Справа № 304/417/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 січня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуга С.Д., Кондора Р.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Ракущинець А.А. на ухвалу Перечинського районного суду від 08 листопада 2019 року, постановлену суддею Чепурновим В.О., про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини на період відсутності матері, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області, про визначення місця проживання дитини на період відсутності матері. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11 серпня 2012 року між ним та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, під час якого у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, а відтак рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області у справі № 304/482/18 шлюб між ними було розірвано, дитину залишено проживати з матір`ю. Проте це не позбавляє його як батька можливості брати участь у вихованні дитини, тоді як мати дитини не дозволяє йому зустрічатися із сином, часто виїжджає за кордон на тривалий строк і в цей період він взагалі не має можливості бачити дитину та відповідно брати участь у її вихованні. Позивач звернувся до органу опіки та піклування із заявою про надання допомоги у вирішенні даного питання, однак жодної позитивної реакції на це не отримав. На підставі наведеного просить визначити способи участі батька та місце проживання дитини ОСОБА_5 на період виїзду матері дитини ОСОБА_2 за кордон у нього за місцем його проживання: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Перечинського районного суду від 08.11.2019 закрито провадження у даній справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

У апеляційній скарзі представник позивача Ракущинець ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування скарги посилається на неправильне застосування судом п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Суд закриваючи провадження у справі помилково послався на судові рішення від 25.06.2018 та від 26.12.2018. Зокрема у справі про розірвання шлюбу не вирішувалося питання про місце проживання дитини. Щодо іншого спору, то у 2018 році ним пред`явлено позов про визначення місця перебування дитини на період виїзду матері за кордон. Наразі ж ним пред`явлено позов про визначення місця проживання дитини на період виїзду матері за кордон, тобто предмети позову є різними. Також різними є підстави позову та як доказ мотивування підстав позову надано лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України. Натомість у справі за 2018 рік вказані підстави позову не розглядалися.

В заперечення доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 від імені якої діє адвокат Ільницький С.М. подав відзив, який зводиться до заперечення вимог скарги. Просить апеляційний суд залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 пред`явив позов до ОСОБА_2 в якому просив визначити способи участі батька та місце проживання дитини ОСОБА_5 на період виїзду матері дитини ОСОБА_2 за кордон у нього за місцем його проживання: АДРЕСА_1 .

Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції послався на те, що набрало законної сили рішення суду у справі, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме, рішення Перечинського районного суду від 25.06.2018 (справа №304/482/18) та рішення Перечинського районного суду від 26.12.2018 (справа №304/1343/18).

Відповідно до статті 255 ч. 1 п. 3 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що судовим рішенням по іншій справі вирішено позовні вимоги, які є тотожними позовним вимогам, що розглядаються, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто, коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

При цьому предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що рішення Перечинського районного суду від 25.06.2018 (справа №304/482/18) не може бути підставою для закриття провадження у даній справі, оскільки цим судовим рішенням вирішувались позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Саме по собі зазначення судом у резолютивній частині вказаного рішення про те, що дитину залишити проживати при матері не свідчить про те, що предметом даного позову було визначення місця проживання дитини.

Також не може бути підставою для закриття провадження у справі й посилання суду першої інстанції на рішення Перечинського районного суду від 26.12.2018 у справі №304/1343/18 (а.с.102-107).

Так, сторони як у переглядаємій справі так і в справі №304/1343/18 є одними і тими ж, це: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 .

Але ж, розглядаючи справу №304/1343/18 суд першої інстанції вирішував позовні вимоги про визначення способу участі батька у вихованні дитини та на час виїзду матері дитини за кордон, встановити місце перебування дитини за місцем проживання батька дитини. Та рішенням Перечинського районного суду від 26.12.2018 року було відмовлено у вимозі, що на час виїзду матері дитини за кордон, слід встановити місце перебування дитини за місцем проживання батька дитини.

Наразі ж позовні вимоги зводяться до визначення місця проживання дитини на період тривалого виїзду матері дитини за кордон. Дана вимога обґрунтована іншими обставинами такими зокрема як лист Головного центру обробки спеціальної інформації з якого слідує, що ОСОБА_2 тривалий час перебувала за кордоном, а.с. 64. Згідно висновку органу опіки та піклування Перечинської райдержадміністрації від 20.06.2019р. за № 275/01-31 на період тривалого виїзду матері за кордон слід визначити місце проживання малолітньої дитини за місцем проживання батька, а.с. 62-63.

Зазначене вказує на те, що не дивлячись на те, що сторони в обох справах є однакові, але ж позивачем наразі заявлено позовні вимоги з інших підстав, які не були предметом розгляду в справі №304/1343/18.

А звідси, в аспекті пред`явлених позовних вимог, апеляційний суд вважає, що такі матеріально-правові вимоги не є тотожними за своїм фактичним змістом, а отже, відповідні доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги у переглядаємій справі пред`явлені з інших підстав ніж ті, що були пред`явлені у справі №304/1343/18 то й відсутні були правові підстави у суду першої інстанції закривати провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

За наведених обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Ракущинець А.А., задовольнити.

Ухвалу Перечинського районного суду від 08 листопада 2019 року про закриття провадження у справі, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 17 січня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді