Справа №442/1236/20
Провадження №2/442/616/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Павлів З.С.

з участю секретаря судових засідань - Леськів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради про визнання нечинним рішення сесії Дрогобицької міської ради, скасування запису про державну реєстрацію -

з участю: позивача - ОСОБА_1 ,

захисника позивача - адвоката Щерби О.С.,

представника відповідача - Валага Ю.С.,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 ,

захисника третьої особи - адвоката Возняка В.Й.

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради, в якому просить поновити пропущений з поважних причин строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про визнання нечинними рішень сесії Дрогобицької міської ради, скасування права власності та запису про реєстрацію права власності на земельні ділянки; визнати нечинним та скасувати п.1.15 рішення XLIX сесії шостого скликання Дрогобицької міської ради Львівської області від 07.05.2014 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» №1339; визнати нечинним та скасувати п.1.12. рішення 60 сесії шостого скликання Дрогобицької міської ради від 03.04.2015 «Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» №1574; визнати недійсним свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 27.05.2015, видавник: Реєстраційна служба Дрогобицького міськрайонного управління юстиції; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Онишків Іванни Іванівни, індексний номер: 21617474 від 27.05.2015 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер :01:022:0142 площею 0,0502 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, адреса: АДРЕСА_1 ; скасувати запис 9815089 від 21.05.2015 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер 461060000:01:022:0142 площею 0,0502 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, адреса: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.07.2013 визнано за ОСОБА_3 право власності на 45/100 ідеальних частин будинковолодіння АДРЕСА_1 за набувальною давністю. Дане рішення було скасовано ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26.10.2015, яке в подальшому залишено в силі Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 10.02.2016. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.12.2015 визнано за ОСОБА_4 право власності по спадкуванню за заповітом. Дане рішення вступило в законну силу на підставі ухвали Апеляційного суду Львівської області від 21.06.2016. Під час розгляду даної справи в суді, ОСОБА_5 було подано документи в Дрогобицьку міську раду на приватизацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням Дрогобицької міської ради від 07.05.2014 №1339 надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 850 кв.м. на АДРЕСА_1 . В подальшому п.1.12 рішенням Дрогобицької міської ради від 03.04.2015 №1574 було затверджено матеріали з виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу безоплатно у власність та спільну сумісну власність земельні ділянки громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_3 земельну ділянку № 1 площею 502 кв.м., кадастровий номер :01:022:0142, земельну ділянку № 2 площею 348 кв.м. на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:022:0018, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Про факт існування даних рішень позивачці стало відомо лише в середині жовтня 2019 року, коли було отримано копію архівного примірника Проекту землеустрою по відведенню вищевказаної земельної ділянки. ОСОБА_2 є громадянкою Польщі. На Україні буває дуже рідко, а тому знати про передачу у власність ОСОБА_3 . У зв`язку з цим, позивач вчасно не звернулась до суду з даним позовом. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №200551875, сформованої 17.02.2020 відносно земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0142 вбачається, що державним реєстратором Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Онишків І.І. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 21617474 від 27.05.2015 за ОСОБА_5 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:022:0142 площею 0,0502 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд адреса: АДРЕСА_1 . На підставі цього рішення індексний номер 21617474 від 27.05.2015 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Онишків І.І. в той же день внесений запис про право власності серія та номер НОМЕР_2. Дане рішення та свідоцтво про право власності порушує права ОСОБА_2 на земельну ділянку, яка необхідна для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 . Вважає, що оскільки їй належить на праві власності по спадкуванню за законом на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.12.2015 45/100 часток в будинковолодінні АДРЕСА_1 то і з переходом права власності на будинок переходить право на земельну ділянку. Відповідно до плану земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд АДРЕСА_1 , власниками якого були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було виділено земельну ділянку площею 850 кв.м. на підставі рішення народних депутатів Дрогобицької міської ради №539 від 03.10.1968. На даний час частина земельної ділянки ОСОБА_3 вже продана.

Ухвалою судді від 02.03.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено відкрите підготовче судове засідання на 27.03.2020.

24.03.2020 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву.

27.03.2020 розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача на 05.05.2020.

30.03.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву.

10.04.2020 ОСОБА_3 подала до суду заперечення проти позову.

05.05.2020 підготовче судове засідання відкладено на 20.05.2020 за клопотання представника відповідача у зв`язку зі спалахом коронавірусу.

20.05.2020 розгляд справи повторно відкладено на 26.05.2020 за клопотання представника відповідача у зв`язку зі спалахом коронавірусу.

26.05.2020 підготовче судове засідання відкладено через неявку відповідача на 09.06.2020.

05.06.2020 представником позивача подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву.

09.06.2020 представником відповідача подано до суду доповнення до відзиву на позовну заяву.

09.06.2020 підготовче провадження в справі закрито, призначено справу до судового розгляду на 27.07.2020.

15.06.2020 на підставі заяви представника позивача ухвалою суду забезпечено позов, накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :01:022:0142, загальною площею 0,0502 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної земельної ділянки. Розгляд справи відкладено на 27.07.2020.

27.0.2020 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача на 03.09.2020.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Вимогами ст.ст.13,81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З аналізу практики Європейського суду з прав людини вбачається, що у випадку ухвалення рішення по суті спору органом, якому прямо не властива судова функція, ч. 1 ст. 6 Конвенції підлягатиме застосуванню у разі, якщо таке рішення підлягає подальшому контролю з боку «судового органу, який має повну компетенцію» (рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України»).

Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

У п. 3 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» визначено, що кожен доречний і важливий аргумент особи має бути проаналізований і одержати відповідь суду. В умовах дії такого принципу суди не повинні обмежуватися заявленими сторонами доводами та поданими ними доказами, а мають здійснювати активну роль у встановленні об`єктивної істини, вживаючи усіх можливих заходів для перевірки та встановлення усіх фактичних даних зі спору. Водночас у п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 15 листопада 2007 року по справі «Бендерський проти України» вказано, що відповідно до практики, яка відображає принцип незалежного здійснення правосуддя, судові рішення мають достатньою мірою висвітлювати мотиви, на яких вони ґрунтуються.

Необхідність зазначення в судових рішення чіткого обґрунтування результатів оцінки доказів передбачена й у ст.263 ЦПК України, відповідно до якої судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, суд повинен зазначити мотиви його прийняття чи відмови у прийнятті.

Встановлено, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №200551875, сформованої 17.02.2020 відносно земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0142 вбачається, що державним реєстратором Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Онишків І.І. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 21617474 від 27.05.2015 за ОСОБА_5 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:022:0142 площею 0,0502 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд адреса: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №159527469 від 14.03.2019 45/100 ідеальної частини житлового будинку АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 . Підставою виникнення права власності є рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.12.2015 та ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.09.2018. (а.с.21, 22, 23-26)

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.12.2015 визнано за ОСОБА_2 право власності на 45/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 по спадкуванню за заповітом після смерті її батька ОСОБА_9 . Дане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21.06.2016.

У зазначеному рішенні встановлено, що перед смертю ОСОБА_9 склав заповіт від 13.01.2009, в якому заповів все своє майно доньці ОСОБА_2 .

Постановою Районного Суду м.Познань Республіки Польща від 30.03.2011 за ОСОБА_4 визнано спадщину по смерті її матері та батька ОСОБА_14 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.07.2013 визнано за ОСОБА_5 право власності на 45/100 ідеальних частин будинковолодіння АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Як встановлено у рішенні Дрогобицького міьскрайонного суду Львівської області від 16.12.2015 рішенням Апеляційного суду Львівської області від 26.10.2015 скасовано рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.07.2013 та постановлено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Дрогобицької міської ради про визнання права власності за набувальною давністю. Рішення апеляційного суду Львівської області від 26.10.2015 залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.02.2016.

Як вбачається зі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2014 ОСОБА_3 належить 55/100 ідеальних часток у праві власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , після смерті її чоловіка ОСОБА_15 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.100)

Згідно Витягу з рішення Дрогобицької міської ради від 07.05.2014 №1339 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» (п.1.15) ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - земельну ділянку орієнтовною площею 850 кв.м. на АДРЕСА_1 . (а.с.50)

На підставі витягу з рішення Дрогобицької міської ради від 03.04.2015 №1574 «Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» (п.1.12) затверджено матеріали з виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано безоплатно у власність ОСОБА_3 земельну ділянку № 1 площею 502 кв.м. кадастровий номер :01:022:0142, земельну ділянку № 2 площею 348 кв.м. на АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:022:0018, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. (а.с.70)

У відповідності до Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.03.2016 ОСОБА_3 продала ОСОБА_16 земельну ділянку площею 0,0348 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:022:0018, що на АДРЕСА_1 . (а.с.96-97)

У відповідності до Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.03.2016 ОСОБА_3 продала ОСОБА_16 земельну ділянку площею 0,0149 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, кадастровий номер :01:022:0155, що на АДРЕСА_1 . (а.с.98-99)

За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; а також організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад і передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

У ст.122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

У ст.118 ЗК України регламентовано порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

У частині 10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського судусвоїй постанові в справі № 910/15058/18 від 14.01.2020 сформулював правовий висновок про те, що рішення державного органу чи органу місцевого самоврядування, з якого виникають права та обов`язки у конкретної особи, повинно бути мотивованим. Колегія суддів зауважила, що процедури органів державної влади та місцевого самоврядування повинні бути прозорі та зрозумілі. В іншому випадку рішення органів влади не може вважатися правомірним.

До спірних правовідносин - позовних вимог застосовується загальна позовна давність (три роки).

Відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності, з тих підстав, що позивачем не доведено, що вона не знала чи не могла довідатись про існування оскаржуваних рішень та належність ОСОБА_3 спірних земельних ділянок, а наявність громадянства іншої держави не є достатньою підставою для поновлення пропущеного строку позовної давності.

Згідно вимог ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст. 256 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), неодноразово наголошував, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2011 року у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Доводи сторони позивача про те, що про факт існування оскаржуваних рішень ОСОБА_2 стало відомо лише в середині жовтня 2019 року не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, підставою виникнення у ОСОБА_2 права власності на частку у спірному будинку є рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.12.2015 та ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.09.2018. Рішення у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно по спадкуванню за заповітом набуло законної сили 21.06.2016. Судом не береться до уваги лист Міжрайонного управління у Дрогобицькому районі та місті Дрогобичі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 30.09.2019 №97-13-0.172-3934/180-19, оскільки про існування оскаржуваних рішень та належність спірної земельної ділянки ОСОБА_3 позивач могла довідатися раніше.

Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, з врахуванням фактичних обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності на звернення до суду із цим позовом

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

У відповідності до ч.1 ст.50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно.

У статті 51 ЦПК України встановлено порядок залучення до участі у справі співвідповідача, заміну неналежного відповідача.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. (ч.1-4 ст.51 ЦПК України)

Виходячи зі змісту вищевказаних норм, суд позбавлений права залучати до участі в справі співвідповідача з власної ініціативи.

Скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Онишків Іванни Іванівни, індексний номер: 21617474 від 27.05.2015 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер :01:022:0142 площею 0,0502 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, адреса: АДРЕСА_1 належить до повноважень Відділу у м.Дрогобичі міськрайонного управління у Дрогобицькому районі та м.Дрогобич Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

Скасування запису 9815089 від 21.05.2015 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер 461060000:01:022:0142 площею 0,0502 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, адреса: АДРЕСА_1 - до повноважень Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним Свідоцтва про право власності серія та номер:НОМЕР_2, виданий 27.05.2015, видавник: Реєстраційна служба Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, то суд вважає, що дана вимога пред`явлена також до неналежного відповідача, оскільки власником майна, право на яке засвідчено у зазначеному свідоцтві є ОСОБА_3 .

Вказані позовні вимоги позивачем не пред`явлено до вищевказаних осіб, клопотань про залучення таких до участі в справі як співвідповідачів позивачем не заявлено, а тому суд вважає, що в задоволенні зазначених позовних вимог слід відмовити, оскільки позовні вимоги заявлено до неналежного відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 206, 264, 430 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради про визнання нечинним рішення сесії Дрогобицької міської ради, скасування запису про державну реєстрацію - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.09.2020.

Суддя Павлів З.С.