Номер провадження: 22-ц/813/2711/20
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

13.01.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Комлева О.С., перевіривши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

встановила:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2019 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в сумі 698782 гривень та судові витрати у сумі 7307,82 гривень. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, 18 вересня 2019 року ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, з пропуском строку на апеляційне оскарження рішення суду, в якій не порушує питання про поновлення строку.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2019 року, апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 залишена без руху, з наданням апелянту строку, у відповідності до ч. 3 ст. 357 ЦПК України протягом десяти днів з дня вручення ухвали звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку, в якій вказати поважні причини пропуску строку, а також сплатити судовий збір.

З матеріалів справи вбачається, що 09 липня 2019 року в судовому засіданні, під час проголошення рішення суду, ОСОБА_2 присутній не був, про слухання справи призначене на 09 липня 2019 року був повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням, повний текст рішення суду складений 18 липня 2019 року, відповідно до матеріалів справи копія рішення суду надіслана судом ОСОБА_2 25 липня 2019 року, також з матеріалів справи вбачається, що помічник адвоката ОСОБА_1. - Фурманенко Я.Ю. була ознайомлена з матеріалами справи 21.08.2019 року, однак з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 звернулася до суду лише 18.09.2019 року, в якій апелянт не порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Також апелянтом при подачі апеляційної скарги на рішення суду не був сплачений судовий збір в розмірі 10480,50 грн.

25 жовтня 2019 року копія ухвали судді Одеського апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху була направлена ОСОБА_1 , представнику ОСОБА_2 ,за адресою, яка зазначена апелянтом в апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 , а також ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

21 листопада 2019 року ОСОБА_1 отримала копію ухвали судді від 25 жовтня 2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про отримання поштового відправлення (а.с. 7 т. 2).

Однак, рекомендоване поштове повідомлення на ім`я ОСОБА_2 вручено не було, оскільки на адресу суду із поштового відділення був повернутий конверт, який ОСОБА_2 отриманий не був (а.с. 8-9 т. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

ОСОБА_2 до апеляційного суду заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження не надав, не цікавився рухом своєї апеляційної скарги та у встановлений строк, недоліків апеляційної скарги не усунув.

Також у встановлений строк ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 недоліки апеляційної скарги, відповідно до ухвали не усунула.

Відповідно до статті 44 ЦПК України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Зловживанням процесуальними правами в розумінні процесуального закону є, крім іншого, вчинення (або не вчинення) дій, спрямованих на безпідставне затягування розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 звернувшись до суду з апеляційною скаргою ще 18 вересня 2019 року, не виконала вимоги ухвали, якою апеляційна скарга була залишена без руху та не цікавилася її рухом, що приводить до висновку про затягування розгляду справи та зловживання своїми процесуальними правами, що унеможливлює розглянути справу, у передбачені Цивільним процесуальним кодексом строки.

Згідно ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

У зв`язку з вищенаведеним, оскільки апелянт, зазначивши в апеляційній скарзі, що рішення суду є незаконним та безпідставним, та підлягає скасуванню, не скориставшись своїм процесуальним правом на розгляд справи, вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк не виконала, а саме не надала до суду апеляційної інстанції заяву про поновлення строку, в якій повинна була вказати поважні причини пропуску строку, а також сплатити судовий збір, у відкритті апеляційного провадження ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 слід відмовити, апеляційну скаргу повернути апелянту, та справу повернути до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України, суддя, -

ухвалила:

Відмовити ОСОБА_1 , представнику ОСОБА_2 у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева