Справа № 947/632/20
Провадження № 2-о/947/65/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді: Луняченка В.О.,

при секретарі: Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за участю заінтересованої особи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення факту народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

14.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Керч Автономної Республіки Крим дитини жіночої статі ОСОБА_2 , батьками якої є громадяни України: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заява обґрунтована тим, що перебуваючи на тимчасово окупованій території в м. Керч Автономної Республіки Крим, у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_2 .

Разом з тим, заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про народження свого онука у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки факт народження дитини відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати документ, що може бути прийнятий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Заявник до судового засіданні не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом в телефонному режимі у зв`язку з стислими термінами розгляду справи за даною категорією повідомлявся за номером телефону зазначеним у справі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши письмові докази зібрані в справі, суд прийшов до висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

При цьому, пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є : медичне свідоцтво про народження (форма N ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N 545 ( гі 150-06 ), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтв а про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о ( гі 151-06 ), форма якої затверджена наказом Міністерства здоров`я України від 08 серпня 2006 року N 545 (гі 150-06 ), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за ТМ 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебуванні дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою,встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9.

Звертаючись з даною заявою до суду, заявник посилається на те, що він позбавлений можливості отримати свідоцтво про народження дитини встановленого українським законодавством зразка, оскільки факт народження дитини відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати документ, що може бути прийнятий відповідним відділом державної реєстрації актів цивільного стану.

Дійсно, частинами 2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» пере/, бачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї.

Згідно з ч.1 ст.17 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Разом з тим, розглядаючи справу згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Таким чином всі докази, на підставі яких суд може зробити відповідні висновки надаються сторонами одночасно із поданням зави.

Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, в якості доказів заявником надано свідоцтво про народження дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 серії НОМЕР_2 , яке видано Керченським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим- органом, непідконтрольним державі Україна, в якому батьками дитини зазначені батько - ОСОБА_1 , матір - ОСОБА_4 , медична довідка №323 від10.04.2018 про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 де у графі батьки батьком зазначений ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_4 , виписний епікриз з історії розвитку новонародженого №266від 19.02.2018 (Керченський пологовий будинок) в якому також матір`ю зазначена ОСОБА_4 , які видані органами, що створені на тимчасово окупованій території.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Так суд зазначає, що в матеріалах справи міститься свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 видане 25.07.2019 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області, з якого вбачається , що ОСОБА_1 25.07.2019 року уклав шлюб з ОСОБА_3 , проте суду не було надано будь-яких належних та допустимих доказів, зокрема відповідних документів, показань свідків та самого заявника, як батька дитини, на підтвердження викладених в заяві обставин, а саме стосовно матері дитини ОСОБА_3 , оскільки з матеріалів наданих суду в якості доказів до справи вбачається, що дитина жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 о 17.25 годин у Керченському пологовому будинку народилась у ОСОБА_4 , а не ОСОБА_3 .

Суд звертає увагу на той факт, що у зв`язку зі стислими строками розгляду справи за даною категорією, суд приймав усі можливі варіанти повідомлення заявника та надання можливості додати суду необхідних додаткових доказів, про що свідчить довідка від 17.01.2020 складена секретарем, яка міститься в матеріалах справи, однак , яка зазначалось вище по номеру телефону зазначеному у самої заяві зв`язатись із стороною та представником не вдалось.

В свою чергу суд, згідно положень частин шостої та сьомої статті 81 ЦПК України не має можливості самостійно отримувати будь яки докази та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях ( навіть при зрозумілості розбіжностей ).

За вказаних обставин, а також аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, за недоведеністю заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 315, 317, 318, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 місце фактичного проживання відповідно до довідки від 08.05.2018 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи- АДРЕСА_1 ), в задоволенні заяви про встановлення факту народження дитини жіночої статі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Керч АРК та встановленні її батьків, а саме батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянина України, матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянка України.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Луняченко В. О.