Справа № 627/105/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Каліберди В.А.,

з участю секретаря Коломієць Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, у якій просила стягнути з АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» на її користь в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням 26 014 грн. 61 коп., не отриманих доходів за час втрати працездатності 7610 грн. 23 коп., відшкодування моральної шкоди 1300 грн. 73 коп., оскільки 14 липня 2017 року о 19 год. 30 хв., на автошляху Харків - Охтирка по вул. Харківській, с. Крисине, Богодухівського району, Харківської області стадося ДТП за участю автомобіля ВАЗ - 21070, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , 1986 року народження, та автомобіля ВАЗ 211540, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , 1991 року народження.

В результаті зіткнення позивач, яка була пасажиром автомобіля марки ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого перебувала на лікуванні з 15.07.2017 року по 28.07.2017 року з діагнозом: закритий оскольчатий перелом ноги та інші тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи кваліфікуються як середньої тяжкості тілесне ушкодження. Органом досудового слідства встановлено, що дії ОСОБА_3 знаходяться в причинно - наслідковому зв`язку з порушенням Правил догожнього руху, що підтверджує його витнність в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Також до суду звернувся ОСОБА_2 з позовною заявою, в якій прохав стягнути з АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» на його користь матеріальної шкоди в розмірі 53 258,55 грн. та 50 000 грн. моральної шкоди, мотивуючи тим, що 14 липня 2017 року о 19 год. 30 хв., на автошляху Харків - Охтирка по вул. Харківській, с. Крисине, Богодухівського району, Харківської області стадося ДТП за участю автомобіля ВАЗ - 21070, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , 1986 року народження, та автомобіля ВАЗ 211540, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , 1991 року народження.

В наслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобіль ВАЗ - 21070, д.н.з. НОМЕР_1 отримав значні технічні пошкодження. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи сума заподіяної матеріальної шкоди в результаті ДТП складає 53 258, 55 грн., а тому вважаючи, що йому спричинені матеріальні збитки у зв`язку з отриманням автомобілем значних технічних пошкоджень прохав стягнути матеріальної шкоди в розмірі 53 258,55 грн. Окрім цього зазначив, що внаслідок вчинення злочину йому була спричинена моральна шкода у вигляді душевних хвилювань та емоційного стресу. Нормальний уклад життя був порушений і ніколи вже не буде таким, який був до настання вказаного кримінального правопорушення. Також вказав, що внаслідок злісного ухилення відповідача від здійснення йому матеріального відшкодування, позивач вимушений був збирати велику кількість документів, звертатись за юридичною допомогою, що позначилося на його душевному стані, внаслідок чого зазнав моральної шкоди, яку він оцінює в 50 000 грн.

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 19 травня 2020 року позовні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення були об`єднані в одне провадження.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримав повністю та прохав їх задовольнити. Також представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_5 повідомив, що позивач ОСОБА_2 в усній формі повідомляв відповідача АТ«Страхова компанія «Мега-Гарант» про факт ДТП, при цьому представники страхової компанії не повідомляли йому про необхідність звернення до страхової в річний строк з письмовою заявою про страхове відшкодування, а тому позивач ОСОБА_2 дійсно в річний строк після настання ДПТ до відповідача з заявою про страхове відшкодування не звернувся.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав часткового, а саме в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 11 014,61 грн. та моральної шкоди в розмірі 550, 73 грн. Позовні вимоги ОСОБА_2 не визнала, прохала відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Окрім цього підтвердила факт не звернення позивача ОСОБА_2 до відповідача в річних строк після настання ДТП, тобто в період з 14 липня 2017 року по 14 липня 2018 року, із заявою про страхове відшкодування.

Третя особа ОСОБА_3 та його представник в попередніх судових засіданнях підпримували вимоги позивачів, однак в дане судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чинос, про що свідчать розписка про отримання судової повістки та поштове повідомлення. Також матеріали справи містять заяву ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_6 про розгляд справи взагалі у їх відсутності.

Суд, заслухавши представників сторін, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено , що 15 липня 2017 року, приблизно о 19 год. 30 хв., ОСОБА_3 , керуючи технічно - справним автомобілем марки ВАЗ 211540, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по автошляху Харків - Охтирка, зі сторони м.Богодухів Харківської області, в напрямку м.Харків, грубо порушивши Правила дорожнього руху України, виїхав на смугу зустрічного руху автошляху Харків - Охтирка, та на вул. Харківська, поблизу будинку № 20, с. Крисине, Богодухівського району, Харківської області, допустив зіткнення з легковим автомобілем марки ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , що рухався у зустрічному напрямку. В результаті ДТП пасажир автомобіля марки ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому верхньої треті лівого стегна, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 166-БГ/17 від 12.09.2017 року, за ступенем тяжкості кваліфікується як середньої тяжкості тілесне ушкодження, по критерію тривалості розладу здоров`я терміном більше 3 тижнів (більше, ніж 21 день).

Вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 16 липня 2019 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого .

Згідно п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166 , 1187ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки , - незалежно від наявності вини .

Відповідальність водія ОСОБА_3 застрахована АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант», поліс на момент завдання шкоди є діючим.

Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: рахунку - фактури №17/07/127 від 17.07.2017 року (а.с.12), товарного чеку ФОП ОСОБА_7 (а.с.13), фіскальних чеків (а.с.14 - -16), довідок медичних установ, де проходила лікування позивач ОСОБА_1 (а.с.32-36, т.2) витрати на лікування позивача ОСОБА_1 складають 26 414 грн. 95 коп.

При цьому з дослідженої під час судового розгляду розписки ОСОБА_8 (чоловіка позивача ОСОБА_1 ), яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження №613/849/18 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України (а.с.248,т.1), яке було витребуване у Краснокутського районного суду Харківської області по клопотанню представника відповідача, вбачається, що ОСОБА_8 25.07.2017 року отримав від ОСОБА_3 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. в якості часткової компенсації матеріальної шкоди здоров`ю, спричиненого в результаті ДТП 14.07.2017 року на автошляху Харків - Охтирка по вул. Харківська, с. Крисине за участі автомобілів ВАЗ 21070 НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля ВАЗ 211540 НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 його дружині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Розписка написана власноручно, при здоровому розуму та пам`яті, без будь - якого фізичного насильства.

Враховуючи відомості, що маються в розписці ОСОБА_8 від 25.07.2017 року щодо отримання від ОСОБА_3 грошових коштів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди за лікування потерпілої ОСОБА_1 в розмірі 15000 грн., суд приходить до висновку, що сума страхового відшкодування ОСОБА_1 в зв`язку з лікуванням в розмірі 26 014,61 грн. підлягає зменшенню на 15 000 грн., а тому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди за лікування підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 11 014 грн. 61 коп.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення не отриманих доходів за час втрати працездатності, то вони підлягають частковому задоволенню на підставі слідуючого.

Згідно ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються втаких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством .

Як вбачається з довідок КНП Богодухівська центральна районна лікарня Богодухівської районної ради від 13.07.2020 №01-16/825, КНП Охтирської міської ради «Охтирська центральна районна лікарня» від 16.07.2020 №2501/3-5, КНП «Міська клінічна лікарня швидкої і невідкладної медичної допомоги ім. Проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради від 20.08.2020 року №01-30/1454 позивач ОСОБА_1 була тимчасово непрацездатною з: 14.07.2017 року по 28.07.2017 року; з 02.08.2017 року по 11.08.2017 року; 25.02.2019 року по 20.03.2019 року ( а.с. 30,32,34, т.2) .

Як вбачається зі ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» мінімальна заробітна плата в 2017 році складала 3200 грн., а тому розрахунок суми не отриманих доходів за час втрати працездатності відповідно до ст. 25 вищевказаного закону слідуючий:

365 днів у році/12 місяців=30,41 день;

3200 грн. (мінімальна заробітна плата)/30,41=105,22 грн. (середньоденний заробіток виходячи з мінімальної заробітної плати);

(1+14+10+24)=49 днів (тимчасової непрацездатності);

49 днів *105,22 грн.= 5155,78 грн., а тому шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності складає 5155, 78 грн., в зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення не отриманих доходів за час втрати працездатності в розмірі 5155,78 грн.

Що стосується вимог позивача ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне.

Згідно ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю .

Розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, складає 11 014,61 грн., тому відшкодування моральної шкоди складає 550, 73 грн. (11014,61 грн.*5%=550,73 грн.), в зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 550, 73 грн.

Що стосується позовних вимог позивача ОСОБА_2 , то вони задоволенню не підлягають на підставі слідуючого.

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

При цьому, визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

З огляду на викладене вбачається, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №910/7449/17.

Натомість, як вбачається з пояснення представника позивача ОСОБА_2 , то позивач ОСОБА_2 в річний строк після настання ДПТ до відповідача АТ «Страхова компанія «Мега - Гарант» з заявою про страхове відшкодування не звертався, а звертався усно та вважав, що про факт звернення із заявою про страхове відшкодування йому повинні були повідомити представники АТ «СК «Мега - гарант».

Вказаний факт також підтверджується поясненнями представника відповідача, яка під час судового розгляду справи зазначила, що позивач ОСОБА_2 не звертавсь до відповідача АТ «Страхова компанія «Мега - Гарант» в річних строк після настання ДТП, тобто в період з 14 липня 2017 року по 14 липня 2018 року, із заявою про страхове відшкодування.

Як встановлено ч.1 ст. 82 ЦПК України, то обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, а тому факт не звернення позивача ОСОБА_2 до відповідача АТ «Страхова компанія «Мега - Гарант» в річних строк після настання ДТП, тобто в період з 14 липня 2017 року по 14 липня 2018 року, із заявою про страхове відшкодування доказуванню не підлягає, а тому вважається таким, що знайшов своє підтверджуння під час розгляду справи.

Ураховуючи наведені правові норми та встановлені судом обставини неподання позивачем заяви на виплату страхового відшкодування протягом одного року з моменту ДТП, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Також зі статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

З дослідженого під час судового розгляду висновку судової автотоварознавчої експертизи №17254 від 23.11.2017 року, яка була проведена в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру за №0000477 та знаходиться в матеріалах кримінального провадження №613/849/18 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, яке було витребуване у Краснокутському районному суді Харківської області по клопотанню представника відповідача, вбачається, що визначити вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21070, д.н. НОМЕР_1 на 14.07.2017 року не надається можливим, оскільки відновити КТЗ у відповідності з технічними умовами виробника не можливо.

Величина матеріального збитку завданого власнику автомобіля ВАЗ 21070, д.н. НОМЕР_1 в результаті ДТП приймається у розмірі ринкової вартості автомобіля на момент пошкодження, а саме на 14.07.2017 року та складає 53258,55 грн., яку і прохає стягнути позивач.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з пунктом 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, позивач має право на отримання страхового відшкодування від страховика (АТ «СК «Мега - гарант») у розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі №308/8358/15-ц.

Натомість позивач ОСОБА_2 вимагає стягнути з відповідача АТ «СК «Мега - гарант» величину загального матеріального збитку в розмірі ринкової вартості автомобіля на момент пошкодження, при цьому не надаючи належних та допустимих доказів різниці вартості автомобіля до та після транспортної пригоди, як це встановлено ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки оглянутим в судовому засіданні висновком судової автотоварознавчої експертизи №17254 від 23.11.2017 року різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП не встановлена.

У відповідності до п.1, ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" констатовано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Оскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження у розумінні вимог ст.76-80 ЦПК України обставини нанесення саме відповідачем АТ «СК «Мега - гарант» позивачу моральної шкоди в розмірі 50000 грн., тому і в задоволенні цієї частини позову необхідно також відмовити.

Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29; справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

При розподілі судових витрат суд враховує, що позивач ОСОБА_1 відповідно до п.2, п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені частково, тому судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 840, 80 грн.

Також підлягає стягненню з позивача ОСОБА_2 не сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 840,80 грн., оскільки підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за заявлення вимог про відшкодування моральної шкоди відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» відсутні, оскільки згідно вказаної норми закону від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим пошкодженням здоров`я.

Керуючись ст.ст.988, 1166,1167 ЦК України, ст.ст. 5,6, 22 - 26-1, 30, 35-37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», ст.ст. 4,5,13,76-83, 138, 141, 265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення- задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням (за ушкодження здоров`я під час дорожньо - транспортної пригоди) 11 014 (одинадцять тисяч чотирнадцять) грн.61 коп.

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 моральну шкоду в розмірі 550 (п`ятсот п`ятдесят) грн.73 коп.

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 не отримані доходи за час втрати працездатності в розмірі 5 155 (п`ять тисяч сто п`ятдесят п`ять ) грн.78 коп.

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп., який зарахувати на слідуючи реквізити: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).

ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ).

Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант» (місцезнаходження: вул. Донця - Захаржевського №6/8, м. Харків, ).

ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Повний текст рішення виготовлений 04.09.2020 року.

Суддя В.А.Каліберда