Справа № 545/3307/18
Провадження № 2/545/23/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2020 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - Стрюк Л.І.

з участю секретаря - Артеменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільним сумісним майном подружжя та поділ майна подружжя. В обґрунтування позовної заяви посилалася на те, що з грудня 2013 року проживала з відповідачем однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно обговорювали питання фінансового характеру, планували своє сімейне життя та народження дітей; спільно придбавали рухомі та нерухомі речі, спільно користувалися ними. У період з 23.09.2015 року по 16.12.2015 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Після розірвання шлюбу разом з ОСОБА_2 продовжили проживати однією сім`єю як подружжя до 11.06.2017 року. Спільними зусиллями на земельній ділянці, що належить на праві власності ОСОБА_2 , збудовано господарську будівлю та проведено реконструкцію інших будівель, на що було витрачені значні кошти.

Уточнивши позовні вимоги, просила суд: встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з грудня 2013 року по 23.09.2015 року та з 16.12.2015 року по 11.06.2017 року; визнати спільним сумісним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_1 об`єкт незавершеного будівництва господарську будівлю (поз.5), побудовану згідно будівельного паспорта від 14.08.2015 року, реєстр. №226, в період спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , ступінь будівельної готовності якої становить 71%; здійснити поділ спільного сумісного майна шляхом визнання права власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину об`єкта незавершеного будівництва господарської будівлі (поз.5), побудованої згідно будівельного паспорта від 14.08.2015 року, реєстр.№226, в період спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , ступінь будівельної готовності якої становить 71%, припинивши право спільної сумісної власності; стягнути з відповідача понесені витрати зі сплати судового збору та витрати зі сплати вартості робіт по будівельно-технічному дослідженню.

Представником відповідача подано до суду письмовий відзив на позов. У обґрунтування відзиву посилався на те, що відносини між сторонами були припинені в кінці 2015 року, наслідком чого стало рішення Полтавського районного суду від 16.12.2015 року, яким шлюб розірвано. Зазначив, що після розірвання шлюбу, з дозволу відповідача ОСОБА_1 час від часу проживала за адресою АДРЕСА_1 , оскільки просила надати їй час для купівлі свого власного житла. Також певний час з дозволу відповідача в будинку знаходилися особисті речі ОСОБА_1 , які вона вивезла відразу після купівлі квартири. Сторони спільне господарство не вели та не мали спільного бюджету. Рахунки з продажу будівельних матеріалів виписані на ім`я ОСОБА_2 , що свідчить про те, що вони були придбані ним особисто. Про укладений ОСОБА_3 кредитний договір йому відомо не було, придбані за ці кошти обладнання та матеріали при будівництві господарської будівлі не використовувалися. Розподіл та визнання права власності на 1/2 частини об`єкта незавершеного будівництва господарської будівлі за законом є неможливим, оскільки це майно не має статусу окремого об`єкта нерухомого майна.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 28.05.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 у частині вимог про визнання спільним сумісним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_1 об`єкту незавершеного будівництва господарської будівлі, побудованої згідно будівельного паспорта від 14.08.2015 року, реєстр №226, в період спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а також здійснення поділу спільного сумісного майна шляхом визнання права власності за ОСОБА_1 на Ѕ частину вказаного об`єкта незавершеного будівництва господарської будівлі, припинивши право спільної сумісної власності - залишено без розгляду; клопотання у частині повернення судового збору - без задоволення. Постановою Верховного Суду від 23.09.2019 року ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 28.05.2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 08.07.2019 року залишено без змін.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, попередньо представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Спір між сторонами стосується щодо встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з грудня 2013 року по 23.09.2015 року та у період з 16.12.2015 року по 11.06.2017 року.

Судом встановлено, що у період з 23.09.2015 року по 16.12.2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 16.12.2015 року в Центральному ВРДАЦС Полтавського МУЮ (актовий запис №1485 т.1 а.с.98-99). Судом встановлено, що шлюб розпався і з листопада 2015 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та проживають окремо, не мають спільного господарства; сторони не заперечували щодо розірвання шлюбу (т.1 а.с. 98-99).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивачем на підтвердження факту проживання однією сім`єю з відповідачем з грудня 2013 року надані довідка Терешківської сільської ради Полтавського району від 12.07.2016 року №1083 та акт обстеження від 13.06.2016 року, згідно з якими ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 разом із дочкою ОСОБА_4 , 2008 року народження та ОСОБА_2 , 1968 року народження, однією сім`єю з 2013 року, за місцем реєстрації останнього (т.1 а.с.96 т.1 а.с.97).

Разом з тим, із заяви ОСОБА_3 , посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Смоковенко Т.О. та зареєстрованої в реєстрі за №209, вбачається, що дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з вересня 2014 року по вересень 2018 року проживала з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 (т.2 а.с. 263).

Окрім того, судом встановлено, що у період з 25.08.2007 року по 10.01.2014 року ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 , який розірваний рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10.01.2014 року (т.3 а.с. 114-115).

Перебування жінки та чоловіка у зареєстрованому шлюбі, що є підставою для створення однієї сім`ї, виключає одночасне створення обома або одним з них на інших не заборонених законом підставах іншої сім`ї, зокрема шляхом проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Враховуючи, що позивач у період з 25.08.2007 року по 10.01.2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_2 у період з грудня 2013 року по 10.01.2014 року суперечать вимогам ст.25 СК України щодо принципу одношлюбності сімейних відносин та задоволенню не підлягають.

Вимога про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 11.01.2014 року по 22.09.2015 року задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (т.1 а.с.124-125). Сектором містобудування та архітектури Полтавської районної державної адміністрації 14.08.2015 року виданий будівельний паспорт на будівництво господарської будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.т.1 а.с. 120). Згідно з ексізними намірами забудови господарська будівля складається з коридору 14,3 кв.м, підсобного приміщення 17,5 кв.м, підсобного приміщення 18,6 кв.м, кухні 13,5 кв.м., санвузла 5,9 кв.м (т.1 а.с.194-198).

З матеріалів справи вбачається, що протягом червня, липня, вересня та листопада місяця 2015 року на ім`я відповідача виписані видаткові накладні, платіжні доручення про купівлю будівельних матеріалів (т.1 а.с. 165-168, 174-180, 182-183).

Потягом липня місяця 2015 року виписані рахунки-фактури про поставку будівельних матеріалів, в яких ім`я постальника не вказано (т.1 а.с. 172, 181).

Посилання ОСОБА_1 на укладення ОСОБА_3 (її матір`ю) кредитного договору №2203/485283 на придбання енергоефективного обладнання та/або матеріалів для одноквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 не є безспірним доказом ведення сторонами спільного бюджету (т.1 а.с.104). Окрім того, позивачем не надані докази на підтвердження того факту, що придбані ОСОБА_3 товари на підставі кредиту та видаткової накладної Рнк/PL-0011751 від 04.08.2015 року використовувалися у будівництві господарської будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Надані позивачем банківські виписки, квитанції про оплату з ломбарду, боргова розписка від 10.06.2015 року суд не вважає належними доказами на підтвердження того, що ОСОБА_1 брала участь у фінансуванні будівництва господарської будівлі та веденні спільного бюджету з ОСОБА_2 .

Допитана судом свідок ОСОБА_6 зазначила, що працює психологом, познайомилася з ОСОБА_1 коли остання звернулась за психологічною допомогою ще під час проживання з попереднім чоловіком, і з того часу вона періодично спілкується з нею, декілька разів приїжджала до неї у АДРЕСА_1 , у той час вона проживала зі ОСОБА_2 . Відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом проживали з 2014 року по 2017 рік. Про факт розірвання шлюбу їй невідомо.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що з ОСОБА_1 разом працюють. Зазначила, що ОСОБА_1 проживала із ОСОБА_2 однією сім`єю у АДРЕСА_1 . Коли одружилися сторони їй не відомо. ОСОБА_1 періодично скаржилася на те, що ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями. Відомо, що ОСОБА_1 проживала із ОСОБА_2 з 2015 року по 2017 рік, 11.06.2017 року вона попросила поїхати з нею до ОСОБА_2 і повідомила, що йде від нього. Речі забрала у серпні 2017 року.

Свідок ОСОБА_8 зазначила, що є клієнткою ОСОБА_1 близько останніх 8-9 років. З 2014 року по 2017 роки приїжджала у лазню відпочивати до неї у АДРЕСА_1 . Бачила, як ОСОБА_1 працювала на огороді. Всі справи вела ОСОБА_9 . У червні 2017 року приїхали в бесідку, почули крики, коли підійшла то побачила штовханину. Там були ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 та невідомий чоловік.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що знайомий із ОСОБА_2 близько 15 років. У 2017 році ОСОБА_2 повідомив, що знайшов господиню, запросив у гості. Показали новий будинок, який будують. ОСОБА_1 розповіла про свої плани відкрити салон. У червні 2017 році ОСОБА_1 зателефонувала і попросила приїхати в лікарню. Вона була в синцях, крові. Потім у серпні того ж року зустрілись, вона повідомила, що буде розлучатися з чоловіком.

Свідок ОСОБА_12 зазначив, що знає ОСОБА_2 близько 35 років. Залишає у нього велосипед коли йде на рибалку. З 2015 року бачив у дворі 6-8 разів невідому жінку. Бував у будинку, проте жінки там не бачив.

Свідок ОСОБА_5 - колишній чоловік ОСОБА_1 пояснив суду, що шлюб між ними розірваний у 2014 році. Проживав разом з ОСОБА_1 до 2013 року. Спільна донька з листопада 2014 року по березень 2018 року проживала з ОСОБА_3 (матір`ю ОСОБА_1 ), фактично з 2013 року. Постійно спілкувався з дитиною (щотижня) і бачив там іноді ОСОБА_1 . Навесні 2017 року дізнався, що у ОСОБА_1 є новий співмешканець, так як побачив у будинку колишньої тещі чоловічі речі. Стверджує, що ОСОБА_1 з 2013 року по 2014 рік та з 2017 року по 2018 рік постійно проживала у своєї матері ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 народила дитину. Підтверджує, що у с.Терешки колишня дружина проживала з іншим чоловіком близько 2-3 місяців.

Аналізуючи показання свідків, суд приходить до висновку, що вони не містять достовірної та переконливої інформації про характер стосунків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спірний період, є суперечливами, неоднозначними, поверховими та, деякою мірою, оціночними.

Неспростованою позивачем є повідомлена свідком ОСОБА_5 інформація про факт її проживання з іншим чоловіком з весни 2017 року, від якого вона у квітні 2018 року народила дитину.

Згідно з ч.2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до ч.1,2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.10.2019 року у справі № 61-1623св19 (№643/6799/17).

Разом з тим, при встановленні факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу суди повинні встановити, що між сторонами склалися усталені відносини, притаманні подружжю.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 лютого 2019 року №61-11607св18.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що показання свідків не свідчать про те, що сторони тривалий час проживали разом, та між ними складися відносини, притаманні подружжю.

Позивачем не надано належними, допустимими, достатніх та достовірних доказів на підтвердження тих обставин, що як до укладення шлюбу, так і після його розірвання з 16.12.2015 року сторони відновили шлюбно-сімейні відносини та продовжували їх до 11.06.2017 року, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані виконанням взаємних прав і обов`язків та спільним побутом.

За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258-260 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Л. І. Стрюк