У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О.В. оглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Російської Федерації, про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, -

В С Т А Н О В И В:

07.11.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з Російської Федерації на свою користь моральну шкоду в розмірі 1 916 400,00 грн., що є еквівалентом 60 000,00 євро за офіційним курсом Національного банку України на день підписання позову.

13.11.2018 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації, про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та повернуто позивачу, разом з копією заяви з додатками до неї.

21.05.2019 року постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2018 року залишено без змін.

03.06.2020 року постановою Верховного суду у складі колегії суддів судової Першої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково. Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21.05.2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 червня 2020 року справу розподілено та передано судді Кошель Л.М. 30 червня 2020 року.

30.06.2020 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Л.М. було задоволено заяву про самовідвід судді.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2020 року справу розподілено та передано судді Бондаренко О.В. 01.07.2020 року.

03.07.2020 року судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків заяви, а саме: позивачу необхідно було надати до позовної заяви її копію та копії всіх документів, що додаються до неї для відповідача.

Позивач отримала ухвалу про залишення позову без руху 17.08.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак у встановлений строк недоліки не усунула.

Крім того, відповідно до ч.3 Прикінцевих положень ЦПК України, позивач протягом встановлено строку заяву про поновлення процесуального строку у зв`язку з неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк, що зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, до суду не подала.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадку коли позивач відповідно до ухвали про залишення позову без руху у встановлений судом строк не виконає вимоги ст. 175, 177 ЦПК України.

Отже, позовна заява ОСОБА_1 до Російської Федерації, про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, підлягає поверненню.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Тому, в зв`язку з наведеним положенням, повернення позовної заяви, у випадку коли позивач відповідно до ухвали про залишення позову без руху у встановлений судом строк не виконає вимоги ст. 175, 177 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до правосуддя.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Російської Федерації, про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, вважати неподаною і повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала складена 03.09.2020 року.

СуддяО. В. Бондаренко