Номер провадження: 22-ц/813/7302/20
Номер справи місцевого суду: 491/1006/19
Головуючий у першій інстанції Желясков О. О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 11 червня 2020 року у складі судді Желяскова О.О.,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтований тим, що 17.05.2018 між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення взятих на себе зобов`язань за договором відповідач умови договору не виконав, у зв`язку з чим станом на 14.07.2019 виникла заборгованість в загальному розмірі 32 316,34 грн з яких: 21289,20 грн.заборгованість за тілом кредиту, 8040,06 грн- заборгованість за простроченим тілом кредиту, 972,02 грн- заборгованість за нарахованими відсотками, 500 грн- штраф (фіксована ставка), 1515,06 грн штраф (процентна складова).

Рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 11 червня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 17.05.2018 у розмірі 16571,32 грн, що є фактично отриманими та неповернутими за кредитним договором коштами.В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк», в іншій частині рішення залишити без змін.

В апеляційній скарзі апелянт послався на те, що в заяві відповідач особистим підписом засвідчив, що в повному обсязі приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ "Приватбанк", які розміщені на офіційному сайті банку в мережі і які разом з пам`яткою клієнта та тарифами складають договір банківського обслуговування. Отже, власним підписом відповідач засвідчив, що він ознайомлений з відповідними документами, а тому повністю погодився з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах. Крім того, відповідач у той же день підписав паспорт споживчого кредиту, в якому його повідомлено про основні умови кредитування з використанням кредитної картки. А саме: тип кредиту; суму ліміту; строк договору та строк кредитування; спосіб та строк надання кредиту; процентна ставка в межах та поза межами пільгового періоду; тип процентної ставки; платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача; реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, у тому числі й розмір штрафу за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою, процентна ставка, яка застосовується при невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та ін. Отже, відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі щодо сплати процентів та штрафу. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору, що також підтверджується первинними документами, а саме: випискою по картковим рахункам та розрахунком заборгованості.Умови щодо сплати процентів та неустойки були узгоджені сторонами, а тому суд не мав жодних підстав змінювати порядок погашення вимог кредитора та зменшувати заборгованість відповідача за кредитом.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що відповідач, як клієнт банку, 17.05.2018 підписав «Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку», яка містить позначення, що позичальник згоден з тим, що його заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають Договір банківського обслуговування, екземпляр якого він отримав шляхом самостійного роздрукування. Позичальник зобов`язувався самостійно знайомитись зі змінами Умов та правил надання банківських послуг на офіційному сайті банка рrivatbank.ua.

Позивач нарахував відповідачу заборгованість, яка станом на 14.07.2019 становить 32 316,34 грн з яких: 21289,20 грнзаборгованість за тілом кредиту, 8040,06 грн- заборгованість за простроченим тілом кредиту, 972,02 грн- заборгованість за нарахованими відсотками, 500 грн.- штраф (фіксована ставка), 1515,06 грн штраф (процентна складова).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Судом першої інстанції встановлено, що наявна в матеріалах справи довідка позивача підтверджує факт отримання відповідачем кредитної картки № НОМЕР_1 з терміном дії до жовтня 2021 року.

Надана позивачем роздруківка витягу з особового рахунку ОСОБА_1 свідчить про рух кредитних коштів за рахунком у період з 06.07.2018 по 21.05.2019.

Дослідивши вказану виписку по рахунку, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що факт користування кредитними коштами по банківській картці № НОМЕР_1 позивачем доведений, відповідачем з вказаної картки фактично було отримано 24846,39 грн та внесено на погашення заборгованості на вказану картку 8275, 07 грн.

Отже, відповідач фактично отримав кошти банку, однак не повернув позивачу борг у розмірі 16571, 32 грн (фактично отримано 24846,39 грн повернуто 8275,07 грн.), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи, що частину фактично отриманих відповідачем коштів останній у добровільному порядку не повернув, вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту в розмірі 16571,32 грн.

Проте тіло кредиту простроченого на звітну дату стягненню не підлягає, оскільки така складова не передбачена договором.

Пункт 1.1.1. доданих до позовної заяви Умов та правил надання банківських послуг визначає терміни і поняття, при цьому поняття тіло кредиту та прострочене тіло кредиту в ньому відсутні.

Нарахована сума простроченого тіла кредиту, крім іншого, включає в себе відсотки за користування кредитом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України», «C.G. та інші проти Болгарії» та ін.).

Апеляційний суд враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК) та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

В даному випадку банком не наведено чітких, однозначних та зрозумілих правил, на підставі яких ним було пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, та які б слугували достатньою правовою підставою для її задоволення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення відсотків та штрафів, АТ КБ «ПриватБанк» вказував, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

Проте, наданий позивачем Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг.

А відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності вимог банку про стягнення заборгованості за відсотками та штрафами.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Апеляційний суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що всі умови кредитування викладені в Паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, безспірно свідчить про погодження всіх істотних умов договору укладеного з відповідачем, оскільки анкета-заява не містить жодних відомостей про сам паспорт, як складову цього договору.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарг.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Вбачається, що паспорт долучений лише до апеляційної скарги, до суду першої інстанції не надавався, поважних причин його неподання не надано, відтак суд апеляційної інстанції з огляду на викладені правила не вправі приймати його на спростування висновків суду.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг висновку суду першої інстанції про безпідставність вимог банку щодо стягнення заборгованості, окрім тіла кредиту, не спростовує і не впливає на законність оскаржуваного рішення у цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду про відмову в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, процентів та штрафів також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування рішення суду в зазначеній частині.

Відтак, апеляційний суд вважає, що судом з`ясовані обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, його висновки відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 11 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: