07.09.2020 ЄУН № 333/5670/18
Провадження № 2/337/1074/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши у м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.06.2010 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5970 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 04.11.2018 року має заборгованість у сумі 25216 грн. 04 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту у сумі 2617 грн.66 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2002 грн. 66 коп., пені в сумі 18918 грн. 77 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 1176 грн. 95 коп.

Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн.

Ухвалою від 25.01.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з викликом сторін у судове засідання.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12.04.2019 року позов АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, задоволений частково (а.с.54-55).

24.01.2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення (а.с. 59-63).

Ухвалою від 04.05.2020 року заочне рішення переглянуто, справа призначена до загального розгляду.

Ухвалою від 01.06.2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не прибув, поважну причину неявки суду не повідомив.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив.

Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі та з ними можливо ознайомитись на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Хортицького районного суду м.Запоріжжя за адресою в мережі Інтернет https://an.od.court.gov.ua/sud 0825/.

Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб- сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, вважаються непорушеними.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі на підставах викладених у заяві про перегляд заочного рішення.

Враховуючи вищевказане, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін по наявним письмовим доказам у справі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд встановив, що 07.06.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, який є договором приєднання і складається із Анкети-заяви про приєднання, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Відповідно до умов кредитного договору банк надав, а відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5970 грн.

Відповідач, підписавши Анкету-заяву, прийняла на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором здійснювати погашення кредиту обов`язковими щомісячними платежами в розмірі 5% від заборгованості, пеню за прострочення сплати кредиту та штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача перед банком за вищевказаним кредитним договором станом 04.11.2018 року становить 25216 грн. 04 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту у сумі 2617 грн.66 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2002 грн. 66 коп., пені в сумі 18918 грн. 77 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 1176 грн. 95 коп. (а.с. 8-12).

З`ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір.

Факт отримання кредитних коштів відповідачем не заперечується, тому суд приходить до висновку про наявність укладеного між сторонами кредитного договору 07.06.2010 року.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до розрахунку, наданого банком, ОСОБА_2 у зв`язку з неналежним виконанням умов договору станом на 04.11.2018 року має заборгованість 25216 грн. 04 коп., яка складається з наступного: заборгованості по тілу кредиту у сумі 2617 грн.66 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2002 грн. 66 коп., пені в сумі 18918 грн. 77 коп.,, а також штрафи відповідно до умов договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 11176 грн. 95 коп. штраф (процента складова).

Зі змісту розрахунку заборгованості (а.с.8-12) та виписки з особового рахунку ОСОБА_2 (а.с.88-94) вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, а також періодично сплачував суми на погашення кредиту, починаючи з моменту укладання кредитного договору.

Виписки по рахунках/карткам ПАТ КБ «ПриватБанк» є належними та допустимими доказами, що підтверджується Постановою Вищого Господарського суду України від 13.11.2014 р. у справі № 908/4154/13 щодо надання Банком кредитних коштів Клієнту, отримання і використання таких коштів Клієнтом, нарахування Банком відсотків, комісії, пені, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.4, 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2006 р. інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Згідно наданої довідки АТ КБ «Приватбанк» клієнт ОСОБА_2 , згідно кредитного договору б/н від 07.06.2010 року, отримав картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня січня 2018 року, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 04.12.2018 року до спливу строку позовної давності (а.с.98).

Враховуючи той факт, що підписана ОСОБА_2 довідка про умови кредитування містить базову відсоткову ставку за користування кредитними коштами - 3% на місяць , розмір пені та штрафів (а.с.14).

Таким чином, вказані умови кредитного договору узгоджені сторонами.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлено, що банк надав ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому термін дії картки визначено до січня 2018 року включно.

Як вбачається з розрахунку наданому банком відсотки за користування кредитом у сумі 2002 грн. 66 коп. нараховані до кінця дій картки та підлягають стягненню з відповідача на користь банку.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення наступних сум: заборгованість за пенею сумі 18918 грн. 77 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 1176 грн. 95 коп.

Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості у сумі 18918 грн. 77 коп.. передбачена довідкою про умови кредитування, яка підписана ОСОБА_2 07.06.2010 року під час отримання кредиту (а.с. 14), а тому підлягає стягненню з відповідача.

Розмір заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами, а також пенею підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який є повним, чітким, узгоджується з умовами кредитного договору, відповідачем не спростований, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення.

На підставі вищевикладеного, позов в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту у сумі 2617 грн.66 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2002 грн. 66 коп., пені в сумі 18918 грн. 77 коп., слід задовольнити.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів: штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 1176 грн. 95 коп. слід врахувати наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому суд вважає, що в цій частині позовні вимоги необхідно залишити без задоволення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17.

На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, які пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.3, 6, 11, 15, 16, 526, 530,610, 627, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 280, 282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_4 ), остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (рахунок № НОМЕР_5 , МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 07.06.2010 року в загальній сумі 23539 грн. 09 коп. яка складається з: заборгованості по тілу кредиту у сумі 2617 грн.66 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2002 грн. 66 коп., пені в сумі 18918 грн. 77 коп. та судові витрати у сумі 1644 грн. 81 коп., а всього 25183 грн.91 коп.

В іншій частині позовних вимог залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.Є. Гнатик