Провадження №2/760/3518/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Букіної О.М.,

за участю секретаря - Кривулько С.М.,

представника позивача - Амосова А.П. ,

представника відповідача - Пискун Л.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" про визнання недійсним кредитного договору,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося в суд з зазначеним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №92601 ФИЖН 125113 К1 від 20.08.2008 у розмірі 48 430,05 доларів США та судовий збір.

Свої вимоги мотивує тим, що 20.08.2008 між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічний акціонерний товариства акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №92601 ФИЖН 125113 К1 на споживчі цілі, згідно умов якого банк надає позичальнику кредит в сумі 50 000,00 доларів США, на строк з 20.08.2008 по 18.08.2028, або по день визначений п. 3.3.10 Договору, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,4% річних.

Пунктом 3.1.1.Кредитного договору передбачено, що банк зобов`язується відкрити позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 , рахунок для погашення заборгованості №113.840 та видати позичальнику кредит в сумі зазначеній в п.1.1. Кредитного договору з позичкового рахунку, шляхом видачі готівки через касу банку.

Позивач вказує, що банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, визначені його умовами, що підтверджується випискою з рахунку за період з 20.08.2008 по 09.07.2015.

Разом з цим, позивач зазначив, що п. 3.3.1 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені у п. 1.4 Договору цілі та здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх платежів у передбачені цим договором строки.

Пунктом 5.3 Кредитного договору встановлено, що за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1 % річних від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.

У свою чергу п. 5.8 Кредитного договору встановлено, що строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню процентів за користування кредитом та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, штрафів та всіх видатків понесених банком під час виконання умов цього договору.

Позивач вказує, що відповідач порушує строки повернення кредиту та процентів по кредиту, що встановлені Кредитним договором, у зв`язку з чим вимагає погашення заборгованості за кредитом та процентами, а також дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів, нарахованих згідно умов Кредитного договору, сплати пені, а саме: 44 743,05 доларів США - сума кредиту, що стягується достроково; 544,54 доларів США - заборгованість по кредиту прострочена; 697,38 доларів США - сума нарахованої заборгованості по процентах за період з 01.06.2015 по 09.07.2015; 2 445,08 доларів США - заборгованість по процентах прострочена; 1 227,40 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 4 756,68 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів.

З урахуванням наведеного, просить позовні вимоги задовольнити.

18.11.2015 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Шевченко Л.В.

Ухвалою суду від 04.12.2015 в справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду.

Згідно Розпорядження керівника апарату суду від 26.09.2016 №407 було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.

26.09.2016 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Лазаренко В.В.

12.06.2017 представником відповідача ОСОБА_2 подано зустрічну позовну заяву, в якій просить визнати недійсним кредитний договір №92601 ФИЖН 125113 К1 від 20.08.2008 укладеного між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 .

Також, просить виключити з державного реєстру іпотек запис від 20.08.2008 про державну реєстрацію договору іпотеки №6603 від 20.08.2008 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за №6604 від 20.08.2008 про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна за договором іпотеки від 20.08.2008.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 20.08.2008 між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічний акціонерний товариства акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №92601 ФИЖН 125113 К1, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит в сумі 50 000,00 доларів США, на строк з 20.08.2008 по 18.08.2028, або по день визначений п. 3.3.10 Договору, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,4% річних.

Вказує, що кредитний договір був укладений позивачем за зустрічним позовом під впливом тяжкої обставини, оскільки він потребував термінового оперативного втручання у зв`язку з можливістю втрати зору та у зв`язку з різким погіршенням зору втратив роботу. Договір уклав на вкрай невигідних умовах для себе. Вважає, що працівники банківської установи, знаючи, що ОСОБА_2 потребує операції і не має можливості самостійно прочитати кредитний договір, скористались такою нагодою.

При цьому, посилається на те, що умови кредитного договору не відповідають чинному законодавству, оскільки при підписанні кредитного договору ПАТ «Укргазбанк» надав інформацію про сукупну вартість кредиту, яка є недостовірною, так як суттєво перевищує значення здорожчання кредиту.

Вважаючи, що умови договору, зокрема, умови щодо процентної ставки та суми щомісячного погашення, є несправедливими та такими, що ввели в оману позичальника, позивач за зустрічним позовом звернувся до Бюро судових експертиз з метою проведення експертно-економічного дослідження.

Вказує, що згідно Висновку йому стало відомо про те, що його місячний платіж в розмірі 631,00 доларів США не відповідає умовам кредитного договору №92601 ФИЖН 125113 К1, розмір мінімального платежу не вдалось встановити у зв`язку з неоднозначністю умов кредитного договору та додатку до нього, та що чинним законодавством не передбачено сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування фізичною особою, яка здійснює операції з купівлі іноземної валюти в готівковій формі для погашення кредитів.

Вважає, що підписання зазначеного договору про надання споживчого кредиту стало наслідком чисельного порушення норм чинного законодавства, зокрема, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та прав позичальника, як споживача кредитної послуги з боку банку.

Крім того, посилався на несправедливі умови кредитного договору щодо валюти платежу у доларах США.

04.06.2018 до суду від представника позивача АБ «Укргазбанк» надійшов відзив на зустрічний позов, в якому просить у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до АБ «Укргазбанк» відмовити повністю.

Посилається на те, що 20 серпня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 92601 ФИЖН 125113 К1 про надання кредитних коштів в сумі 50 000 доларів США.

Підпунктом 3.1.1. Кредитного договору визначено, що Банк зобов`язується відкрити Позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 і рахунок для погашення заборгованості № 113.840 та видати кредит в сумі визначеній в п. 1.1. цього Договору з позичкового рахунка, шляхом видачі готівки через касу банку.

Також, зазначає, що Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, визначені п.п. 3.1.1. даного договору.

Разом з тим, підпунктом 3.1.4. Кредитного договору визначено, що Банк зобов`язується розраховувати проценти за фактичну кількість днів користування кредитом на суму фактичного залишку на позичковому рахунку.

Відповідно до п.п. 3.3.1. Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в п. 1.4. дійсного договору цілі та здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки.

Представник АБ «Укргазбанк» посилається на те, що позивач за зустрічним позовом вважає, що перед наданням йому кредиту Банком було порушено норми Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон), зокрема ст. 11 цього Закону, а відтак Кредитний договір має бути визнаний недійсним.

Вважає такі доводи позовної заяви є безпідставними, оскільки при укладенні Кредитного договору Банком було дотримано всіх вимог законодавства України, в тому числі й цього Закону. Перед наданням кредиту позичальнику було роз`яснено інформацію про ліміт у межах якого може видаватись кредит, розмір відсоткової ставки, розмір платежу, умови дострокового повернення кредиту, іншу інформацію, пов`язану із виконанням договору.

Вказує, що відповідно до ст. 203 ЦК України:

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Крім того, посилається на те, що ч. 2 ст. 11 Закону передбачає, що в разі ненадання вищезазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Тобто ненадання кредитором такої інформації позичальнику не має за собою такого наслідку як визнання недійсним кредитного договору. Тобто,вважає, що банком при укладенні Кредитного договору було дотримано усіх вимог чинного на той момент законодавства України.

Окрім цього зазначає, що відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого Кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Разом з тим, позичальник не скористався своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою, чим підтвердив, що погоджується із умовами Кредитного договору та на момент підписання договору, вони його влаштовували повністю. Крім того, з моменту укладення Кредитного договору позивачем за зустрічним позовом здійснювалось погашення заборгованості за Кредитним договором, що підтверджується випискою по особовим рахункам.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 638, 1054 ЦК України вважає, що при укладенні Кредитного договору Банк і Позичальник досягли згоди з усіх істотних умов договору, а саме: визначили суму кредиту, плату за кредит, строки погашення кредиту, процедуру видачі кредиту і тому Кредитний договір вважається укладеним.

Крім того, ОСОБА_2 отримав повну інформацію про сукупну вартість кредиту, що підтверджується його особистим підписом на Додатку № 1 до Кредитного договору №267-Ф/08 від 14.05.2008р., в якому міститься чіткий графік платежів, та докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом, а також, що йому роз`яснено п.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», що підтверджується його особистим підписом в заяві позичальника-фізичної особи на отримання кредиту від 02.06.2008.

Представник відповідача за зустрічним позовом АБ «Укргазбанк» також не погоджується з ствердженнями позивача за зустрічним позовом відносно несправедливих умов кредитного договору щодо валюти платежу у доларах США, оскільки ч. 2 ст. 652 ЦК України закріплено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно відповідних умов.

При цьому, посилаючись на п. 15, п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вважав, що чинним законодавством України не закріплена стабільність курсу гривні до іноземних валют, при укладанні договорів про кредитування саме в доларах США, а тому беручи на себе зобов`язання повернути кредитні кошти в цій валюті, позивач за зустрічним позовом був обізнаний, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, і зміна цього курсу, можливо, відбудеться, а тому повинен був передбачити і врахувати підвищення валютного ризику за Кредитним договором.

Також зазначив, що зі змісту ст.ст. 1046, 1054 ЦК України випливає, що відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику. Враховуючи це та укладаючи кредитні договори на значний (тривалий) строк, Позивач свідомо прийняв на себе ризик зміни курсу української гривні до долара США.

Згідно Розпорядження керівника апарату суду від 18.03.2019 №1014 було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.

18.03.2019 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

27.05.2019 представник АБ «Укргазбанк» подала до суду клопотання про застосування строку позовної давності до позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» за зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору, посилаючись на те, що кредитний договір укладено між сторонами 20.08.2008, а отже про ймовірне порушення своїх прав ОСОБА_2 міг довідатися, починаючи з цієї дати, то строк позовної давності щодо заявлених в зустрічній позовній заяві вимог, минув 19.08.2011.

Ухвалою суду від 27.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» в повному обсязі, а в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання кредитного договору недійсним, відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості заперечував та просив у його задоволенні відмовити, а вимоги зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до АБ «Укргазбанк» про визнання кредитного договору недійсним підтримав та просив їх задовольнити.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.08.2008 між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічний акціонерний товариства акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №92601 ФИЖН 125113 К1 на споживчі цілі, згідно п.1.1 якого банк надає позичальнику кредит в сумі 50 000,00 доларів США, на строк з 20.08.2008 по 18.08.2028, або по день визначений п. 3.3.10 Договору, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,4% річних.

Пунктом 3.1.1.Кредитного договору передбачено, що банк зобов`язується відкрити позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 , рахунок для погашення заборгованості №113.840 та видати позичальнику кредит в сумі зазначеній в п.1.1. Кредитного договору з позичкового рахунку, шляхом видачі готівки через касу банку.

Відповідно до п. 3.2.6. Кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язання за цим договором.

Пунктом 3.3.1 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені у п. 1.4 Договору цілі та здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх платежів у передбачені цим договором строки

Згідно п. 3.3.3. Кредитного договору позичальник зобов`язується повернення суми кредиту та процентів за його використання згідно п. 1.1. цього Договору здійснювати на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у ВАТ АБ «Укргазбанк», щомісячно з 1-го по 10-те число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 631,00 доларів США, з яких платіж по кредиту складає суму згідно графіку (Додаток до кредитного договору №1), останній платіж сплачується в сумі 1 352,30 доларів США в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п. 1.1 цього договору.

Пунктом 5.3 Кредитного договору встановлено, що за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1 % річних від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.

У свою чергу п. 5.8 Кредитного договору встановлено, що строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню процентів за користування кредитом та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, штрафів та всіх видатків понесених банком під час виконання умов цього договору.

Крім того, встановлено, що 20.08.2008 між ВАТ АБ «Укргазбанк» і ОСОБА_2 укладено договір іпотеки без оформлення заставної, предметом якого є нерухоме майно - однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що ПАТ АБ «Укргазбанк» повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором №92601 ФИЖН 125113 К1 від 20.08.2008, а саме надав відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі визначеному договором, а відповідач кредит отримав, що підтверджується випискою з рахунку за період з 20.08.2008 по 09.07.2015, але свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів у передбачені строки належним чином не виконав, в результаті чого виникла заборгованість за кредитом та процентами, погашення якої вимагає позивач.

Так, позивач просить дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів, нарахованих згідно умов Кредитного договору та сплати пені, а саме: 44 743,05 доларів США - сума кредиту, що стягується достроково; 544,54 доларів США - заборгованість по кредиту прострочена; 697,38 доларів США - сума нарахованої заборгованості по процентах за період з 01.06.2015 по 09.07.2015; 2 445,08 доларів США - заборгованість по процентах прострочена; 1 227,40 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 4 756,68 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За ч. 1, ч. 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача, відповідно до ст. 617 ЦК України, від відповідальності за порушення зобов`язання за кредитним договором №92601 ФИЖН 125113 К1 від 20.08.2008.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором №92601 ФИЖН 125113 К1 від 20.08.2008 не виконав, суд вважає, що сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, при цьому стягненню підлягає сума поточної та простроченої заборгованості за кредитом та за процентами по кредиту; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентів по кредиту, що становить кредитну заборгованість у розмірі 48 430, 05 дол. США та пеню у розмірі 5984, 08 грн.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача за зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції чинній на момент укладення оспорюваного договору, яка є спеціальною для врегулювання питань про послуги із споживчого кредитування, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

За ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Відповідно до ч. 7 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило: 1) придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків; 2) неможливість використання придбаної продукції за призначенням - споживач має право вимагати надання у прийнятно короткий, але не більше місяця, строк належної інформації. Якщо інформацію в обумовлений строк не буде надано, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування збитків; 3) заподіяння шкоди життю, здоров`ю або майну споживача - споживач має право пред`явити продавцю (виробнику, виконавцю) вимоги, передбачені статтею 16 цього Закону, а також вимагати відшкодування збитків, завданих природним об`єктам, що перебувають у його володінні на праві власності або на інших підставах, передбачених законом чи договором.

Згідно ч. 6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов`язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі. Споживач не зобов`язаний сплачувати будь-які інші збори у зв`язку з відкликанням згоди. Кредитодавець зобов`язаний повернути споживачеві кошти, сплачені ним згідно з договором про надання споживчого кредиту, але не пізніше, ніж протягом семи днів. За кожний день затримки повернення споживачу коштів, сплачених ним згідно з договором про надання споживчого кредиту понад установлений строк (сім днів), споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка суми, належної до повернення кредитодавцем.

У відповідності до п. 3 ч. 7 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» право відкликання згоди не застосовується щодо споживчих кредитів, забезпечених іпотекою; споживчих кредитів на придбання житла; споживчих кредитів, наданих на купівлю послуги, виконання якої відбулося до закінчення строку відкликання згоди.

Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на час укладення договору кредиту №92601 ФИЖН 125113 К1 від 20.08.2008, передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами.

Проте, ОСОБА_2 не скористалася правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору №92601 ФИЖН 125113 К1 від 20.08.2008, протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави визнання недійсним кредитного договору №92601 ФИЖН 125113 К1 від 20.08.2008, а тому в задоволенні вимог позивача необхідно відмовити, при цьому виходить з того, що кредитний договір був підписаний відповідачем без жодних застережень, йому було роз`яснено та зрозуміло всі положення й умови вищевказаного договору, сукупна вартість кредиту та нарахування процентів міститься в кредитному договорі, розмір платежу та графік його сплати також містяться в договорі, який позивач підписав, чим фактично прийняв умови кредитного договору, ніяких зауважень та заперечень не мав; крім того, ОСОБА_2 протягом тривалого часу виконував свої зобов`язання за кредитним договором №92601 ФИЖН 125113 К1 від 20.08.2008, що вказує на їх визнання та розуміння з боку останнього.

Також, суд не приймає до уваги доводи позивача за зустрічним позовом про порушення Банком при укладенні кредитного договору вимог законодавства щодо надання інформації про валютні ризики та умови кредитування з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про Національний Банк України», Національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його.

Відповідно до п. 2, 3 Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів і розрахунку довідкового значення курсу гривні до долара США, Національний банк установлює офіційний курс гривні до іноземних валют, міжнародних рахункових грошових одиниць. Офіційний курс гривні до іноземних валют та банківських металів установлюється: щоденно - для конвертованих валют, які широко використовуються для здійснення платежів за міжнародними операціями, валют країн - членів Європейського Союзу, для іноземних валют інших країн, які є головними зовнішньоторговельними партнерами України і для банківських металів.

Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Зі змісту статей 1046, 1054 ЦК України відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальника. Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За вказаних обставин, при укладенні кредитного договору №92601 ФИЖН 125113 К1 від 20.08.2008 в іноземній валюті сторони повинні були чітко усвідомлювати, що курс національної валюти по відношенню до долара США не є незмінним, приймали на себе підвищений валютний ризик на випадок зміни валютного курсу та не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане; ризик підвищення курсу долару США до гривні несе саме позичальник, тому права ОСОБА_2 при укладені та виконанні вищевказаного кредитного договору не порушені.

Разом з цим, суд вважає, що позивач за зустрічним позовом не надав доказів того, що під час укладання спірного кредитного договору було порушено вимоги ст. 230 ЦК України.

Також, відповідно до ст. 230 ЦК України правочин, вчинений під впливом обману, є оспорюваним.

Згідно роз`яснень, викладених у постанові Пленум Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз`яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Разом з тим, позивачем не доведено наявності умислу в діях банку та введення його в оману щодо обставин, які мають істотне значення при укладанні Кредитного договору №92601 ФИЖН 125113 К1 від 20.08.2008.

Аналізуючи матеріали справи та враховуючи природу укладання спірного договору, суд вважає , що доводи позивача за зустрічним позовом щодо порушення вимог ст. 230 ЦК України також є недоведеними та безпідставними.

Також, позивач за зустрічним позовом обґрунтовуючи свої вимоги, посилався на висновок експертного економічного дослідження від 05.08.2016 №0508/1-16.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. При цьому, порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до вимог ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Судом встановлено, що наданий відповідачем ОСОБА_2 висновок є необґрунтованим, оскільки не містить інформацію щодо предмета доказування, а тому суд вважає його таким, що суперечить матеріалам справи, і не може бути взятим до уваги судом при ухваленні рішення.

Крім того, суд вважає, що даний висновок є недопустимим доказом у даній справі, оскільки відповідно до ч.5 ст. 106 ЦПК України у ньому не зазначено, що він підготовлений для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що також підтверджується висновком, викладеним у Постанові ВПВС від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18 (14-270цс19).

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору не підлягають задоволенню, як необгрунтовані.

Що стосується клопотання представника відповідача за зустрічним позовом про застосування позовної давності до позовних вимог про визнання недійсним кредитного договору, слід зазначити.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, відповідно до вимог ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявністю порушених прав особи.

З урахуванням того, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 як необгрунтованого, а тому підстави для задоволення заяви ПАТ АК "Укргазбанк" про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, відсутні.

Вказане також підтверджується висновком, що викладений у Постанові ВП СВ від 18.12.2019 у справі №522/1029/18.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 15 795, 63 грн.

Керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 207, 230, 261, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 628, 629, 638, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76 -83,102,106, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280 - 282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (місцезнаходження: 03087, Київ, вул. Єреванська, 1, ) кредитну заборгованість у розмірі 48 430, 05 дол. США., пеню у розмірі 5984, 08 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (місцезнаходження: 03087, Київ, вул. Єреванська, 1, ) судовий збір у розмірі 15 795, 63 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання недійсним кредитного договору,відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Букіна О.М.