_____________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/769/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному порядку в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом, вимоги якого в подальшому було збільшено, та просила постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь 1 177 100 гривень та 9 605 гривень витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування свого позову посилається на те, що відповідачка отримала на виконання доручення (за довіреностями) грошові кошти за належні їй та продані квартири, які мала передати їй, однак, цього не зробила. Крім того, стверджувала, що грошова сума, що вказана в договорах купівлі-продажу спірних квартир, не відповідає дійсній ринковій їх вартості, у зв`язку з чим просила стягнути реально отримані відповідачем кошти у розмірі 1 177 100 гривень, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 27 червня 2019 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

Одночасно з подачею позову представник позивача звернувся до суду з заявою, якій просив: вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 45,3 кв.м.) та квартиру АДРЕСА_2 (загальною площею 34,9 кв.м.), які належать на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 27 червня 2019 року вказану заяву було задоволено частково, а саме в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 45,3 кв.м.).

Крім того, представник позивача звернувся до суду з клопотанням про витребування, в якому просив витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Образцовой Тетяни Анатоліївни (65008, м. Одеса, вул. Варненська, буд.3, ІНФОРМАЦІЯ_2; т. НОМЕР_2; НОМЕР_3; НОМЕР_4 ф.) копію належним чином посвідченої нотаріальної справи за записом у реєстрі № 1163 від 7 травня 2018 року, з обов`язковим додаванням договору купівлі-продажу від 7 травня 2018 року квартири АДРЕСА_3 та документів, які стали підставою для укладання цього договору (довіреність); Витребувати у приватного нотаріуса одеського міського нотаріального округу Бичіхіной Ольги Юріївни (65072, м. Одеса , вул. Героїв Крут, 38, ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_5) копію належним чином посвідченої нотаріальної справи за записом у реєстрі № 945 від 21 грудня 2018 року, з обов`язковим додаванням договору купівлі-продажу від 21 грудня 2018 року квартири АДРЕСА_5 , та документів, які стали підставою для укладання цього договору (довіреність).

Ухвало судді від 27 червня 2019 року зазначене клопотання було задоволено в повному обсязі.

24 липня 2019 року представник позивача звернувся до суду з заявою, якій, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 (загальною площею 34,9 кв.м.), яка належать на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 25 липня 2019 року дану заяву було задоволено.

У судовому засіданні 24 жовтня 2019 року представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся з заявою, в якій просив: витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Плющ Ю.В. за адресою: 02090, м. Київ, вул. Володимира Сосюри. 6.5, наступні документи: належно завірену копію нотаріальної справи щодо посвідчення довіреності від 27.04.2018 року, за реєстровим № 325, відповідно до якої ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 . уповноважувала ОСОБА_2 діяти від її імені та в її інтересах: належно завірену копію нотаріальної справи щодо посвідчення довіреності від 14.12.2018 року, за реєстровим №1011, відповідно до якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . уповноважувала ОСОБА_2 діяти від її імені та в її інтересах.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2019 року дане клопотання було задоволено.

В ході судового засідання, яке відбулось 25 листопада 2019 року, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся з заявою, в якій просив викликати та допитати в якості свідка ОСОБА_6 . А також витребувати із Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києва дані про те, чи зверталася ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 із заявою про крадіжку у період 2018 року грошей та іншого майна із квартири в якої остання проживала та наслідки розгляду даної заяви.

Ухвалою суду від 25 листопада 2019 року вказану заяву задоволено в повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність.

Вислухавши сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Образцовою Т.А. від 30 вересня 2015 року, ОСОБА_4 належала квартира АДРЕСА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , після розірвання шлюбу змінила своє прізвище на « ОСОБА_4 ».

Також на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Очеретяна І.А. 25 липня 2018 року, ОСОБА_4 належала квартира АДРЕСА_5 .

27 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Плющ Ю.В. було посвідчено довіреність, за умовами якої ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_2 представляти її інтереси та вчиняти увесь передбачений чинним законодавством комплекс юридично значущих дій із розпорядженням та управлінням квартирою, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

Зокрема, даною довіреністю ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_2 укладати та підписувати договори цивільно-правового характеру, в тому числі попередній договір, договір про наміри, договір купівлі-продажу квартири, встановлювати умови, ціну цих договорів на свій розсуд, одержати належні їй гроші або майно.

В подальшому, 07 травня 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Образцовою Т.А. було посвідчено договір купівлі-продажу, згідно умов якого ОСОБА_2 , діючи від імені ОСОБА_4 на підставі вищевказаної довіреності, передала у власність, а ОСОБА_10 прийняла у власність за обумовлену в цьому договорі грошову суму, ізольовану квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

В пункті 2.1 Договору зазначено, що за домовленістю сторін продаж квартири здійснено за 99 879, 32 гривень, які повністю сплачені покупцем та отримані представником продавця до підписання цього договору.

Також 14 грудня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Плющ Ю.В. було посвідчено довіреність, за умовами якої ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_2 представляти її інтереси та вчиняти увесь передбачений чинним законодавством комплекс юридично значущих дій із розпорядженням та управлінням квартирою, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_5 .

Зокрема довіреністю ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_2 укладати та підписувати договори цивільно-правового характеру, в тому числі попередній договір, договір про наміри, договір купівлі-продажу квартири, встановлювати умови, ціну цих договорів на свій розсуд, одержати належні їй гроші або майно.

21 грудня 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бичіхіною О.Ю. було посвідчено договір купівлі-продажу, згідно умов якого ОСОБА_2 , діючи від імені ОСОБА_4 на підставі вищевказаної довіреності, передала у власність, а ОСОБА_11 прийняла у власність квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 та сплатила визначену цим договором грошову суму.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджувала, що грошові кошти за продані квартири відповідач до теперішнього часу їй не повернула.

Суд вважає, що дані твердження позивача є необґрунтованими та не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

За змістом п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 1000, 1001 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. Договором доручення може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя. Повірений має право на плату за виконання свого обовязку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 1002 ЦК України).

Згідно ст. ст. 1003, 1004 ЦК України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

Повірений зобов`язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення. Довіритель зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором: 1) забезпечити повіреного засобами, необхідними для виконання доручення; 2) відшкодувати повіреному витрати, пов`язані з виконанням доручення. Довіритель зобов`язаний негайно прийняти від повіреного все одержане ним у зв`язку з виконанням доручення. Довіритель зобов`язаний виплатити повіреному плату, якщо вона йому належить (ст. ст. 1006, 1007 ЦК України)

У відповідності до ч.1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Основним правом представника є повноваження діяти від імені і за рахунок особи, яку він представляє. Повноваження не лише надає представникові можливість діяти від імені особи, яку він представляє, а й визначає зміст і межі таких дій, виступаючи як вид і міра можливої поведінки. У свою чергу особа, яку представляють, має право вимагати, щоб представник діяв відповідно до повноваження і в його межах. Представник зобов`язаний діяти в межах наданого йому повноваження і в інтересах того, кого представляє, а після виконання обов`язків - передати права і все отримане за укладеним ним правочином особі, яку він представляє. Особливістю правовідносин представництва є те, що вони виникають і реалізуються не в інтересах того, хто безпосередньо укладає правочин (представника), а з метою здійснення та захисту прав та інтересів того, кого представляють.

При цьому у відносинах добровільного представництва, що ґрунтується на волевиявленні того, кого представляють, представлюваною стороною може бути лише дієздатна фізична особа, яка в змозі вільно сформулювати свою волю і адекватно виразити її ззовні.

У відповідності до ч. 3 ст. 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Виходячи зі змісту даної норми вбачається, що представник має діяти в інтересах особи, яку він представляє. Тому якщо він діяв у власних інтересах, нехтуючи інтересами особи, яку він представляв, і це доведено в суді, він повинен повернути кошти за отриману квартиру.

Що стосується грошових коштів за продаж квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Дійсно, судом встановлено, що ОСОБА_10 на рахунок ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти у розмірі 99 879, 32 гривень згідно договору купівлі-продажу від 07 травня 2018 року квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується платіжним дорученням № 02 ПАТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» Одеського регіонального відділення.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 , яка була допитана у якості свідка, повідомила, що вказані грошові кошти в повному обсязі нею були передані доньці 29 червня 2018 року у місті Київ в квартирі, де проживала позивач.

Зазначені обставини також були підтверджені свідком ОСОБА_6 , який пояснив, що вони з відповідачкою у цей день приїхали до ОСОБА_4 , яка допомагала йому в проходженні медичного обстеження, так як працювала на той час в приватній клініці. Як пояснив свідок, він бачив як його дружина передавала грошові кошти доньці та жлдних претензій щодо проданої квартири та отриманої грошової суми позивачка не висловлювала.

Приймаючи до уваги дані доводи, суд бере до уваги, що умовами довіреності від 27.04.2018 року взагалі не було передбачено порядок повернення коштів, а факт видачі позивачем нових довіреностей від 08 червня 2018 року на придбання нерухомості та від 14.12.2018 року на розпорядження квартирою свідчить про виконання ОСОБА_2 належним чином покладених на нею зобов`язань та довіру з боку ОСОБА_4 .

Суд відхиляє твердження сторони позивача відносно того, що квартиру АДРЕСА_3 фактично було продано не за 99 879, 32 гривень, а за 25 000 дол. США, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували цю обставину.

Крім того, в договорі купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бичіхіною О.Ю. 21 грудня 2018 року, а саме в пункті 2 зазначено, що за домовленістю сторін продаж квартири за адресою АДРЕСА_5 вчинено за 519 600 гривень, які гроші представник продавця, одержала від покупця повністю до підписання цього договору, шляхом безготівкового перерахування коштів з поточеного рахунку покупця на поточний рахунок продавця, що підтверджується платіжним дорученням № 6 Одеського відділення ПТ «МТБ БАНК» № 47 від 21.12.2018 року. Зазначена ціна відповідає волевиявленню сторін цього договору та є остаточною. На час підписання цього договору сторони не мають одна до одної жодних претензій щодо проведення розрахунків. Своїм підписом під цим договором представник продавця підтверджує факт повного розрахунку за продану квартиру і відсутність щодо покупця будь-яких претензій.

В матеріалах справи наявна копія платіжного доручення № 6 Одеського відділення ПТ «МТБ БАНК» № 47 від 21.12.2018 року, з якого вбачається що на рахунок ОСОБА_4 - позивача у справі, покупцем ОСОБА_11 було перераховано грошові кошти в сумі 519 600 гривень згідно договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 .

Тобто зазначені обставини безумовно спростовують доводи позивача відносно того, що їй відповідачем не було повернуто грошові кошти за вказану вище квартиру.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову у повному обсязі, суд відхиляє твердження позивача, викладені в заяві про збільшення позовних вимог від 01.07.2019 року щодо того, що позивач надавала відповідачці довіреності на відчуження належних їй квартир (продаж) за ринковою ціною, так як вказані довіреності обумовлюють право відповідача встановлювати умови та ціну договорів на власний розсуд, та не погоджується з сумою, що просить стягнути позивач у розмірі 1 177 100 гривень, так як отримання вказаної суми відповідачем взагалі не підтверджено матеріалами справи.

Більш того, у виданих довіреностях чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному, що відповідає вимогам ст.1003 ЦК України, однак, обов`язок передати кошти та спосіб їх передачі довірителю взагалі відсутні.

Вирішуючи спір по суті, суд також бере до уваги, що з будь-якими заявами до правооохоронних органів щодо скоєного злочину (шахрайських дій відповідача тощо) позивач не зверталась, а даний позов був поданий внаслідок сімейного конфлікту з матір`ю.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

З точки зору закону, при вирішенні спору суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 задоволенню не підлягають через їх безпідставність та необґрунтованість.

Пунктом 2 частини 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 237, 238 239, 244, 245, 1000, 1003, 1004, 1006, 1007, 1008 ЦК України, ст.ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.

Повний текст рішення складено 17 січня 2019 року