гСправа № 358/830/18 Провадження № 2/358/217/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні належним йому на праві власності житловим будинком АДРЕСА_1 , зобов`язати ОСОБА_2 , надати йому ключі від вхідних дверей будинку АДРЕСА_1 і не чинити перешкод в користуванні належним йому житловим будинком АДРЕСА_1 , забезпечивши йому до будинку вільний доступ.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він являється власником вищевказаного житлового будинку відповідно до свідоцтва про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах) від 21 грудня 2000 року посвідченого державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори від 21 грудня 2000 року та зареєстрованого в реєстрі під №5043. Даний будинок він придбав за кошти, які отримав від продажу квартири в місті Славутич Київської області, яку отримав працюючи в РОВД.

Позивач зазначає, що на час звернення з позовом до суду, крім нього в даному будинку зареєстрована бувша дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 .

Відповідачка ОСОБА_2 перешкоджає його вселенню, порушуючи тим самим його права, як власника, на користування належним йому вищевказаним житловим будинком.

Під час судового розгляду справи представник відповідачки ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про зупинення провадження по справі, посилаючись на те, що відповідно до ухвали Богуславського районного суду Київської області від 28.11.2018 по справі №358/1692/18 відкрите провадження по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності та виділ в натурі частини житлового будинку з спільної сумісної власності.

Ухвалою суду від 14 січня 2019 року справу №358/830/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі №358/1692/18 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності та виділ в натурі частини житлового будинку з спільної сумісної власності.

21 листопада 2019 року провадження по справі було відновлено, оскільки набрало законної сили судове рішення по справі №358/1692/18.

Згідно ухвали Богуславського районного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року провадження у справі в цивільній справі №358/1692/18 було закрите у зв`язку з укладенням мирової угоди та затвердження її судом. Дана ухвала набрала законної сили 01 листопада 2019 року.

Відповідно до резолютивної частини ухвали Богуславського районного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року, судом ухвалено: затвердити мирову угоду, укладену позивачами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 і відповідачем ОСОБА_1 згідно якої:

1. Мирова угода укладається Сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і стосується лише прав та обов`язків Сторін та предмету позову.

2. Сторони визнають, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є майном, яке перебуває у спільній сумісній власності Позивача-1, Позивача-2, Позивача-3 та Відповідача.

3. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які діють свідомо, добровільно, за взаємною згодою і попередньою домовленістю, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, домовились, що з моменту визнання та затвердження мирової угоди судом із закриттям провадження у справі:

3.1. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в рівних частках переходить у спільну часткову власність ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , визнаються за ними на праві власності в рівних частках без обмеження права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися житловим будинком відповідно до чинного законодавства;

3.2. Сторони дійшли згоди, шо ОСОБА_1 в якості компенсації за належну йому 1/4 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 отримує грошову компенсацію відповідно до висновку експерта від 25.06.2019 р. № 9/19 у розмірі 70 200 (сімдесят тисяч двісті) гривень.

Підписання мирової угоди підтверджує факт отримання ОСОБА_1 обумовленої суми грошових коштів.

3.3. ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди набувають право здійснити реєстрацію за собою в рівних частках право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 у відповідних органах реєстрації, а саме на житловий будинок, 1972 року забудови, загальною площею - 67,20 кв.м., жилою площею - 34,50 кв.м., допоміжною площею - 32,70 кв.м., а також господарські будівлі і споруди: підвал під частиною будівлі, прибудова, тамбур, прибудова, убиральня, літня кухня, підвал-гараж, літня кухня-прибудова, сарай, вхід до підвалів, ганок, огорожа, ворота з хвірткою, колодязь питний, що розташовані по АДРЕСА_1 .

3.4. ОСОБА_1 на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, протягом 30 (тридцяти днів) з моменту набрання ухвалою законної сили, знімається із реєстраційного обліку з домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

4. Сторони зобов`язуються не чинити перешкоди у виконанні ухвали суду про затвердження мирової угоди та закриття справи.

5. Сторони дійшли згоди, що Відповідач відшкодовує на користь Позивача-1, Позивача-2, Позивача-3 50 (п`ятдесят) % вартості послуг за проведення будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи, що становить 6 250 (шість тисяч двісті п`ятдесят) грн. 00 коп.

Підписання мирової угоди підтверджує факт отримання ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 обумовленої суми грошових коштів.

6. Інші судові витрати, в тому числі судовий збір та послуги адвоката, Сторони не стягують один з одного.

7. Сторони стверджують, що дана угода укладена в добровільному порядку, без тиску та обману, не внаслідок збігу тяжких обставин, умови угоди сторонам зрозумілі. Текст угоди прочитаний особисто кожною стороною, доповнень та зауважень немає.

8. Сторони стверджують, що однаково розуміють значення і умови цієї Мирової Угоди та її правові наслідки, підтверджують дійсність намірів при її укладанні, а також те, що особи, які її підписали мають достатні для цього повноваження.

9. Сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, а також Держави.

Представник позивача ОСОБА_5 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, а також просила закрити провадження у справі №358/830/18 у зв`язку з відмовою позивача від позову, оскільки відповідно до затвердженої судом мирової угоди ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 набули право здійснити реєстрацію за собою в рівних частках право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 у відповідних органах реєстрації, та здійснили реєстрацію, а тому потреба в розгляді цивільного позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю - відпала.

Представник відповідачки ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, а також подав клопотання про стягнення з позивача на користь відповідачки ОСОБА_2 судових витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в якому зазначив, що за результатами розгляду цивільної справи № 358/830/18 відповідачка понесла витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 12 774 (дванадцять тисяч сімсот сімдесят чотири) грн. 50 коп., що підтверджується актом виконаних робіт від 14.01.2019 та квитанцією до прибуткового касового оренда № 14/01 від 14.01.2019.

Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом визначено у звіті про правову (правничу) допомогу за договором від 05.07.2018 № 051.

Обгрунтовуючи своє клопотання представник відповідачки вказує на те, що витрати на професійну правничу допомогу покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК).

Крім того, згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановления ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Положеннями частини 9 статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При цьому представник відповідачки звертає увагу суду на те, що підставою звернення до суду позивача ОСОБА_1 стало начебто порушення його прав та перешкоджання зі сторони відповідачки його вселенню.

На підтвердження даних обставин позивачем надано лист Богуславського відділення поліції Миронівського ВП ГУ НП в Київській області від 08.02.2018 № 576 та акт від 13.04.2018 у складі комісії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та депутата міської ради Чижевського Олександра Сергійовича.

Сторона відповідача вважає, що зазначені обставини не знайшли свої підтвердження, а подані докази були зроблені позивачем з метою введення суду в оману.

Як неодноразово зазначалося у судовому засіданні, жодних перешкод у користування будинком та майном позивачу не чинилось.

Навпаки, позивачу неодноразово пропонувалося сплатити вартість його частини будинку, так як останній постійно здійснював психологічний тиск на відповідачку.

В тому числі, позивачем необгрунтовано та безпідставно подавалася заяви до правоохоронних органів, що начебто відповідачка чинить перешкоди у користуванні будинком та погрожує позивачу.

Однак, відповідно до відповіді Богуславського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області від 08.08.2018 № 2839/109/1011/1/20-18 було повідомлено, що під час проведеної перевірки за заявою ОСОБА_1 факт обмеження доступу до його будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 доведено не було. Вищевказана відповідь Богуславського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області беззаперечно підтверджує необґрунтованість дій Позивача.

Крім того, з метою введення суду в оману, та створення доказів, які б начебто підтверджували неправомірні дії відповідачки, позивачем було складено акт від 13.04.2018.

Відповідно до змісту вищевказаного акту, комісією було встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 було відмовлено власнику будинку в доступі до його приміщення (житловим будинок) та його майна.

Однак, зазначених подій не могло існувати, так як 13 квітня 2018 року відповідачка повний робочий день перебувала на своєму робочому місці, а тому фізично не могла відмовити позивачу у наданні доступу до будинку.

Зазначена обставина підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "БОГУСЛАВСЬКИЙ ТЕКСТИЛЬ" від 16.08.2018 № 70, копія якого наявна в матеріалах справи.

Крім того, 14 вересня 2019 року в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомив, що він начебто дійсно приїздив 13 квітня 2018 року до будинку у АДРЕСА_1 .

Однак, на запитання представника відповідачки, чи чинилися перешкоди позивачу у доступі до будинку та ким саме, відповіді не надав.

Свідок ОСОБА_7 взагалі повідомив, що не пам`ятає щоб приїздив до будинку по АДРЕСА_1 та не зміг пояснити звідки у акті з`явився його підпис.

Також, депутат міської ради ОСОБА_8 , не підтвердив у судовому засіданні, що відповідачкою чинились перешкоди у користуванні будинком позивачу.

Крім того, у представника відповідачки є всі підстави вважати, що зазначений акт був складений самостійно позивачем, а вже потім були зібрані підписи «членів комісії» та поставлена печатка Богуславської міської ради.

Також сторона відповідача звертає увагу суду на те, що разом із позовною заявою відповідачкою було отримано додатки, в тому числі копію акту від 13.04.2018, який був завірений 08.06.2018 та в якому відсутній підпис свідка ОСОБА_7 та стоїть мокра печатка Богуславської міської ради.

В той же час, в матеріалах цивільної справи № 358/830/18 (а.с. 7), наявний оригінал акту, в якому вже стоїть підпис ОСОБА_7 .

Враховуючи всі вищевикладені обставини, є всі підстави вважати, що зазначений акт був складений самостійно позивачем, без виїзду за адресою, що зазначено в акті. Після його складання, спочатку було отримано підпис депутата Богуславської міської ради, а вже потім Позивачем самостійно здійснювався збір підписів «членів комісії», які, як було встановлено у судовому засіданні, навіть не зрозуміли за що поставили свій підпис.

Всі вищевикладені обставини в сукупності, беззаперечно підтверджують, що мало місце зловживання позивачем процесуальними правами та спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Враховуючи вищевикладене представник відповідачки просить за результатами розгляду справи здійснити розподіл судових витрат між сторонами, в тому числі у разі залишення позову без розгляду.

Представник позивача ОСОБА_5 подала до суду письмові заперечення проти задоволення клопотання щодо розподілу судових витрат, в яких зазначила наступне:

Відповідно до положень частини п`ятої, шостої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановления ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Згідно із ч. 9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Поняття «неправильний» тлумачиться в українській мові як такий, що не відповідає певним нормам, правилам, вимогам; не задовольняє вимог пропорційності, симетрії та інше, а також як такий, що не відповідає істині, тому, що є в дійсності; помилковий, хибний; не такий як треба; який не приводить до бажаних наслідків.

Практика застосування цієї правової норми не є усталеною, водночас поняття «неправильні дії сторони» слід тлумачити у взаємозв`язку з поняттям «зловживання процесуальними правами».

На момент подачі позову ОСОБА_1 до суду, дійсно було порушено право позивача на користування та розпорядження належним йому житловим будинком внаслідок неправомірних дій відповідачки, а тому немає підстав вважати, що дії позивача щодо звернення з даним позовом до суду були неправильними чи необгрунтованими.

З огляду на зміст позовної заяви та доданих до неї доказів, не вбачається завідомо безпідставності позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидний штучний характер. Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, тому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необгрунтовані дії позивача. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 26.09.2018 року у справі №148/312/16-ц.

Крім того, оцінка доказів судом здійснюється згідно ст. ст.89, 245, 265 ЦПК України виключно у нарадчій кімнаті, з наведенням, зокрема, мотивованої оцінки кожного з аргументів сторін, наведенням доказів та мотивів їх прийняття або відхилення.

Тому враховуючи вище викладене, сторона позивача вважає, що відповідачкою та її представником не доведено необґрунтованість дій позивача ОСОБА_1 , а тому не має законних підстав для відшкодування на користь відповідачки ОСОБА_2 судових витрат по справі.

Суд, дослідивши надані сторонами докази на обгрунтування своїх вимог та заперечень, з урахуванням заяви сторони позивача про відмову від позову, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. У разі відмови позивача від позову, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що стороною позивача подано до суду заяву про відмову від позову, суд приймає таку відмову та вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі ч. 1,3 ст. 206, п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Щодо вимог сторони відповідача про компенсацію судових витрат, в тому числі витрат на правову допомогу, суд враховує наступне.

Відповідно до положень частини п`ятої, шостої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Згідно із ч. 9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Суд вважає, що з огляду на зміст позовної заяви ОСОБА_1 та доданих до неї доказів, не вбачається завідомо безпідставності позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидний штучний характер.

Відповідно до п.п. 4 п. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. У разі відмови позивача від позову, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Меншаков проти України» №377/02 п.52 рішення від 08.04.2010, суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Таким чином, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, тому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача, також не можливо кваліфікувати подання позову як зловживання процесуальним правом, оскільки тим самим сторона позбавляється гарантованого законом права на справедливий судовий розгляд, складовою якого є право доступу до суду.

Також позивач ОСОБА_1 скористався своїм правом передбаченим ч. 1, 3 ст. 206 ЦПК України та його представником подано заяву про відмову від позову. В даному випадку подання заяви про відмову від позову є правом позивача і формою закінчення справи без ухвалення рішення та без з`ясування всіх обставин справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідження всіх доказів, якими вони обґрунтовуються, що не свідчить про необґрунтованість дій та зловживання правами зі сторони позивача ОСОБА_1 .

Оцінка доказів судом здійснюється згідно ст. ст.89, 245, 265 ЦПК України виключно у нарадчій кімнаті, з наведенням, зокрема, мотивованої оцінки кожного з аргументів сторін, наведенням доказів та мотивів їх прийняття або відхилення.

Отже, подання позову так само і подання заяви про відмову від позову не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, який не містить обмежень в його реалізації.

Більше того, твердження представника відповідачки, що позивач подав завідомо безпідставний позов є лише припущенням, адже справа по суті не була розглянута, оцінка доказів не була надана і рішення по ній не було винесено.

Тому за вищевказаних підстав вимоги сторони відповідача щодо компенсації судових витрат, в тому числі витрат на правову допомогу, не підлагають до задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 142, 206, 255 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов