У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" грудня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Чех Н.А., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Армантіс», заінтересована особа: ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

установила:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Армантіс», заінтересована особа: ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Встановлено, що заявник звернувся до суду в порядку окремого провадження, з вимогою про встановлення факту повідомлення заінтересованої особи про зміну посадового окладу та припинення трудових відносин.

Перевіривши надані документи, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України)

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Підставою для розгляду цивільної справи в порядку окремого провадження можливого за наявності певних умов, а саме: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено у ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В той же час, зі змісту поданої заяви про встановлення факту, що має юридичне значення убачається, що заявник просить встановити факт повідомлення ОСОБА_1 про зміну посадового окладу та припинення з ним трудових відносин. До заяви додані документи щодо повідомлення останнього про зміну посадового окладу та наказу № 30-03/20 від 30.03.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Однак, ОСОБА_1 заперечує факт припинення трудових відносин з ТОВ «Армантіс».

Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

З матеріалів справи та заявлених вимог убачається спір про право, який має вирішуватись в порядку позовного провадження.

Дане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у справі № 607/8191/17 у постанові від 19.07.2018 року, у справі № 127/16547/17 у постанові від 27.06.2018 року, у справі № 235/3754/17 у постанові від 03.05.2018 рокую

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що заява ТОВ «Армантіс» про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, який визначений Розділом ІV Главою 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 315, 354 ЦПК України, суддя -

ухвалила:

У відкритті провадження по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Армантіс», заінтересована особа: ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: