ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1254/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/1581/19 Категорія: 310020000 Гончаренко Т. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу - представник відповідача адвокат Малашевський Костянтин Леонідович;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Малашевського Костянтина Леонідовича на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 травня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Гончаренко Т.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила суд стягнути із ОСОБА_2 на її користь щомісячні аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше встановленого законодавством мінімуму, а саме 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також витрати понесені за надану правничу допомогу в сумі 2 200 грн.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 травня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду 19 вересня 2019 року і до повноліття дитини.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання в межах платежу за один місяць.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 3 400 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - адвокат Малашевський К.Л. подав апеляційну скаргу, та просив скасувати рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 травня 2020 року в частині задоволення витрат на правову допомогу в сумі 3 400 грн., та постановити в цій частині нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні витрат на правову допомогу в сумі 3 400 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині встановлених обставин справи та стягнення на користь позивачки витрат на правову допомогу в сумі 3 400 грн. постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неправильному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, і, що при постановленні рішення суд першої інстанції в цій частині залишив поза увагою та не надав правової оцінки відзиву відповідача на позов в цій частині.

Також суд залишив поза увагою той факт, що згідно розрахунку витрат на правову допомогу від 18 вересня 2019 року на суму 2 500 грн., підписаного позивачкою, вона згідна з розрахунком, а тому сума в рішенні суду є необґрунтованою.

Крім того, суд не надав правової оцінки наданим позивачем доказам надання їй правової допомоги, а лише перелічив вказані докази.

Своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду оскаржується в частині розподілу судових витрат на правову допомогу, колегія суддів переглядає рішення суду лише в цій частині.

Ухвалене судом першої інстанції рішення у вказаній частині відповідає зазначеним вище вимогам.

Згідно із частиною першою статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).

Кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року).

Частиною першою статті 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частин першої, другої статті 60 ЦПК України представником в суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових правовідносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Документами, які підтверджують повноваження представників у цивільному процесі, є довіреність юридичної особи; повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) (частини перша, третя, четверта статті 62 ЦПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що згідно ордера серії ЧК № 89748 та договору про надання правової допомоги від 14 вересня 2019 року, позивач ОСОБА_1 обрала захисником своїх прав у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, адвоката Павленка С.І., який подавав в її інтересах заяви та приймав участь у судових засіданнях.

Згідно з положеннями пункту 4 статті 1, частини третьої статті 27 Закону договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

З огляду на предмет договору про надання юридичних послуг у цивільній справі (представництво інтересів позивача ОСОБА_1 у справі за її позовом ) об`єктом оплати за договором є надані адвокатом юридичні послуги у зв`язку з вирішенням спору в суді.

Формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар (плата за договором), порядок обчислення якого (фіксований розмір чи погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо відповідно до статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді, регламентовано в пункті 1 частини третьої статті 133, статтях 134, 137, 141 ЦПК України.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частиною другою статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Також витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч.ч, 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами ( ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено та доведено матеріалами справи, що між ОСОБА_1 та адвокатом Павленко С.І., який діє на підставі ордера серії ЧК № 108547 від 16 вересня 2019 року, 14 вересня 2019 року укладено договір про представництво в цивільному процесі, відповідно до умов якого клієнт доручає адвокату за плату (гонорар) надання правничої допомоги при розгляді справи в Звенигородському районному суді Черкаської області за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину (а.с. 18, 21).

Відповідно до додаткової угоди до договору від 14 вересня 2019 року про представництво в цивільному процесі, укладеному між ОСОБА_1 та Павленком С.І. за надання правничої допомоги по підготовці позовної заяви та участь у судовому розгляді цивільної справи клієнт зобов`язаний здійснити попередню часткову сплату представнику гонорар в розмірі 2 200 грн. із розрахунку 600 грн. за годину його роботи (а.с.19).

Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач ОСОБА_1 понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції за її позовом, попередня часткова сплата гонорару адвокатові Павленку С.І. за надану ним правничу допомогу станом на момент подачі позовної заяви становить 2 200 грн. Також вказано, що можливі витрати, пов`язані з доплатою гонорару адвокатові Павленку С.І. за правничу допомогу, яку ним буде надано в ході розгляду заявленого позову 1 400 грн, тобто, всього 3600 грн (а.с. 22).

Згідно розрахунку затраченого часу адвокатом Павленком С.І. із підготовки та веденню цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у Звенигородському районному суді, як представника позивача ОСОБА_1 , розмір витрат на правову допомогу станом на момент подачі до суду заявленого позову 18 вересня 2019 року, становить 2 500 грн (а.с. 23).

Підтвердженням сплати ОСОБА_1 гонорару в сумі 2 200 грн. адвокатові Павленку С.В. є квитанція № 46 до прибуткового касового ордеру від 14 вересня 2019 року (а.с. 20).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником позивача адвокатом Павленком С.І. до суду було надано розрахунок затраченого часу адвокатом Павленком С.І. із підготовки та веденню цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у Звенигородському суді, як представника ОСОБА_1 станом на 25 лютого 2020 року, згідно якого розмір витрат за надання правової допомоги станом на 25 лютого 2020 року в загальному становить 3 700 грн (а.с. 79).

Також було долучено квитанцію до прибуткового касового ордера № 6 від 21 січня 2020 року на суму 1 200 грн., що є підтвердженням доплати адвокатові Павленку С.І. за ведення справи (а.с. 80).

Отже позивачкою надано квитанції про сплату адвокату Павленку С.І. за надані ним послуги згідно з умовами договору від 14 вересня 2019 року, 3400 грн.

Враховуючи вищенаведене та долучені до позовної заяви договір про представництво інтересів, додаткова угода, попередній розрахунок, розрахунок та квитанція № 46 від 14 вересня 2019 року, розрахунок та квитанція № 6 від 21 січня 2020 року, відповідно до з ч. 3 ст. 137 ЦПК України є належними доказами, які підтверджують надання адвокатом Павленком С.І. позивачу послуг з надання правничої допомоги, та сплату позивачкою вказаних послуг в розмірі 3 400 грн.

В матеріалах справи відсутнє клопотання відповідача ОСОБА_2 про зменшення розміру витрат на правничу допомогу і зазначене клопотання не було заявлене в судовому засіданні.

Крім того, відповідачем ОСОБА_2 не доведено не співмірність витрат на правничу допомогу.

У зв`язку із повним задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 місцевий суд відповідно до статті 141 ЦПК України правильно стягнув із відповідача на користь позивачки понесені нею витрати за надання правової допомоги у повному обсязі.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, яке б призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає до відхилення, а судове рішення в оскаржуваній частині - залишенню без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Малашевського Костянтина Леонідовича залишити без задоволення.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 травня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 3400 гривень залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 та пунктом 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Судді