Справа №705/4197/20
2/705/2356/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.01.2004 ОСОБА_2 була приватизована земельна ділянка та отримано Державний акт приватної власності на землю за №4234, при умові дотримання вимог п.г ч.1 ст.91 ЗК України. Дана земельна ділянка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та має кадастровий №:02:006:0371. Позивач є співвласником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу №1-37 від 14.01.2008. На сьогоднішній день у багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_3 з`явилися проблеми з водопостачанням через пошкодження водопроводу, який пролягає через земельну ділянку належну ОСОБА_2 . Задля відновлення водопостачання до належних позивачу на праві приватної власності квартири, потрібен доступ до водопроводу, який проходить через вищевказану земельну ділянку ОСОБА_2 , з метою його ремонту та подальшого обслуговування. Погоджуючи матеріали проекту відведення земельної ділянки для реконструкції квартири під магазин, ОСОБА_2 був наданий висновок Управління містобудування і архітектури щодо умов використання земельної ділянки та наявності містобудівних обмежень та обтяжень за №355 від 04.03.2008, яким було накладено обмеження та обтяження порядку користування земельною ділянкою, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язано: створити та забезпечити умови вільного доступу для прокладання нових, реконструкції та експлуатації існуючих інженерних мереж та споруд, що знаходяться в межах зазначеної території. Також, в погодженні Державного агентства земельних ресурсів України №596 від 09.07.2008 зазначено обмеження: забезпечити підходи та під`їзди власникам суміжних ділянок для обслуговування будівель і споруд, які проходять по межі земельної ділянки. На даний час, всупереч взятих на себе зобов`язань під час відведення земельної ділянки кадастровий № :02:006:0371 для реконструкції квартири під магазин, ОСОБА_2 перешкоджає доступу до водопроводу, з метою його ремонту. Позивач неодноразово зверталася до ОСОБА_2 з проханням надати вільний доступ до водопроводу, який пролягає через його земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , з метою його полагодження, на що відповідач відмовляв. На місце поломки водопроводу приїжджали працівники КП «Уманьводоканал», проте ОСОБА_2 не надав їм доступу до водопроводу. Зазначає, що водопровід був прокладений значно раніше ніж відповідачем було приватизовано вищезгадану земельну ділянку, а отже ОСОБА_2 був відомий факт його наявності. Також це підтверджується і висновком Служби охорони культурної спадщини №456 від 03.03.2008 який виданий відповідачу. В ньому зазначено, що на основі архітектурних даних археологічної інспекції на прилеглій території до місця відводу зареєстровані підземні споруди. Виконуючи приписи ч.3 ст.402 ЦК України, в грудні 2019 року ОСОБА_2 позивачем була надіслана досудова вимога, в якій вона вкотре попросила відповідача надати вільний доступ до водопроводу. 26.12.2019 позивачем було отримано лист відповідь від ОСОБА_2 , в якому він категорично відмовив в задоволенні її вимоги. Через перешкоди, які чинить відповідач, порушується принцип добросусідства і позивач позбавлена права користуватися належним їй майном, так як не має доступу джерела постачання води у її квартиру. Просить встановити безоплатний постійний земельний сервітут шириною в 3,00 метри та довжиною в 12,536 метра (загальною площею 37,608 кв.м.) через земельну ділянку, що знаходиться у власності ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :02:006:0371 на користь ОСОБА_1 для ремонту та обслуговування водопроводу до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 та з подальшим забезпеченням доступу до даного водопроводу. Також просить судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою судді від 10.12.2020 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями.

Станом на 24.12.2020 відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, дійшов такого висновку.

В силу ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

За приписами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до роз`яснень викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 N 24-150/0/4-13 при вирішенні спорів щодо встановлення сервітуту судам слід з`ясовувати, чи звертався позивач з такою вимогою безпосередньо до власників майна і чи вирішувалося це питання між сторонами в добровільному порядку, чи не будуть внаслідок установлення сервітуту порушуватись права власників майна або інших його користувачів, чи може позивач задовольнити свою потребу у користуванні своїм майном інакше як установленням такого сервітуту. У рішенні суд повинен зазначити, в якій саме частині належного відповідачу майна встановлено сервітут і в якому розмірі, чітко визначити обсяг прав особи, що звертається з питанням обмеженого користування чужим майном.

Відповідно до п. 22-2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 №7 встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого права.

Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом. Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту.

Із досліджених матеріалів справи та наданих доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу № 1-37 від 14.01.2008.

15.01.2004 ОСОБА_2 була приватизована земельна ділянка та отримано Державний акт приватної власності на землю за №4234, при умові дотримання вимог п.г ч.1 ст.91 ЗК України. Дана земельна ділянка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та має кадастровий № :02:006:0371.

Погоджуючи матеріали проекту відведення земельної ділянки для реконструкції квартири під магазин, ОСОБА_2 був наданий висновок Управління містобудування і архітектури щодо умов використання земельної ділянки та наявності містобудівних обмежень та обтяжень за №355 від 04.03.2008, яким було накладено обмеження та обтяження порядку користування земельною ділянкою відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язано: створити та забезпечити умови вільного доступу для прокладання нових, реконструкції та експлуатації існуючих інженерних мереж та споруд, що знаходяться в межах зазначеної території. Також, в погодженні Державного агентства земельних ресурсів України №596 від 09.07.2008 зазначено обмеження: забезпечити підходи та під`їзди власникам суміжних ділянок для обслуговування будівель і споруд, які проходять по межі земельної ділянки.

З позову вбачається, що у багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_3 з`явилися проблеми з водопостачанням через пошкодження водопроводу, який пролягає через земельну ділянку належну ОСОБА_2 . Задля відновлення водопостачання до належної позивачу на праві приватної власності квартири, потрібен доступ до водопроводу який проходить через вищевказану земельну ділянку ОСОБА_2 з метою його ремонту та подальшого обслуговування.

Проте, всупереч взятих на себе зобов`язань під час відведення земельної ділянки кадастровий № :02:006:0371 для реконструкції квартири під магазин, ОСОБА_2 перешкоджає доступу до водопроводу, з метою його ремонту. Позивач неодноразово зверталася до ОСОБА_2 з проханням надати вільний доступ до водопроводу, який пролягає через його земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , з метою його полагодження, на що відповідач відмовляв. На місце поломки водопроводу приїжджали працівники КП «Уманьводоканал», проте ОСОБА_2 не надав їм доступу до водопроводу.

Водопровід був прокладений значно раніше ніж відповідачем було приватизовано вищезгадану земельну ділянку, а отже ОСОБА_2 був відомий факт його наявності, що підтверджується висновком Служби охорони культурної спадщини №456 від 03.03.2008 який виданий відповідачу, де зазначено, що на основі архітектурних даних археологічної інспекції на прилеглій території до місця відводу зареєстровані підземні споруди.

Виконуючи приписи ч.3 ст.402 ЦК України, в грудні 2019 року ОСОБА_2 позивачем ОСОБА_1 була надіслана досудова вимога, в якій вона вкотре попросила відповідача надати вільний доступ до водопроводу. Проте, 26.12.2019 нею було отримано лист відповідь від ОСОБА_2 , в якому він категорично відмовив в задоволенні її вимоги. Через перешкоди, які чинить відповідач, порушується принцип добросусідства і позивач позбавлена права користуватися належним їй майном, так як не має доступу джерела постачання води у її квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 ЗК України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Відповідно до ст. 99 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів, в тому числі: право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту; право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку та інші земельні сервітути.

Відповідно до ст. 100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно зі ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно зі ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає доведеним той факт, що право позивача у користуванні належним їй майном порушено, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та необхідно встановити безоплатний постійний земельний сервітут через земельну ділянку, що знаходиться у власності ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 для ремонту та обслуговування водопроводу до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 та з подальшим забезпеченням доступу до даного водопроводу.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Керуючись ст.ст. 401,402 ЦК України, ст.ст. 98,99,100 ЗК України, ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суддя,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити безоплатний постійний земельний сервітут шириною в 3,00 метри та довжиною в 12,536 метра (загальною площею 37,608 кв.м.) через земельну ділянку, що знаходиться у власності ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий №:02:006:0371 на користь ОСОБА_1 для ремонту та обслуговування водопроводу до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , з подальшим забезпеченням доступу до даного водопроводу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

Копію рішення направити сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Валентина Леонідівна Гудзенко