Ухвала

27 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 439/1127/18

провадження № 61-12340ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

розглянув заяву Верховного Суду Лідовця Р. А. про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_2 до Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області про стягнення моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 30 липня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області про стягнення моральної шкоди.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 26 червня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 714 816 грн, завдану за період часу з листопада 2010 року по жовтень 2018 року, внаслідок порушення його прав у зв`язку з прийняттям Підкамінською селищною радою Бродівського району Львівської області рішення від 20 жовтня 2010 року № 322 «Про продаж земельної ділянки» у частині продажу земельної ділянки площею 0,0676 га Товариству з обмеженою відповідальністю «Джерело» (далі - ТОВ «Джерело»), незаконність якого підтверджена рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2016 року у справі № 439/212/14-ц.

Постановою Львівського апеляційного суду від 30 липня 2020 року апеляційну скаргу Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області задоволено.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 26 червня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

18 серпня 2020 року на електронну адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 30 липня 2020 року, в якій заявник просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог статті 33 ЦПК України автоматизованою системою розподілу справ визначено колегію суддів у складі судді-доповідача Лідовця Р. А. та суддів: Воробйової І. А., Черняк Ю. В.для розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 30 липня 2020 року.

До відкриття касаційного провадження у справі суддею Лідовцем Р. А. заявлено самовідвід з тих підстав, щоб усунути обставини, які б давали щонайменший сумнів в об`єктивності та неупередженості суду.

Вирішуючи питання про самовідвід суддів, Верховний Суд виходить з такого.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.

У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Крім того, пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші, ніж перелічені у пунктах 1-4 частини першої статті 36 ЦПК України, обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Ураховуючи те, що надання суддею Лідовцем Р. А., як адвокатом, до набуття статусу судді Верховного Суду, правової допомоги ОСОБА_2 у іншій цивільній справі, може викликати щонайменше сумніви (у тому числі потенційні) сторін у справі в об`єктивності та неупередженості судді та суду в розгляді справи, відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України заява про самовідвід судді Верховного Суду Лідовця Р. А. підлягає задоволенню.

Отже, заяву про самовідвід судді Лідовця Р. А. слід задовольнити, а справу передати для повторного автоматизованого розподілу.

Керуючись статтями 33, 36, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву судді Верховного Суду Лідовця Руслана Анатолійовича про самовідвід задовольнити.

Справу за позовом ОСОБА_2 до Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області про стягнення моральної шкоди передати для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк