Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Запоріжжя 20 серпня 2020 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.

за участю секретаря Когут С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), третя особа П`ята Запорізька державна нотаріальна контора (місце проживання: вул. Цитрусова, 5, м. Запоріжжя), про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив суд визнати за ним право власності на 2/9 частки у квартирі АДРЕСА_4 , на 1/3 частки земельної ділянки площею 0,40 га по АДРЕСА_5 та на 1/3 частки жилого будинку з господарчими та побутовими спорудами по АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання учасники справи не явилися.

Відповідачі подали суду заяви, якими проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечують, просили справу розглядати без їх участі.

Отже, у порядку ст. 223 ч.3 п. 1 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності учасників справи.

У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Ч. 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцю після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено та перевірено доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_4 , після якої відкрилась спадщина на майно у вигляді на 2/9 частки у квартирі АДРЕСА_4 , на 1/3 частки земельної ділянки площею 0,40 га по АДРЕСА_5 та на 1/3 частки жилого будинку з господарчими та побутовими спорудами по АДРЕСА_5 .

Право власності на вказане майно спадкодавиця набула за наступних обставин.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 07032 від 30.07.1997 ОСОБА_5 (мати спадкодавиці) набула у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_5 площею 0,4 га для ведення особистого підсобного господарства.

Крім того, згідно з договором купівлі-продажу від 27.04.1996 ОСОБА_5 придбала жилий будинок загальною площею 51,6 м.кв. з господарчими та побутовими спорудами по АДРЕСА_5 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 07.03.2002 в порядку приватизації державного житлового фонду ОСОБА_5 , її чоловік ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (рідний брат спадкодавиці) набули у приватну власність в рівних частках по 1/3 квартиру АДРЕСА_2 .

17.05.2008 за договором дарування ОСОБА_6 подарував свою частку у вказаній квартирі ОСОБА_5 , проте право власності на подаровану частку остання не оформила і ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Спадкоємцями ОСОБА_5 першої черги були ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 за фактом постійного проживання з нею на момент смерті.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом подання протягом 6-місячного строку відповідної заяви нотаріусу, а ОСОБА_3 відмовилась від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 .

Прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_5 , проте не оформивши своє право власності на спадкове майно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, спадщину після нього за заповітом прийняла ОСОБА_4 , подавши відповідну заяву нотаріусу.

Однак, свідоцтво право на спадщину ані після смерті ОСОБА_5 , ані після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_4 не оформила.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 336/3307/14-ц від 30.09.2014, яке набуло законної сили та ніким не оскаржено, за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 визнано право власності на 4/9 частини спірної квартири, 2/3 частини житлового будинку та 2/3 земельної ділянки.

Позивач, який є сином та єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 , прийняв спадщину після смерті останньої, подавши 08.10.2016 відповідну заяву до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори.

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом 18.04.2018 відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно - не оформлення ОСОБА_4 своїх спадкових прав на частку у спірній квартирі, земельну ділянку та житловий будинок.

За таких обставин позов підлягає задоволенню, за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 має бути визнано право власності на 2/9 частки у квартирі АДРЕСА_4 , на 1/3 частки земельної ділянки площею 0,40 га по АДРЕСА_5 та на 1/3 частки жилого будинку з господарчими та побутовими спорудами по АДРЕСА_5 .

На підставі ст.ст. 16, 328, 384, 1216, 1218, 1261, 1269, 1297, 1298 ЦК України, ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81, 82, 89, 258, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на 2/9 частки у квартирі АДРЕСА_4 , на 1/3 частки земельної ділянки площею 0,40 га по АДРЕСА_5 та на 1/3 частки жилого будинку з господарчими та побутовими спорудами по АДРЕСА_5 - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін