Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1056/20 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №278/1056/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 12 червня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Грубіяна Є.О. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк або банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути заборгованість у сумі 24 949,81 грн. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернулася до банку та підписала заяву від 15 квітня 2010 року №б/н. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 11 000 грн. ОСОБА_1 належно не виконує свої фінансові зобов`язання, у зв`язку із чим станом на 08 квітня 2020 року утворилася вищевказана заборгованість, яка складається із: простроченого тіла кредиту в сумі 14 371,96 грн., заборгованості за процентами нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України в розмірі 5 022,16 грн., пені в розмірі 3 891,41 грн. та штрафу 500 грн. (фіксована частина) і 1 164,28 грн. (процентна складова).

Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 12 червня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь банка заборгованість за кредитним договором від 15 квітня 2010 року в сумі 14 371,96 грн. та судовий збір у розмірі 1 051 грн. У стягненні решти заборгованості відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог, Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" подало апеляційну скаргу в цій частині. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове, яким вимоги про стягнення процентів і неустойки задовольнити. Зазначає, що при укладенні кредитного договору сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі 342/180/17, оскільки така висловлена у конкретній справі за інших правовідносин, коли відповідачем заперечувалися умови договору. У даній же справі заперечення відповідача відсутні. Кредитний договір відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, що свідчить про згоду ОСОБА_1 про згоду з усіма істотними умовами договору. Заперечень щодо Умов та правил надання банківських послуг, які містяться у матеріалах справи, відповідач не надала. Вважає, що навіть звичайний рішень освіти та правової обізнаності пересічного споживача банківських послуг у повній мірі дозволяє повнолітній особі належним чином усвідомлювати значення своїх дій та розуміти, що банк не надає послуг безоплатного користування належними йому коштами. Наполягає, що суду надано саме ту редакцію Умов та правил надання банківських послуг, до якої приєдналася відповідач при підписанні анкети-заяви та укладенні договору. Вважає, що укладення договору з відповідачем у відповідності до ст.634 ЦК України шляхом приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку, є доведеним. Суду надано розрахунок заборгованості та у випадку незгоди з ним суд мав сам визначити суми нарахувань або зобов`язати банк подати більш повний та детальний розрахунок.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Виходячи із принципу диспозитивності апеляційний суд не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь банка заборгованості за кредитним договором від 15 квітня 2010 року в сумі 14 371,96 грн., оскільки в цій частині судове рішення не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відмовляючи у стягненні заборгованості за процентами нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України в розмірі 5 022,16 грн. пені в розмірі 3 891,41 грн. та штрафу 500 грн. (фіксована частина) і 1 164,28 грн. (процентна складова), суд першої інстанції виходив із того, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 15 квітня 2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.23).

У анкеті-заяві сторонами досягнуто згоди щодо кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/Gold у розмірі 1 000 грн., та ОСОБА_1 обрано опцію «платіжна картка кредитка «Універсальна».

У заяві зазначено, що відповідач згодна із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Має місце у заяві й застереження про те, що Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua. Клієнт зобов`язалася виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Визначальним є додержання письмової форми договору.

До анкети-заяви банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна contract», «Універсальна gold», а також витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Тарифів та Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви містили умови щодо сплати процентів за користування кредитом, зміну процентної ставки, відповідальності за неналежне виконання умов договору саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяги з Тарифів та Умов у редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення його позову.

Без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Тарифи і Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір процентної ставки за користування кредитом, відповідальності за неналежне виконання умов договору витяги з Тарифів і Умов та правил не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не підписані відповідачем. Отже, недодержання письмової форми кредитного договору щодо процентної ставки та відповідальності за неналежне виконання умов договору не дає підстав розцінювати умови, прописані у витягах з Тарифів та Умов і правил, як невід`ємну складову частину змісту договору, а тому суд першої інстанції правильно не вважав надані позивачем витяги з відповідних документів складовою частиною кредитного договору та обґрунтовано відмовив у стягненні суми процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафу, на стягненні яких наполягає банк у апеляційній скарзі.

Разом із тим, відповідно до частини першої ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

Із розрахунку заборгованості, який знаходиться у матеріалах справи, вбачається, що у період із 15 квітня 2010 року по 30 вересня 2019 року прострочена заборгованість ОСОБА_1 складає суму 3 187,14 грн., а тому згідно приписів ст.625 ЦК України три проценти річних від простроченої суми становить 902,44 грн. (3 187,44 х 3 х 3 445 днів : 365 :100 = 902,44 грн.). У період із 31 вересня 2019 року по 08 квітня 2020 року прострочена заборгованість складає суму 14 381,96 грн., а тому три проценти річних від простроченої суми становить 222,08 грн. (14 381,96 грн. х 3 х 188 днів : 365 : 100 = 222,08 грн.).

Отже, враховуючи, що розмір процентів за прострочення виконання зобов`язання сторонами у договорі не узгоджений, то відповідно до приписів ст.625 ЦК України з ОСОБА_1 на користь банку підлягає стягненню сума 1 124,52 грн. (902,44 грн. + 222,08 грн.) як наслідок прострочення виконання грошового зобов`язання.

Із огляду на викладене вище, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України підлягає до скасування з ухваленням у цій частині нового судового рішення, яким такі вимоги банку задовольняються частково, що відповідає приписам ст.376 ЦПК України. Рішення в частині відмови у стягнення пені та штрафу залишається без змін.

У силу приписів ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.367-368,374,375,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 12 червня 2020 року в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з ст.625 ЦК України та в частині стягнення судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (; м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з ст.625 ЦК України в сумі 1 124 грн. 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (; м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) 3 258 грн. 10 коп. судового збору.

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Головуюча Судді: