Справа № 638/5915/19
Провадження № 2/638/1195/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2020 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шестака О.І.,

при секретарі судового засідання Цуваревій Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус Шостої державної нотаріальної контори Абрамченко Т.А. про розірвання договору довічного утримання, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд визнати договір довічного утримання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.03.2006 між ним і його сином, ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання за №020774, серія ВСО. За даним договором набувач ОСОБА_3 зобов`язувався довічно повністю утримувати позивача, надаючи йому необхідну допомогу, харчування, одяг та забезпечувати належний догляд. При цьому, вартість харчування, одягу та необхідної допомоги встановлена в розмірі не менше мінімального розміру щомісячної пенсії. За договором довічного утримання відповідач залишився проживати у літній кухні, яка розташована окремо від будинку.

Позивач вказує, що з моменту укладення договору відповідач своїх зобов`язань не виконував, натомість позивач вимушений був зі своєї пенсії виділяти кошти на покриття його боргових зобов`язань, для чого довелось навіть продати два належних позивачу автомобілі, щоб закрити банківські кредити відповідача. На всі прохання позивача допомогти хоча б фізично в проведенні ремонту домоволодіння син відмовлявся та не допомогав ні фізично, ні матеріально; навіть на прохання купити води чи хліба вимагав на це грошей, які позивач йому давав.

Позивач вказує, що визначаючи розмір допомоги в розмірі мінімальної пенсії, він виходив з того, що це незначна сума для працездатної людини. Розмір мінімальної пенсії за віком на 01.01.2019 складала 1497 грн., а на 01.01.2006 - 350 грн. Однак відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання та не надавав необхідну допомогу.

Позивач зазначає, що на даний момент з відповідачем у нього повністю втрачений зв`язок, на телефонні дзвінки він не відповідає та за місцем своєї реєстрації не проживає. Позивач був вимушений за свій рахунок погасити заборгованість за комунальні платежі за лютий місяць в розмірі 1100 грн. (за газ, електроенергію та воду, вивіз сміття). Зі слів колишньої дружини позивачу відомо, що син переніс тяжку хворобу (інсульт) та на даний момент сам потребує сторонньої допомоги, не має можливості працювати та утримувати ще й його - купувати продукти харчування, ліки, прибирати в будинку та на прибудинковій території.

24.09.2019 ОСОБА_2 подав до суду відзив на позов, проти задоволення якого заперечував, посилаючись на те, що за умовами договору довічного утримання (догляду) від 22.03.2006 ОСОБА_1 залишається проживати в житловому будинку АДРЕСА_1 , однак з січня 2019 р. за указаною адресою він не проживає, фактичне його місце знаходження невідомо, на телефонні дзвінки відповідає його колишня дружина - ОСОБА_4 , яка відмовляється вказати місце знаходження ОСОБА_1 .

Відповідач вказує, що з 25.02.2019 до 22.03.2019 він перебував на стаціонарному лікуванні в Харківській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, після виписки з лікарні постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Після лікування стан його здоров`я задовільний і він в повній мірі може виконувати свої зобов`язання за договором довічного утримання (догляду).

Відповідач також вказує, що з 22.03.2006 (дата укладення договору) до потрапляння в лікарню 25.02.2019 він працював, не офіційно, але його дохід щомісячно складав близько 6000 грн., і він забезпечував позивача продуктами харчування, лікарськими засобами та іншими життєво необхідними речами. На теперішній час він оформлює документи на пенсію по інвалідності і в подальшому зможе забезпечувати виконання своїх зобов`язань за договором довічного утримання (догляду).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив договір довічного утримання розірвати.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити.

Третя особа державний нотаріус Шостої державної нотаріальної контори Абрамченко Т.А. в судове засідання не з`явилась. Завідувач Шостої державної нотаріальної контори надав суду заяву про слухання справи без представника нотаріальної контори.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №172748, ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення 31 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 25.02.2009 №27/09 є власником земельної ділянки площею 0,0624 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Кадастровий номер земельної ділянки :09:014:0027.

Відповідно до договору довічного утримання (догляду) від 22.03.2006, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 належний йому житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розміром 504 кв. м розташований житловий будинок літ. «А-1», цегляний, житловою площею 42.4 кв.м., та надвірні будівлі при цьому житловому будинку: літня кухня з прибудов, літ. Б, сараї літ. Н, О, вбиральня літ. Д, льох літ. Е, гараж літ. М, огорожа 1, 2, 4, 5, 8, замощення І. Зазначений житловий будинок з надвірними будівлями належить ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 01.02.2005 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тимченко Т.В. за реєстром №307, зареєстрованого в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 11.02.2005 під №55422 в книзі 1, реєстраційний номер 4585988.

Згідно п. 4 зазначеного договору ОСОБА_2 зобов`язався довічно повністю утримувати ОСОБА_1 , надаючи йому необхідну допомогу, харчування, одяг та забезпечувати за ним належний догляд.

Відповідно до п. 5 договору ОСОБА_1 залишається проживати в зазначеному житловому будинку.

Пунктом 6 договору вартість харчування, одягу та необхідної допомоги сторонами встановлена не менш мінімального розміру щомісячної пенсії.

Пунктом 8 договору довічного утримування визначено, що в разі невиконання ОСОБА_2 взятих на себе за цим договором обов`язків, договір може бути розірваний, згідно ст. 755 ЦК України.

Договір посвідчений державним нотаріусом Шостої державної нотаріальної контори Абрамченко Т.А. і зареєстрований в реєстрі за №4-1762.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

В силу ч.ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України, в разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір розривається в судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили.

Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання в порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача.

При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який зобов`язався надавати це утримання.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що вона є донькоє позивача і сестрою відповідача. Її батько переніс 2 інсульти, брат також переніс інсульт у лютому-березні 2019 р. Брат працював неофіційно, однак з часу хвороби не працює. Брат жив окремо від батька, однак провідував його. На території земельної ділянки є флігель, повноцінний будиночок, який її батько здавав і мав з цього дохід. ОСОБА_5 зазначила, що коли брат працював, він протягом 8-9 років віддавав гроші батьку, однак свідком передачі грошей від брата до батька вона ніколи не була.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що знає позивача з 1975 р., з відповідачем товаришує. До моменту одруження позивача, у них з сином були гарні стосунки. Коли здоров`я позивача погіршилось, син за ним доглядав, готував їжу і годував його. Але проживав окремо. У флігелі прописаний відповідач, здавав його позивач. Після того, як захворів відповідач, він довго перебував у лікарні, а позивача кудись відвезла цивільна дружина, місце його перебування відомо не було.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що проживає з позивачем 24 роки, з відповідачем у неї були нормальні відносини. Коли у позивача був інсульт, догляд за ним здійснювала вона, ніхто не допомагав. Після інсульту у відповідача, з них з ОСОБА_1 почали витягувати гроші. За договором відповідач мав допомагати батьку, однак цього не робив; мав великі борги, які погашав ОСОБА_1 за рахунок коштів, отриманих від здачі в оренду флігеля. Також з цією метою позивачем були продані 2 свої машини. На даний час позивач потребує догляду, якого від сина не отримує. Ремонт в будинку допомагав робити син свідка, відповідач участі не приймав.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що знайома з позивачем 24 роки, товаришує з його дружиною. Позивач неодноразово позичав у свідка гроші, пояснивши, що це на погашення боргів сина. Суми по 20, 10, 5 тисяч грн. В 2006 р., коли погашав борги сина, позивач, перебуваючи на пенсії, ще і додатково працював. Зі слів ОСОБА_1 знає, що син йому не допомагав, нічого не робив. Допомагала дружина і її син. ОСОБА_1 потребує сторонньої допомоги, в тому числі матеріальної, він інвалід. Готує, пере, дає ліки цивільна дружина. Обслуговувала його дружина.

З наданих під час судового розгляду пояснень відповідача вбачається, що допомогу позивачу, по господарству, фінансову, він надавав несистематично, продукти купував рідко, коли лікувався сам взагалі не допомагав.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (видається інваліду) серії 12ААА № НОМЕР_1 , ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи з 07.08.2019.

Згідно з вимогами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

При цьому прямо і чітко вирішено питання про значення вини для вирішення спору про розірвання договору: договір підлягає розірванню незалежно від вини набувача у невиконанні чи неналежному виконанні зобов`язання.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно п. 4 договору довічного утримання відповідач зобов`язаний довічно повністю утримувати позивача, тобто забезпечувати ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, в тому числі, надаючи йому необхідну допомогу, харчування, одяг та забезпечувати за ним належний догляд. Проте, позивачем надані квитанції про сплату комунальних послуг, з яких вбачається, що вона самостійно після укладеного вищевказаного договору сплачує всі комунальні послуги.

На підставі викладеного, враховуючи, що посилання відповідача на те, що позивач отримував систематичний дохід від здачі в оренду флігеля, розташованого на його земельній ділянці, в якому був прописаний відповідач, на що ОСОБА_2 вказує як на забезпечення матеріального утримання батька згідно умов договору довічного утримання, жодними доказами не обгрунтовано, враховуючи також, що з пояснень відповідача, наданих в судових засіданнях, вбачається неналежне виконання ним своїх обов`язків за укладеним договором, суд приходить до висновку про доведеність обставин невиконання відповідачем умов договору довічного утримання (догляду) від 22.03.2006, а тому пред`явлений ОСОБА_1 позов про розірвання договору підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України в разі розірвання договору довічного утримання (догляду) в зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

В розумінні зазначеної статті правовим наслідком розірвання договору довічного утримання в зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на земельну ділянку у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною, як укладенням договору, не пов`язано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 82, 89, 133, 141, 206, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 653, 744, 755, 756 ЦК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус Шостої державної нотаріальної контори Абрамченко Т.А. про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 22.03.2006 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Абрамченко Т.А., зареєстрований в реєстрі за №4-1762.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Шестак О.І.