КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/3858/19 Головуючий у суді І інстанції Пінкевич Н.С.
У Х В А Л А

7 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ігнатченко Н.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання набуття у власність квартири добросовісним набувачем,

в с т а н о в и в:

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, 5 липня 2020 року позивач подав апеляційну скаргу, яка не відповідала вимогам статті 356 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк десять днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення її недоліків, а саме: надання оригіналів документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Копію зазначеної ухвали позивач отримав 3 серпня 2020 року за адресою, вказаною ним в апеляційній скарзі.

17 серпня 2020 року до апеляційного суду надійшов супровідний лист позивача, до якого додано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги та дві квитанції про сплату судового збору за оскарження рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог немайнового характеру. При цьому позивач вказав, що його позовна заява містить дві вимоги немайнового характеру, а саме: визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання добросовісним набувачем, тому судовий збір сплачується у розмірі 1 152,60 грн за кожну з цих вимог.

Згідно із положеннями частини першої, дев`ятої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна, а у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідні позовні заяви мають майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

До позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці (наприклад, якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК України). За подання до суду таких заяв сплачується судовий збір згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI.

Так, майновий позов (позовна заява майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Наведене узгоджується з роз`ясненнями, які містяться у пункті 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Крім того, схожий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 916/1220/17.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві ОСОБА_1 просив суд визнати договір купівлі-продажу квартири від 8 липня 2016 року дійсним, а також визнати, що він набув у власність квартиру АДРЕСА_1 як добросовісний набувач.

Вартість даної квартири згідно умов договору купівлі-продажу від 8 липня 2016 року становила 869 467,00 грн.

Таким чином, позовна вимога про визнання набуття у власність квартири добросовісним набувачем є майновою, оскільки за своєю правовою природою пов`язана з підтвердженням прав на майно.

Отже, як було визначено в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, виходячи з вимог підпунктів 1, 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI розмір судового збору при зверненні з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції в частині визнання позивача добросовісним набувачеммайна мав обчислюватися з урахуванням вартості спірного майна, а тому позивач повинен був сплатити загальну суму судового збору у розмірі 14 194,61 грн (8 694,67 грн /майнова вимога - 1 % від вартості спірної квартири/ + 768,40 грн /немайнова вимога/ х 150 %).

Проте ОСОБА_1 не виконав вимоги ухвали від 20 липня 2020 року у повному обсязі, а надіслав лише квитанції про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на загальну суму 2 305,20 грн.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 357 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається скаржнику.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвизнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

З урахуванням наведеного, оскільки у визначені судом строки недоліки апеляційної скарги не виправлені у повному обсязі, а саме сплачено судовий збір у розмірі меншому, ніж передбачено законом,то відповідно до вимог статей 185, 357 ЦПК України апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Разом з тим право позивачана апеляційний перегляд справи не порушено, оскільки він не позбавлений права або можливості звернутися з апеляційного скаргою повторно на підставі частини восьмої статті 185 ЦПК України якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Керуючись пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тастаттями 176, 185, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9 червня 2020 року вважати неподаною та повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати скаржнику разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами, якщо такі подавалися. Копію апеляційної скарги залишити у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя Н.В. Ігнатченко