Справа № 131/252/19
Провадження № 2-р/131/1/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2020м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Олексієнка О.Ю.,

розглянувши без фіксації процесуальної дії технічними засобами в м. Іллінці заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 червня 2019 року у справі № 131/252/19, за позовом ОСОБА_1 до Іллінецької міської ради Вінницької області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Іллінецького районного суду Вінницької області перебувала цивільна справа № 131/252/19, за позовом ОСОБА_1 до Іллінецької міської ради Вінницької області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Рішенням суду від 04 червня 2019 року позов було задоволено.

14 січня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про роз`яснення рішення суду, в якій просить роз`яснити яке саме право визнано власності, користування земельними ділянками або ж право на завершення приватизації земельних ділянок після смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши заяву представника відповідача про роз`яснення рішення та матеріали цивільної справи № 131/252/19 суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 271 ЦПК України, подання заяви про роз`яснення рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Згідно із статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.

За статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена й право на її завершення.

Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243 св. 18 зазначив, що:

«Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139- V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-V1). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина третя статті 116 Земельного Кодексу України).»

Згідно п.7 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Отже суд вважає за необхідне роз`яснити, що у рішенні від 04 червня 2019 року у справі № 131/252/19, за ОСОБА_1 визнано право на завершення приватизації земельних ділянок площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,1540 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

При цьому суд вважає, що дане роз`яснення рішення суду не передбачає зміну змісту приписів його резолютивної частини, що є неможливим в межах цивільної процесуальної процедури роз`яснення рішення суду на стадії його виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 271 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Роз`яснити рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 червня 2019 року у справі № 131/252/19 за позовом ОСОБА_1 до Іллінецької міської ради вінницької області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме: що за ОСОБА_1 визнано право на завершення приватизації земельних ділянок площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,1540 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На ухвалу може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Іллінецький районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: