Справа № 523/1121/15-ц
Провадження №2-зз/523/6/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2020 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Аліна С.С.

за участі секретаря судового засідання Вовкович І.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу заяву ОСОБА_1 про зняття арешту,

В С Т А Н О В И В:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про зняття арешту з рухомого та нерухомо майна, що належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), який було накладено постановою Першого Суворовського відділудержавної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 06.09.2017р. (ВП 50035505) з примусового виконання виконавчого листа № 523/1121/15 виданий Суворовським районним судом м. Одеси від 08.06.2015р.

Заявник обгрунтовує вимоги тим, що на виконання Першого Суворовського відділудержавної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходилося ВП 50035505 з примусового виконання виконавчого листа № 523/1121/15 виданий Суворовським районним судом м. Одеси від 08.06.2015р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Постановою державного виконавця Першого Суворовського відділудержавної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 .

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Від заявника надійшла заява в якій заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити їх.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява є обґрунтованою та є доказаною, тому підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено про те, що в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей.

29.04.2015р. рішенням Суворовського районного суду м. Одеси позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків від пожиточного мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.01.2015р. і до повноліття доньки, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08.06.2015р. Суворовським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист № 523/1121/15 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей (а.с..

З листа Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 61209 від 26.12.2019р. вбачається про те, що На виконанні в Першому Суворовському відділі державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходилось виконавче провадження ЄДРВП 50036505 з примусового виконання виконавчого листа № 523/1121/15-ц від 08.06.2015 Суворовського районного суду м. Одеси про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісяця на утримання дітей.

Під час проведення виконавчих дій, для забезпечення подальшого реального виконання рішення суду, державним виконавцем накладено арешт на майно боржника.

Станом на 17.12.2019 р. у боржника ОСОБА_1 заборгованість по аліментам сплачена у повному обсязі, стягувач не має претензій до боржника, та просить повернути виконавчий лист на підставі сплати аліментів.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 26.10.2017р. встановлено про те, що 06.09.2017р. постановою державного виконавця Суворовському відділі державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області накладено арешт на майно боржника, серія та номер 50036505.

23.12.2019р. постановою державного виконавця Першого Суворовському відділі державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області повернуто виконавчий документ стягувачу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та здійснює такі права на власний розсуд.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту своїх цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує право.

За приписами ч.ч. 1, 2, ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІУ (що діяв на час винесення постанови про арешт майна Позивача) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Разом з тим за вимогами ч. 2 ст. 50 даного Закону у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець повинен був зазначити про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 чинного на сьогодні ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-УШ у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про зняття арешту підлягає задоволенню.

На підставі викладеного керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 141, 263-265, 280-282, 353 ЦПК України, ст. ст. 16, 317, 319, 321 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про зняття арешту задовольнити.

Зняття арешт з рухомого та нерухомо майна, що належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), який було накладено постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 06.09.2017р. (ВП 50035505) з примусового виконання виконавчого листа № 523/1121/15-й виданий Суворовським районним судом м. Одеси від 08.06.2015р.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15 ти денний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала складена та підписана суддею 06.02.2020р.

Суддя Аліна С.С.