справа №619/3379/20
провадження №2/619/993/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Остропілець Є.Р.,

при секретарі Суржкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «Про поділ житлового будинку в натурі»,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3 про поділ житлового будинку в натурі.

В обґрунтування позову позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаються на те, що спірним виступає зблокований двоквартирний одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який складається із двох ізольованих квартир, обладнаних самостійними виходами та самостійними інженерними системами.

Житловий будинок був побудований в 1960 році, як зблокований двоквартирний житловий будинок та в подальшому був приватизований наймачами квартир.

В 1995 році квартира АДРЕСА_2 приватизована у спільну сумісну власність сім`єю у складі трьох осіб, а саме:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 їх матір`ю, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її 1/3 частка в порядку спадкування за законом перейшла до спадкоємиці першої черги доньки ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, видане 14 березня 2018 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляною В.В. за реєстровим №460);

ОСОБА_2 (прізвище змінено у зв`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 );

ОСОБА_1 (в Свідоцтві про право власності на житло прізвище вказано як « ОСОБА_5 ». Експертним висновком №056/102-а від 24.01.2018р. Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України підтверджено, що прізвища « ОСОБА_6 » (запис паспорту) та « ОСОБА_5 » (запис в Свідоцтві про право власності на житло) є ідентичними. Розбіжності між українськими записами прізвища виникли внаслідок відхилення від чинних правописних норм при його міжмовних перетвореннях під впливом особливостей російської вимови зазначеного прізвища, що є типовою девіацією в умовах українсько-російської двомовності).

Вказане підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Комісією по приватизації державного житлового фонду ТПФ на підставі розпорядження від 26 квітня 1995 року, зареєстрованим в КПТІ "Інвенрос" 26 квітня 1995 року за реєстровим №5 і записано в реєстрову книгу за №1.

Право власності на Квартиру АДРЕСА_2 (відокремлену частину житлового будинку з приналежними до нього надвірними та господарськими будівлями, що виділяється в окремий об`єкт нерухомого майна) підлягає визнанню з наступним розподілом часток у праві спільної часткової власності : за ОСОБА_1 2/3 частки; за ОСОБА_7 1/3 частка.

Квартира АДРЕСА_3 (далі квартира АДРЕСА_4 ) приватизована у спільну сумісну власність сім`єю відповідача у складі двох чоловік ОСОБА_8 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем першої черги, що прийняв спадщину, являється син ОСОБА_3 ), ОСОБА_3 (відповідач по справі, якому наразі вцілому на квартиру належать майнові права).

За результатами проведеної 01 лютого 2020 року КПТІ «ІНВЕНРОС» технічної інвентаризації встановлено, що наразі приватизований їх сім`єю об`єкт нерухомого майна являється будинком садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, на підтвердження чого було виготовлено відповідний технічний паспорт, згідно якого Квартира АДРЕСА_2 відповідає наступним параметрам: трьох кімнатна квартира, загальною площею 43,30 кв. м, житловою площею 29,40 кв. м з наступними господарськими будівлями та спорудами: літ. «а2» - ганок, літ. «Д» - сарай, літ. «д» - погріб, літ. «Е» - вбиральня, N колонка,N2 огорожа.

Квартира АДРЕСА_2 з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що складає відокремлену частину зблокованого двоквартирного одноповерхового житлового будинку розміщена на земельній ділянці, площею 0,1500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибні ділянки), що підтверджується Довідкою №808 від 29.08.2018 року Відділу у Дергачівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області.

Листом №94 від 12.02.2020 року КПТІ «ІНВЕНРОС» підтверджено, що згідно проведеної первинної інвентаризації 25.03.2003 року, об`єкт нерухомості, який розташований по АДРЕСА_1 є зблокованим двоквартирним житловим будинком. Поділ в натурі вказаного будинку на два окремих житлових будинки з надвірними будівлями та спорудами з присвоєнням та впорядкуванням поштових адрес можливий.

Положеннями ч.1 ст.381 ЦК України встановлено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

Тобто, наразі квартира АДРЕСА_2 , що складає окрему самостійну ізольовану частину зблокованого двоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , з приналежними до неї господарськими надвірними будівлями і спорудами, що розташовані на земельній ділянці, площею 0,1500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибні ділянки), фактично в розумінні приписів ч.1 ст. 381 ЦК України являє собою садибу, як окремий об`єкт нерухомого майна.

Оскільки приватизоване їх сім`єю житло фактично являє собою садибу (житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці), а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно статус даного об`єкту нерухомого майна значиться як квартира, вони позбавлені можливості в повній мірі реалізувати належне їм право власності на спірний об`єкт нерухомого майна.

Як вказано вище, технічна можливість виділу Квартири АДРЕСА_2 зі спірного зблокованого двоквартирного житлового будинку підтверджується даними, проведеної інвентаризації КПТІ «ІНВЕНРОС» /технічний паспорт на житловий будинок за станом на 01.02.2020 та Лист №94 від 12.02.2020

Територія садиби по АДРЕСА_1 , що перебуває у позивачів з відповідачем спільній власності, розділена на дві частини з використанням існуючих відокремлених входів на кожну частину території з боку АДРЕСА_1 . На кожній виділеній частині домоволодіння розташовуються свої господарські споруди. Усі господарські споруди узаконені. Виконаний поділ ділянки домоволодіння на дві частини не суперечить вимогам діючих будівельних норм і правил: ДБН Б.2.2-12-2019 «Планування та забудова територій».

Експлуатація будинку садибного типу як два самостійних житлових будинки технічно можлива, не спричинить за собою зміни планувальних рішень і не торкнеться несучих конструкцій будинку.

Квартира АДРЕСА_2 придатна для постійного проживання, має необхідний рівень комфорту та склад приміщень і в подальшому може експлуатуватися як самостійний житловий будинок.

Наведеним вище підтверджується технічна можливість виділення ізольованих квартир, обладнаних окремими інженерними системами (електропостачання, газопостачання та водопостачання) зі складу двоквартирного зблокованого житлового будинку в окремі об`єкти нерухомого майна.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, в поданій до суду заяві позов підтримали повністю, просили позов задовольнити, розгляд справи проводити без фіксації технічними засобами та в їх відсутність, що суд вважає за можливе.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві позов визнав, не заперечував проти задоволення позовних вимог, розгляд справи просив проводити без фіксації технічними засобами та в його відсутність, що суд вважає за можливе.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі.

Вивчивши матеріали справи суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що спірним виступає зблокований двоквартирний одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який складається із двох ізольованих квартир, обладнаних самостійними виходами та самостійними інженерними системами.

В 1995 році квартира АДРЕСА_2 приватизована у спільну сумісну власність сім`єю у складі трьох осіб, а саме:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 їх матір`ю, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її 1/3 частка в порядку спадкування за законом перейшла до спадкоємиці першої черги доньки ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, видане 14 березня 2018 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляною В.В. за реєстровим №460);

ОСОБА_2 (прізвище змінено у зв`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ІV НОМЕР_2 );

ОСОБА_1 (в Свідоцтві про право власності на житло прізвище вказано як « ОСОБА_5 ». Експертним висновком №056/102-а від 24.01.2018р. Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України підтверджено, що прізвища « ОСОБА_6 » (запис паспорту) та « ОСОБА_5 » (запис в Свідоцтві про право власності на житло) є ідентичними. Розбіжності між українськими записами прізвища виникли внаслідок відхилення від чинних правописних норм при його міжмовних перетвореннях під впливом особливостей російської вимови зазначеного прізвища, що є типовою девіацією в умовах українсько-російської двомовності).

Вказане підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Комісією по приватизації державного житлового фонду ТПФ на підставі розпорядження від 26 квітня 1995 року, зареєстрованим в КПТІ "Інвенрос" 26 квітня 1995 року за реєстровим №5 і записано в реєстрову книгу за №1.

Право власності на Квартиру АДРЕСА_2 (відокремлену частину житлового будинку з приналежними до нього надвірними та господарськими будівлями, що виділяється в окремий об`єкт нерухомого майна) підлягає визнанню з наступним розподілом часток у праві спільної часткової власності : за ОСОБА_1 2/3 частки; за ОСОБА_7 1/3 частка.

Квартира АДРЕСА_3 (далі квартира АДРЕСА_4 ) приватизована у спільну сумісну власність сім`єю відповідача у складі двох чоловік ОСОБА_8 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем першої черги, що прийняв спадщину, являється син ОСОБА_3 ), ОСОБА_3 (відповідач по справі, якому наразі вцілому на квартиру належать майнові права).

За результатами проведеної 01 лютого 2020 року КПТІ «ІНВЕНРОС» технічної інвентаризації встановлено, що наразі приватизований їх сім`єю об`єкт нерухомого майна являється будинком садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, на підтвердження чого було виготовлено відповідний технічний паспорт, згідно якого Квартира АДРЕСА_2 відповідає наступним параметрам: трьох кімнатна квартира, загальною площею 43,30 кв. м, житловою площею 29,40 кв. м з наступними господарськими будівлями та спорудами: літ. «а2» - ганок, літ. «Д» - сарай, літ. «д» - погріб, літ. «Е» - вбиральня, N колонка,N2 огорожа.

Квартира АДРЕСА_2 з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що складає відокремлену частину зблокованого двоквартирного одноповерхового житлового будинку розміщена на земельній ділянці, площею 0,1500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибні ділянки), що підтверджується Довідкою №808 від 29.08.2018 року Відділу у Дергачівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області.

Листом №94 від 12.02.2020 року КПТІ «ІНВЕНРОС» підтверджено, що згідно проведеної первинної інвентаризації 25.03.2003 року, об`єкт нерухомості, який розташований по АДРЕСА_1 є зблокованим двоквартирним житловим будинком. Поділ в натурі вказаного будинку на два окремих житлових будинки з надвірними будівлями та спорудами з присвоєнням та впорядкуванням поштових адрес можливий.

Положеннями ч.1 ст.381 ЦК України встановлено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

Тобто, наразі квартира АДРЕСА_2 , що складає окрему самостійну ізольовану частину зблокованого двоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , з приналежними до неї господарськими надвірними будівлями і спорудами, що розташовані на земельній ділянці, площею 0,1500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибні ділянки), фактично в розумінні приписів ч.1 ст. 381 ЦК України являє собою садибу, як окремий об`єкт нерухомого майна.

Оскільки приватизоване їх сім`єю житло фактично являє собою садибу (житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці), а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно статус даного об`єкту нерухомого майна значиться як квартира, вони позбавлені можливості в повній мірі реалізувати належне їм право власності на спірний об`єкт нерухомого майна.

Як вказано вище, технічна можливість виділу Квартири АДРЕСА_2 зі спірного зблокованого двоквартирного житлового будинку підтверджується даними, проведеної інвентаризації КПТІ «ІНВЕНРОС» /технічний паспорт на житловий будинок за станом на 01.02.2020 та Лист №94 від 12.02.2020

Територія садиби по АДРЕСА_1 , що перебуває у позивачів з відповідачем спільній власності, розділена на дві частини з використанням існуючих відокремлених входів на кожну частину території з боку АДРЕСА_1 . На кожній виділеній частині домоволодіння розташовуються свої господарські споруди. Усі господарські споруди узаконені. Виконаний поділ ділянки домоволодіння на дві частини не суперечить вимогам діючих будівельних норм і правил: ДБН Б.2.2-12-2019 «Планування та забудова територій».

Експлуатація будинку садибного типу як два самостійних житлових будинки технічно можлива, не спричинить за собою зміни планувальних рішень і не торкнеться несучих конструкцій будинку.

Квартира АДРЕСА_2 придатна для постійного проживання, має необхідний рівень комфорту та склад приміщень і в подальшому може експлуатуватися як самостійний житловий будинок.

Наведеним вище підтверджується технічна можливість виділення ізольованих квартир, обладнаних окремими інженерними системами (електропостачання, газопостачання та водопостачання) зі складу двоквартирного зблокованого житлового будинку в окремі об`єкти нерухомого майна.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Статтями 363, 367 ЦК України передбачено, що поділ (виділ частки) майна, що є об`єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників.

Виходячи зі змісту цих норм, поділ (виділ частки) є можливим якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку.

Зокрема, виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз`яснень, що містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок", при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі те, якщо при цьому кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі №6-12цс13, від якої не відійшов Верховний Суд у постанові від 31 липня 2019 року у справі № 127/7320/13-ц (провадження № 61-18125св18).

Згідно ст.16 ЦК України cуд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В даному випадку застосовується спосіб захисту-визнання права.

Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі ст. ст. 15, 16, 183, 363, 364, 367 ЦК України, керуючись ст. ст. 77-81, 89, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити.

В порядку поділу у натурі об`єкта нерухомого майна - зблокованого двоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на 2/3 часток житлового будинку, загальною площею 43,30 кв. м, житловою площею 29,40 кв. м з наступними господарськими будівлями та спорудами: літ. «а2» - ганок, літ. «Д» - сарай, літ. «д» - погріб, літ. «Е» - вбиральня, N колонка, N2 огорожа.

В порядку поділу у натурі об`єкта нерухомого майна - зблокованого двоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 визнати за ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право власності на 1/3 частку житлового будинку, загальною площею 43,30 кв. м, житловою площею 29,40 кв. м з наступними господарськими будівлями та спорудами: літ. «а2» - ганок, літ. «Д» - сарай, літ. «д» - погріб, літ. «Е» - вбиральня, N колонка, N2 огорожа.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було поставлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Є. Р. Остропілець