВАЛИВ:

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), застосоване відносно нього відповідно до ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 серпня 2011 року.

Ухвалу суду після набрання нею законної сили направити для виконання до Адміністрації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул.. Володимирська, 26).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст ухвали складено 21 грудня 2020 року

Головуючий: О. Г. Казидуб