Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1440/19
Провадження № 2/945/169/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 січня 2020 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Терентьєва Г. В.

за участю секретаря Куртась К. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на майно,

в с т а н о в и в:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на майно. Позивачка просила визнати за нею право власності на житловий будинок з усіма господарськими будівлями і спорудами, розташований в АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що до 1996 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Під час перебування в шлюбі подружжям було придбано в радгоспі "Радсад" житловий будинок АДРЕСА_1 . Зазначений правочин було укладено у формі договору купівлі-продажу від 01 червня 1990 року між радгоспом "Радсад" та ОСОБА_2 . За умовами договору вартість житлового будинку складає 4850 рублів, з виплатою вказаної суми протягом 25 років щомісячно в розмірі не менш 1/12 від суми річного платежу, зазначеного в зобов`язанні. Право власності на спірний будинок було зареєстроване за ОСОБА_2 . Проте, з 1994 року подружжя припинило шлюбні відносини і стало проживати окремо. З того часу позивачка самостійно доглядала за житловим будинком, сплачувала комунальні платежі та податок на землю, що підтверджується відповідними квитанціями. Разом з тим, з 1994 року радгосп "Радсад" було реорганізовано. Таким чином, зобов`язання відповідача перед радгоспом "Радсад" та його правонаступником виконане не було. Відповідно до записів погосподарської книги № 7 Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області вищезазначений житловий будинок належить ОСОБА_1 . На даний час позивачка має намір оформити своє право власності на житловий будинок, але зробити це в позасудовому порядку неможливо.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак представник позивача ОСОБА_3 надав до суду письмову заяву про підтримання позову, з клопотанням розглядати справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Відзив на позовну заяву до суду не подавав.

Представник відповідача Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, але надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відзив на позовну заяву до суду не подавав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 01 червня 1990 року між радгоспом "Радсад" та ОСОБА_2 було укладено правочин щодо придбання " житлового будинку АДРЕСА_1 . За умовами п. 2 договору вартість житлового будинку складала 4850 рублів, з виплатою вказаної суми протягом 25 років щомісячно в розмірі не менш 1/12 від суми річного платежу, зазначеного в зобов`язанні, починаючи з місяця, наступного після реєстрації купівлі-продажу будинку. Окрім того, 01.06.1990 року уповноваженою особою Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області на підставі ст. 54 Закону України "Про державний нотаріат" та сповіщення радгоспу "Радсад" було накладено заборону відчуження вищезазначеного будинку. Право власності на будинок АДРЕСА_1 було зареєстроване за ОСОБА_2 в ММ БТІ 03.03.1992 року за реєстровим номером 178.

Відповідно до копії зобов`язання покупця будинку, графік платежів передбачав щомісячне здійснення внесків з червня 1990 року по вересень 2013 року включно.

Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано 21 листопада 1996 року.

Згідно копій актів про проживання від 08 липня 2019 року, підписаних сусідами позивачки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підтверджується факт непроживання ОСОБА_2 за адресою по АДРЕСА_1 з 1994 року.

Відповідно до довідки Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області за № 404 від 19.04.2019 року за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_1 та її син ОСОБА_9 .

Факт утримання позивачкою спірного будинку знайшов своє підтвердження і узгоджується з наявними в матеріалах справи квитанціями про сплату позивачкою податку на землю та комунальних послуг.

За довідкою Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області № 424 від 25.04.2019 року земельна ділянка під житловим будинком не перебуває у приватній власності.

Відповідно до копії довідки виданої ФОП ОСОБА_10 за вих .№ 171-19 від 25.04.2019 року боргу за комунальним платежами позивачка не має.

Згідно копії довідки ВАТ "Радсад" від 02.03.2000 року ОСОБА_1 дозволена приватизація житлового будинку та господарських споруд за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до даних, що знаходяться у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в 1994 року радгосп "Радсад" було реорганізовано в АТ "Радсад". Таким чином, зобов`язання відповідача перед радгоспом "Радсад" та його правонаступником виконане не було.

Відповідно до ст. 161 Цивільного кодексу України (в ред. 1963 року), що регулював спірні правовідносини на момент їх виникнення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 162 цього кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 з 1994 року не проживає в спірному будинку, не робить ремонт, не доглядає за ним та не сплачує комунальні платежі та податок на землю.

Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_2 та радгоспом "Радсад", фактично не було виконано, суд приходить до висновку про його недійсність.

Разом з тим, як вбачається з копії довідки Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області за № 422 від 25.04.2019 року, відповідно до записів погосподарської книги № 7 Радсадівської сільської ради ОСОБА_1 є головою домогосподарства за АДРЕСА_1 .

Згідно Закону УРСР «Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР» від 02 червня 1968 року кожна сільська рада вела погосподарські книги. В загальній частині особового рахунку записувались прізвище, ім`я, по-батькові голови сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку.

Іншим чином реєстрація права власності на нерухоме майно в сільській місцевості на той час діючим законодавством передбачена не була.

З введенням в дію Закону України «Про власність» 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Відтак, відповідно до вищезазначених норм діючого в той час законодавства позивачка набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на викладене, суд приймає до уваги наявні докази і приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-80, 259, 263-268 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. 328 Цивільного кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності на майно задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_2 , укладений між радгоспом "Радсад" та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з усіма господарськими будівлями і спорудами, розташований в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г. В. Терентьєв