Провадження № 2/161/3620/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 грудня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Черняка В.В.

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свій позов обґрунтовує тим, що вона є одноособовим власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Другої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області Горбатюк В.І. від 11.11.2011 року. Крім неї, в даному приміщенні зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується будинковою книгою для приписки (реєстрації) громадян. Вказує, що дана особа понад чотири роки не проживає за вказаною адресою, в оплаті комунальних послуг та утриманні будинку участі не бере. Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з не проживанням у ньому понад рік.

Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області Горбатюк В.І. від 11.11.2011 року (а.с.4-5).

Згідно відомостей будинкової книги для приписки (реєстрації) громадян, які проживають в АДРЕСА_1 , крім позивача ОСОБА_1 , зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (а.с.6-8).

З доводів позивача, відповідач не проживає у спірному будинку більше чотирьох років. Дану обставину підтверджують також свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у письмових поясненнях.

Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Житло - одна з основних матеріальних умов життя людини. Відповідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира інші приміщення, які призначені та придатні для постійного проживання в них.

Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об`єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності.

Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано суду доказів, що йому чинились перешкоди у користуванні спірним житлом.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.10, 12, 77, 78, 265, 268, 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані невідомі, таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 23.12.2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк