Справа № 128/395/20
Провадження №22-ц/801/1658/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач :Панасюк О. С.
УХВАЛА

21 серпня 2020 рокуСправа № 128/395/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Панасюка О. С., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області у складі судді ОСОБА_2 від 17 лютого 2020 року про повернення заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів, -

встановив:

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 17 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів повернуто заявнику.

Ухвала мотивована тим, що заява подана без дотримання вимог статтей 116, 117 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

17 серпня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на цю ухвалу.

Апеляційна скарга підлягає поверненню з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Відповідно до частини першої цієї статті учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

(частина друга статті 44 ЦПК України).

При цьому наведений в частині другій статті 44 ЦПК України перелік не є вичерпним.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (частина перша статті 2 ЦПК України).

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК України закріплено обов`язок учасників справи виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку осіб, які такі дії вчиняють. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства, а також його завданню.

З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

ОСОБА_1 предметом перевірки за його апеляційною скаргою визначив неправомірність дій Вінницького районного суду Вінницької області, пов`язаних із розглядом заяви, а також компетенцію судді ОСОБА_2 щодо дотриманням законодавства суддями під час розгляду його заяви та суддів Вінницького апеляційного суду.

При цьому обґрунтування вимог позивача зводяться лише до образливих тверджень на адресу судів України, використання яких неприпустиме.

Обґрунтування апеляційної скарги з використанням таких висловлювань:

- «… суд повернув мені матеріали заяви без самої заяви, оскільки я звернувся не до адвокатів які в теплих стосунках та співпрацюють з суддями Вінницького районного суду та носять цінні подарунки.»;

- «Поза увагою також неможна залишати висновки суду щодо ненадання доказів про сплату судових поборів на утримання ганкінів, денишенків, супрунів, та інших осіб у мантії» ( ОСОБА_2 суддя Вінницького районного суду Вінницької області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 судді Вінницького апеляційного суду);

- «…зазначається що особа у мантії не може та не має права розглядати справу і підлягає негайному відводу (самовідводу), таким чином заявляю , клопотання про відвід наступним особам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 та суворо забороняю їм розглядати мою апеляційну скаргу, з підстав необізнаність у ведені таких справ а також ненаситної ненависті до мого представника ОСОБА_6 »;

- «… які надаються дохххххххми такі як ОСОБА_7 ОСОБА_8 та інше шодло»;

- «…суму, яку потрібно сплатити за подання апеляційної скарги на утримання ледарів та неуків у мантії мені є непід`ємна»;

- «…відповідно до положення частини другої статті 8 Закону України Про судові державні побори з пенсіонерів»,

виходить за межі нормальної, коректної та легітимної критики, що, наприклад, у розумінні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) констатується як зловживання правом на подання заяви.

Так, цей Суд, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (справа «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява №67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року, заяви №61164/00 і №18589/02, «Guntis Apinis проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заява №46549/06).

Вжиті ОСОБА_1 образливі та провокативні висловлювання щодо суддів Вінницького районного суду Вінницької області та Вінницького апеляційного суду, а також судової влади в цілому, зневажливе ставлення до Законів України шляхом перекручування їх назви та змісту, вживання нецензурної лайки свідчать про неповагу до суду, інших учасників судового розгляду, є несумісним із завданням цивільного судочинства, а тому не можуть розцінюватись інакше як зловживання ОСОБА_1 його процесуальними правами.

Керуючись статтями 44, 356, 357, ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області у складі судді від 17 лютого 2020 року повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Суддя О. С. Панасюк