КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 264/6212/19
Номер провадження2/319/32/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 року смт. Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Ходька В.М., за участі секретаря судового засідання Сіляєвої Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Волноваської районної державної адміністрації Донецької області; служба у справах дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради, про позбавлення батьківських прав, за відсутності учасників справи, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області з вказаним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач систематично ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своїх дітей, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, причому робить це свідомо без поважних причин. Відповідач проживає окремо від позивача та їх спільних дітей, проте жодного разу не відвідував ані дитячий садочок, ані школу до яких ходили діти, не сплачує аліменти.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24.10.2019 цивільну справу передано (направлено за підсудністю) на розгляд Куйбишевському районному суду Запорізької області. Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 27.11.2019 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків заяви. Ухвалою вказаного суду від 11.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи в підготовче засідання, що було призначене на 09.01.2020, яке неодноразово відкладалось через неявку учасників справи та неможливість розгляду питань передбачених ч.2 ст.197 ЦПК України. Ухвалою суду від 19.03.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - орган опіки та піклування Волноваської районної державної адміністрації Донецької області, який зобов`язано надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 15.04.2020 зобов`язано орган опіки та піклування виконавчого комітету Новоселівської сільської ради Донецької області подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 30.07.2020 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 27.08.2020.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - органу опіки та піклування Волноваської районної державної адміністрації Донецької області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи що відповідає положенню ч.3 ст.211, ч.3 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 (актовий запис №14), серії НОМЕР_2 (актовий запис №15), виданими 09.01.2009 Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області (а.с.5).

Згідно відмітки в паспорті громадянина України, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 28.09.2017 № 11576, № , № , позивач разом з малолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , є внутрішньо переміщеними особами, їх фактичне місце проживання / перебування зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.4, 11-12).

Згідно довідок від 29.07.2019 № 289, № 290, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчаються в 5-А класі КЗ "Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №34 Маріупольської міської ради Донецької області". Діти мешкають з матір`ю ОСОБА_1 , яка підтримує постійний зв`язок зі школою й забезпечує необхідні умови навчання та виховання дітей. Мати виховує їх одна. Батько дітей - ОСОБА_2 навчанням дітей не цікавиться, зв`язок зі школою не підтримує, з сім`єю не проживає (а.с.6).

В заяві № 25.3-5468-25.4.1 від 28.01.2020, представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради Бартош Н.О. повідомляє, що за інформацією КЗ "Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 34 Маріупольської міської ради Донецької області малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відраховані з навчального закладу з 06.09.2019 (а.с.61).

Відповідно до довідки № 195 від 10.03.2020, виданої виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Волноваського району Донецької області, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_3 та має склад сім`ї: дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.84).

Відповідно до довідки № 11 від 10.03.2020, виданої Новоселівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Волноваської районної ради Донецької області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчаються в 5-му класі Новоселівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Волноваської районної ради Донецької області. Батько дітей з сім`єю не проживає та не бере участі у їх вихованні (а.с.83).

Згідно розрахунків заборгованості боржника по аліментам вих. № 2742/03-39, № б/н, № 5240/16-19-43, № 7300, від 06.06.2016, 26.12.2017, 21.05.2018, 19.08.2019 складеного державним виконавцем Більмацького (Куйбишевського) РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Тельманівським районним судом Донецької області по справі № 246/1504/13-ц, про стягнення аліментів із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.10.2013 до досягнення дітьми повноліття, заборгованість по аліментах станом на 31.05.2016 складає 21 270,98 гривень, станом на 01.01.2018 складає 47 145,76 гривень, станом на 31.05.2018 складає 56 445,76 гривень, станом на 31.08.2019 складає 77 366,88 гривень відповідно (а.с.7-10).

Органом опіки та піклування Новоселівської сільської ради Волноваського району Донецької області складено висновок № 19 від 28.05.2020, в якому визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відношенні малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.133).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст.150, 155, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Вказане свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що "ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками".

Пленум Верховного Суду України в пункті 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини (справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Також у своїй практиці, зокрема у справі "М.С. проти України" Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що надані позивачем до суду докази не свідчать про злісне ухилення відповідача від виховання дітей, свідоме нехтування ним батьківськими обов`язками, його винну поведінку щодо дітей, а наявні в справі докази не є достатніми для позбавлення батька батьківських прав відносно дітей, оскільки інтереси дітей у вирішенні питання позбавлення батьківських прав є вищими за інтереси батьків, які відповідальні за дітей та зобов`язані усі питання перш за все вирішувати шляхом домовленостей, непорозуміння між батьками не мають мати наслідком вплив на права та інтереси дітей.

Позивач наголошує на тому, що відповідач не зустрічається та не спілкується з дітьми, не цікавиться їх розвитком, не приїжджає до них.

Між тим, відповідач проживає окремо від позивача разом з дітьми і протягом нетривалого часу вони декілька разів змінювали своє місце проживання, що об`єктивно ускладнює спілкування та участь у вихованні дітей.

Не може й свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків по утриманню дітей факт стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача аліментів на утримання дітей, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дітей батьківських прав.

Довідки з навчальних закладів, за місцем навчання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , також не підтверджують винну поведінку батька, оскільки стосується лише шкільного життя дітей і лише за період їх навчання безпосередньо в цих школах.

У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України зазначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд не може погодитися з висновком органу опіки та піклування Новоселівської сільської ради Волноваського району Донецької області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він не містить даних, які об`єктивно характеризують відповідача як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, органом опіки та піклування не надано оцінки можливим причинам ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, підставою для такого висновку були лише пояснення позивача, яка є зацікавленою у спорі особою, та довідки з Новоселівської ЗОШ і ЦПМСД № 1 м. Маріуполя, які не можуть свідчити про свідоме нехтування ОСОБА_2 своїми обов`язками, та які б були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення його батьківських прав, тому цей висновок є необґрунтованим.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних і безсумнівних доказів винної поведінки ОСОБА_2 та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а отже, і про відсутність підстав для позбавлення його батьківських прав.

В зв`язку з відмовою в позові, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7, 19, 141, 164 СК України, ст.ст.12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В АЛ И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Куйбишевський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , ідентифікацій номер НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки та піклування Волноваської районної державної адміністрації Донецької області, місцезнаходження: вул. Героїв 51 ОМБр, буд.1, м. Волноваха, Донецька обл., .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - служба у справах дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради, місцезнаходження: пр. Металургів, буд.193, м. Маріуполь, Донецька обл..

Повний текст рішення складено 31 серпня 2020 року.

Суддя В.М. Ходько