Провадження № 2/325/186/2020
Справа № 325/591/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Пантилус О.П., за участю секретаря Орманджи Ф.К., представника позивача - адвоката Пузій О.В., відповідача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Костишак С.В., розглянувши в смт.Приазовське Запорізької області у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в позовних вимогах просила застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 45000,00 грн., одержаних на виконання договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати.

В обґрунтування вимог зазначила, що 03.09.2018 позивач та відповідач уклали договір купівлі-продажу житлового будинку за вказаною адресою. Відповідач на підтвердження договору та оплати вартості будинку надала розписку та копію технічного паспорту на будинок. На запит адвоката комунальне підприємство «Нерухомість-П» надало інформацію, що право власності на цей будинок зареєстроване за ОСОБА_3 і станом на 25.02.2020 відсутні відомості про перехід права власності на будинок до іншої особи. Тобто, ОСОБА_1 на момент вчинення договору не мала права його продавати. Окрім того, договір всупереч вимог закону не посвідчений нотаріально, тому є нікчемним відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України. Згідно ст..216 ЦК України позивач вважала необхідним стягнути із відповідача 45000,00 гривень, що сплачені за недійсним правочином. ОСОБА_2 в позові повідомила, що нею понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 840,80 гривень та планується сплатити адвокату наступні витрати на професійну правничу допомогу: за підготовку позовної заяви - 1000,00 грн., за участь в судових засіданнях - по 500 грн.

20 Травня 2020 року судом відкрите спрощене позовне провадження з викликом учасників справи, призначений розгляд по суті, сторонам запропоновано надати всі докази на підтвердження обставин справи.

04.06.2020 судовий розгляд відкладений у зв`язку з неявкою обох сторін та поданням їх представниками клопотань про відкладення судового засідання для надання письмових заяв по суті спору.

Представником позивача - адвокатом Костишак С.В. 12.06.2020 поданий відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити повністю в задоволенні позову і викликати в судове засідання свідка. Зазначено, що вимоги відповідачем не визнаються так як фактично двосторонній правочин - договір купівлі-продажу не укладався, сторони лише усно домовилися укласти такий договір в майбутньому, а тому передана згідно розписки позивачем сума 45000,00 гривень, фактично є авансом. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до не вчиненого правочину. Відповідач повідомляла позивача про те, що будинок дістався їй у спадщину, але свідоцтво про право на спадщину вона ще не оформила. Так як позивач наполягала на якнайшвидшому вселенні в будинок через важку життєву ситуацію, вони усно домовились укласти договір купівлі-продажу будинку пізніше, одночасно з отриманням відповідачем свідоцтва про право на спадщину. Дійсно, позивач сплатила за будинок гроші в розмірі 45000,00 гривень. Відповідач передала позивачу ключі від будинку, де позивач стала проживати із онуком. На неодноразові пропозиції відповідача приїхати разом із позивачем для оформлення договору купівлі-продажу, ОСОБА_2 відмовлялася, що підтверджується показами свідка ОСОБА_4 .

В письмових поясненнях, що надійшли до суду 09 липня 2020 року представник позивача Пузій О.В. наполягає на тому, що між позивачем і відповідачем був укладений 13.09.2019 договір купівлі-продажу нерухомого майна, який є нікчемним, оскільки укладений у простій письмовій формі і нотаріально не посвідчений. Повідомив про те, що позивач ОСОБА_2 в указаному будинку фактично проживала в період із 13.09.2018 по початок лютого 2020 року.

23 Липня 2020 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_5 судовий розгляд відкладено, так як той зазначив, що не отримав відзив на позов, з яким тільки тепер ознайомився, і виникла необхідність в наданні уточнених вимог. Представник відповідача Костишак С.В. зазначив, що він на цей час також не отримав вищезазначені письмові пояснення представника позивача.

03.08.2020 від адвоката Костишак С.В. до суду надійшло підтвердження про те, що інша сторона 30.07.2020 отримала відзив на позовну заяву.

Від представника позивача 03 серпня 2020 року до суду надійшла уточнена позовна заява з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 45000,00 гривень, які є авансом, сплаченим позивачем за майбутнім договором купівлі-продажу, так як із відзиву встановлено, що відповідач визнає отримання авансу за вказаних обставин в сумі 45000 грн., а застосування матеріального закону, що регулює спірні правовідносини, є виключно прерогативою суду.

Аналогічного змісту 10.08.2020 до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Пузій О.В. про зміну предмету позову.

В запереченнях, що надійшли до суду 07 і 10 серпня 2020 року представник відповідача - адвокат Костишак С.В. зазначив, що представник позивача подав уточнену позовну заяву, яка не передбачена ч.2 ст.174 ЦПК України та якою фактично змінені одночасно предмет і підстави позову, що суперечить ч.3 ст.49 ЦПК України. Так, в первісному позові зазначено про застосування наслідків нікчемного правочину, та позивач просить повернути сплачені за договором гроші, а щодо повернення майна нічого не зазначає. Тепер, позивач стверджує, що 45000 грн. це був аванс за укладення в майбутньому договору купівлі-продажу будинку. Представник позивача безпідставно вказує, що ОСОБА_1 не є власником житлового будинку та не може оформити договір купівлі-продажу. Так, сторони усно домовились, що нотаріальне оформлення купівлі продажу будинку буде відбуватися в один день із оформленням свідоцтва на право власності на будинок за відповідачем. ОСОБА_1 являється єдиною спадкоємицею після померлого батька, так як інший спадкоємець ОСОБА_4 відмовилась від прийняття спадщини. Відповідачем всі необхідні для оформлення спадщини та договору зібрані, але позивач відмовлялася приїхати до нотаріуса для оформлення купівлі- продажу. Клопотав про витребування спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка містить всі необхідні документи для оформлення спадщини за відповідачем.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Пузій О.В. підтримав уточненні позовні вимоги, просив стягнути 45000 гривень, які були сплачені в якості авансу відповідачу за купівлю-продаж житлового будинку в майбутньому.

Відповідач ОСОБА_1 підтвердила обставини, що викладені її представником в заявах, просила відмовити в задоволенні позову, так як вона не відмовляється від оформлення договору купівлі-продажу будинку. Так, позивач її вмовила заселитися в будинок у вересні 2018 року, зразу після смерті її матері. Вони усно домовились, що в майбутньому оформлять договір купівлі - продажу із віднесенням затрат за оформлення на покупця, тому уступили в ціні будинку, домовившись на сумі 45000 гривень, які позивач віддала при заселенні. Крім того, домовились оформити договір купівлі - продажу одночасно в день, коли вона оформить свідоцтво про право на спадщину на будинок. Після того, як нею були зібрані всі необхідні документи для оформлення спадщини, приблизно в лютому 2020 року вона неодноразово призначала у нотаріуса дні для оформлення будинку, але ОСОБА_2 відмовлялась, із-за відсутності в неї коштів на оформлення договору.

Представник відповідача - адвокат Костишак С.В. в судовому засіданні вважав, що відсутні підстави для прийняття до розгляду уточненого позову, яким змінені предмет і підстави позову, просив відмовити в задоволенні первісного позову з наведених у відзиві підстав, не підтримав заявлене ним клопотання про витребування спадкової справи.

Допитаний в судовому засіданні свідок відповідача - ОСОБА_4 суду показала, що вона є рідною сестрою ОСОБА_1 . Їх батько заповідав будинок їм обом в рівних частинах, але вона не прийняла спадщину. Після смерті матері, яка проживала в спадковому будинку, виникла необхідність в його продажу. Свідок підтвердила пояснення відповідача ОСОБА_1 щодо обставин домовленості із ОСОБА_2 про купівлю -продаж будинку. Пояснила, що на її думку, так як будинок відповідачу згодом став не потрібен, а також із-за відсутності коштів на оформлення, ОСОБА_2 відмовляється оформити договір купівлі-продажу.

Із досліджених документів, що надані сторонами встановлені наступні обставини.

Згідно технічного паспорту на будинок, що розташований за вказаною адресою, замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 .

Цей будинок належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 (копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 20.10.1965 з реєстраційним записом від 26.10.1965, рішення виконавчого комітету Нововасилівської селищної ради від 12.07.2018 про перенумерапцію житлового будинку з НОМЕР_3 на НОМЕР_4) .

Відповідно до інформації комунального підприємства «Нерухомість-П» Приазовської районної ради Запорізької області № 72 від 25.02.2020, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про право власності від 26.10.1965.

Із копії заповіту від 10.05.2005 встановлено, що ОСОБА_3 заповідав жилий будинок за вказаною адресою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Згідно копії заяви ОСОБА_4 від 12.07.2018, посвідченої секретарем Нововавсилівської селищної ради, заявник пропустила строк на прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_3 та не заперечує проти оформлення спадщини на іншого спадкоємця.

Відомості про власника будинку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні, згідно інформаційної довідки № 199637055 від 10.02.2020.

Згідно копії розписки ОСОБА_1 від 13 вересня 2018 року, вона продає ОСОБА_2 будинок за адресою: АДРЕСА_1 за сорок п`ять тисяч гривень, які в повному обсязі нею отримані, претензій не має.

Відповідно до копії розписки ОСОБА_2 , вона купляє у ОСОБА_1 будинок за вказаною адресою за 45тис.грн., гроші в повному обсязі передала, претензій не має.

Із копії відповіді на адвокатський запит № 106 від 02.06.2020 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 в період з 13 вересня 2018 року по початок лютого 2020 року.

Згідно копії заяви ОСОБА_2 від 26.02.2020 з інформацією про відправлення цінного листа, позивач повідомила відповідача про неможливість подальшого проживання в будинку, а також необхідність повернути їй гроші 45000 гривень, які вона сплатила за будинок.

Письмові пояснення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які додані до відзиву, суд не приймає як допустимі докази будь яких обставин у справі, так як свідки повинні допитуватись безпосередньо судом, згідно ст..90 ЦПК України, а заяв про виклик свідків, після роз`яснення судом такого права в судовому засіданні 19.08.2020, стороною відповідача подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 216 ЦК України визначено особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочин у кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Разом з тим, передбачені ст. 216 ЦК України правові наслідки застосовуються лише за наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним або який визнано недійсним.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, договір купівлі-продажу житлового будинку, який за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, сторони лише усно домовилися укласти такий договір у майбутньому, а тому передана ОСОБА_2 відповідачу грошова сума у розмірі 45000 гривень фактично є авансом.

В частині 2 ст.570 ЦК України визначено, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання (ч.1 ст.570 ЦК).

Тобто, завдатком є грошова сума тоді, коли наявне зобов`язання, яке виникло на підставі укладених договорів, і завдаток одночасно є формою підтвердження зобов`язання та засобом забезпечення його виконання.

Значить аванс це тоді, коли певна сума сплачується до укладання основного договору, а також він не виконує забезпечувальну функцію - тобто, якщо договір не укладений з ініціативи будь-якої з сторін, то аванс, безумовно, повертається його власнику.

Враховуючи, що ОСОБА_2 сума 45000,00 гривень сплачена відповідачу ОСОБА_1 до укладення договору купівлі продажу будинку, то така грошова сума є авансом і підлягає поверненню позивачу, так як договір не укладений з ініціативи ОСОБА_2 , яка в своєму листі ОСОБА_1 від 26.02.2020 повідомила про небажання проживати в будинку та просила повернути гроші.

Стаття 49 ЦПК України, що визначає процесуальні права та обов`язки сторін, передбачає право позивача на зміну предмету або підстав позову не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Тобто, вказана норма передбачає певний порядок зміни предмету або підстав позову, але не встановлює наслідки порушення такого порядку, зокрема обов`язок суду не прийняти до розгляду змінені позивачем вимоги.

Згідно ст.. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд, враховуючи, що до подання позивачем уточнених вимог справа по суті не розглядалася, права відповідача на подання відзиву на уточнений позов не порушені, подано заперечення, керуючись завданням цивільного судочинства, з метою ефективності захисту прав позивача та своєчасності розгляду справи і вирішення спору, прийняв заяву представника позивача про уточнення вимог, де той змінив підстави стягнення грошової суми.

Окрім того, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 354/416/13-ц, про те, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

За таких обставин та з наведених підстав позов про стягнення коштів в сумі 45000 гривень з відповідача на користь позивача, сплаченого позивачем до укладення сторонами договору купівлі продажу житлового будинку, підлягає задоволенню, та доводи представника відповідача про відсутність підстав для задоволення позову не приймає.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 18, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН відсутній, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 24.02.1997 Новозаводським ВМ УВ УМВС України в Чернігівській області, місце проживання: АДРЕСА_3 ) грошові кошти в сумі 45000 (сорок п`ять тисяч) гривень 00 коп. та судові витрати в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Приазовський районний суд Запорізької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана на рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.П. Пантилус