ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1506/20 Справа № 180/1158/19 Суддя у 1-й інстанції - Янжула О. С. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк

на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2019 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2019 року позивач - АТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.12.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 17 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.

Проте, відповідач ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконала, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за нею станом на 31.05.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 493 883,15 грн, яка складається з: 17 500,00 грн - заборгованості за кредитом; 476 283,15 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом; 100,00 грн - заборгованості за пенею та комісією.

Оскільки кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, то заборгованість до стягнення становить 122 334,19 грн, яка складається з: 17 500,00 грн - заборгованості за кредитом; 104 834,19 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом з 07.12.2011 року по 31.07.2017 року.

На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 122 334,19 грн та судові витрати по справі у розмірі 1 921,00 грн.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.12.2011 року в сумі 17 500 ( сімнадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог Акціонерному товариству комерційний банк ПриватБанк - відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням частково, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення в частині відмови у стягненні процентів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В іншій частині рішення не оскаржується.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачем надані належні та допустимі докази по справі, в наданому розрахунку заборгованості вказані суми процентів, відповідно до умов Кредитного договору. Відповідач своїм підписом в заяві підтвердила ознайомлення та згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву позивач не скористалась.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до укладеного договору № б/н від 07.12.2011 року, отримала кредит у розмірі 17 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У заяві позичальника зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

АТ КБ ПриватБанк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач, свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, що призвело до утворення заборгованості, яка, за розрахунком позивача, станом на 31.05.2019 року становить 493 883,15 грн і складається з: 17 500,00 грн - заборгованості за кредитом; 476 283,15 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом; 100,00 грн - заборгованості за пенею та комісією.

Оскільки кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, то позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість, зокрема, по процентам за користування кредитом у період з 07.12.2011 року по 31.07.2017 року в розмірі 104 834,19 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Таким чином, аналіз змісту вказаних положень закону дають підстави для висновку про те, що в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Встановлено, що у анкеті-заяві, підписаній позичальником, процентна ставка за кредитом не визначена.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, що долучені позивачем до позовної заяви не містять підпису відповідача, а тому вони не можуть розцінюватися як складові частини кредитного договору, умови якого погоджені сторонами.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог в оскаржуваній частині.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, що оскаржуване рішення є безпідставним, не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що анкета-заява, яка підписана сторонами 07.12.2011 року, не містить жодної інформації щодо встановленого та погодженого сторонами розміру базової процентної ставки за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги АТ КБ ПриватБанк про те, що відсутність підпису відповідача в Умовах та правилах надання банківських послуг, при наявності її письмового свідчення про те, що вона ознайомлена у письмовому вигляді та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку не є підставою для визнання неукладеним кредитного договору, не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, зокрема, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами та обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Вказаними документами визначені: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.

Проте, колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Виписка по рахунку, яка долучена позивачем до матеріалів справи на стадії апеляційного оскарження, та на яку позивач посилається як на доказ, що підтверджує факт використання відповідачем кредитних коштів та її згоду з умовами договору, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки рух коштів на картковому рахунку не може бути належним підтвердженням обізнаності відповідача з конкретними Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку, на які посилається позивач як на умови кредитного договору, факту згоди відповідача на них.

Крім того, в даній виписці відсутня особиста інформація позичальника, для встановлення особи позичальника, окрім ім`я та прізвища, та не зазначено, що дана виписка надана відносно укладеного кредитного договору від 07.12.2011 року, наведені в ній номера кредитних карток, в анкеті-заяві не зазначено. Тому неможливо встановити, що вказані позивачем докази мають відношення до кредитного договору, укладеного сторонами шляхом підписання анкети-заяви 07.12.2011 року.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст.ст.76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Посилання в апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк на те, що суд першої інстанції мав керуватися положеннями ст. 1048, 1054 ЦК України та задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення з позичальника процентів за користування кредитними коштами, визначивши розмір процентів на рівні облікової ставки НБУ, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки позивач не пред`являв вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами, з підстав та у розмірах, встановлених ст. 1048 ЦК України, а заява-анкета не містить інформації щодо визначеного та погодженого сторонами розміру процентів за користування кредитними коштами.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції не правильно тлумачить та застосовує постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки у справі, рішення якої оскаржується, відповідач як позичальник не заперечувала факт ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг та не оспорювала кредитний договір, не можуть бути прийняти до уваги, оскільки Верховним Судом розглянуто питання щодо формування судової практики застосування норм, які регулюють правовідносини у сфері споживчого кредитування, і в тому числі поширюються на правовідносини, які виникли в даній справі.

Враховуючи вищенаведене, передбачених ст.376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2019 року залишити без змін в оскаржуваній частині.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова