Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4560/19 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю.І.
Категорія 8 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №296/4560/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент реєстрації Житомирської міської ради про визнання права власності на будинок

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 травня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Драча Ю.І. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом та просила визнати за нею право власності на цілий будинок АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову вказала, що за договором дарування від 31.05.1991 вона є власником Ѕ частини будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0225 га із кадастровим номером :03:020:0061, розмір частки 1/1. У 2011 році відповідачка придбала у неї Ѕ частину будинку та частину земельної ділянки, після чого провела реконструкцію своєї частини будинку, відокремивши його в окремий об`єкт нерухомого майна та присвоїла номер будинку АДРЕСА_2 . Зазначила, що вона зверталася до управління архітектури та містобудування та до КП «БТІ» м. Житомира з метою здійснення реєстрації права власності на цілий будинок, проте їй було відмовлено. Виходячи із наведеного, посилаючись на положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги в сукупності зводяться до оцінки позивачкою поданих доказів і відсутності мотивації у судовому рішенні наявним у справі відомостям.

В суді апеляційної інстанції представник позивачки адвокат Богданович В.В. доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві та апеляційній скарзі.

Інші учасники судового розгляду до апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не є перешкодою для розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 31.05.1994 (а.с. 5, 9-10) та земельної ділянки розміром 0,0225 га, кадастровий номер :03:020:0061 розмір частки 1/1 за цією ж адресою (а.с. 7).

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відповідачка ОСОБА_2 є власником 1/2 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу №2695 від 23.06.2011 (а.с. 6) та частини земельної ділянки.

Після купівлі будинку відповідачка ОСОБА_2 зробила добудову будинку та відокремила його в окремий об`єкт нерухомого майна, та присвоїла номер будинку АДРЕСА_2 (а.с. 17).

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 вказала, що при зверненні до управління архітектури та містобудування та до КП «БТІ» м. Житомира їй було відмовлено в реєстрації права власності на цілий будинок, а тому вона звернулася до суду за захистом свого права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що в позовній заяві жодним чином не обґрунтовано та взагалі відсутній виклад обставин стосовно порушеного майнового права позивача щодо вимоги про визнання права власності, оскільки як зазначає позивач, що відповідач не проти її права на цілу частину будинку, та посилаючись на положення статей 15,16,376 ЦК України дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Розглядаючи справу, суд першої обгрунтовано зазначив, шо статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд першої інстанції правильно вважав, що саме на позивача покладено обов`язок у позовній заяві викласти обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, а також вказати правові підстави позову, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, при розгляді справи повинен надати правильну правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, і не застосовує самостійно для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, якщо позивач не обґрунтовує ними свої вимоги з наданням відповідних доказів, і застосування цих норм призводить до зміни предмета позову або обраного способу захисту прав та інтересів.

Суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Також суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність / відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

Як зазначалося, предметом позову є визнання права власності на цілий будинок АДРЕСА_1 . Будь-які заперечення з боку відповідача та інших осіб в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів зауважує, що виходячи із аналізу заявлених позовних вимог спору щодо права власності позивачки на будинок немає, будь-які порушення права на майно із матеріалів справи не вбачаються, а існує питання щодо порядку реєстрації права позивачки на будинок, що не належить до компетенції суду.

Слід зазначити, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Доводи ОСОБА_1 про порушення її прав, свобод чи інтересів є абстрактними та не містять жодного обґрунтування.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спору виконав вимоги ст. 89, ст. 264 ЦПК України та у відповідності до зазначених норм дав належну оцінку встановленим обставинам і дослідженим доказам, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, що при вирішенні спору суд першої інстанції не надав оцінку відповіді КП «БТІ» №67 від 04.02.2020 та № 593 від 13.11.2019, листу №300/12 від 18.05.2012 не можуть бути враховані, оскільки не впливають на хід розгляду справи, а носять інформаційний характер.

Так, з листа управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради, адресованого ОСОБА_2 , вбачається, що внаслідок приєднання до квартири АДРЕСА_3 приміщень квартири АДРЕСА_3 уточнена адреса домоволодіння ОСОБА_2 з присвоєнням адреси - АДРЕСА_1 (а.с.17).

Іншими зазначеними в апеляційній скарзі листами КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентирізації» повідомило позивачку про те, що інвентаризаційна справа містить персональні дані інших співвласників, а також те, що підприємство може здійснити розрахунок часток у спільній власності в разі звернення до підприємства усіх співвласників будинку.

Отже, зазначені обставини підтверджують можливість вирішення піднятого позивачкою питання в позасудовому порядку.

Натомість позивачкою не доведено підстави вирішення її позову в судовому порядку, зважаючи на відсутність спору, правильність обрання способу захисту, належного правового обгрунтування вимог відповідними нормами права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10. 09.2020.

Головуючий Судді