Справа № 350/738/20
Провадження № 22-ц/4808/990/20
Головуючий у 1 інстанції Бейко А.М.,
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду, ухвалене суддею Бейком А.М. 9 липня 2020 року в селищі Рожнятів, повний текст якого виготовлено 15 липня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 12.10.2018 року. У шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає та перебуває на її утриманні. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює на сезонних роботах за кордоном, а тому просить суд винести рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 4000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 9 липня 2020 року позов задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. Стягнення аліментів розпочати з 3 червня 2020 року. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає його незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що протягом останнього періоду вони з позивачем не проживають однією сім`єю, проте він постійно надає допомогу позивачу та неповнолітній дитині, зокрема, щомісячно надає кошти на утримання дитини, купує дороговартісні речі дитині, харчування та необхідний одяг. Крім того, постійно цікавиться життям та здоров`ям дитини, при першій же потребі та вимозі позивача надає матеріальну допомогу на утримання дитини.

Твердження відповідача щодо наявності у нього можливості сплачувати аліменти в розмірі 4000,00 грн. вважає безпідставними, оскільки на даний момент він не працює, не зареєстрований підприємцем та не зареєстрований в РЦЗ, являється інвалідом ІІІ групи.

Вказує, що не відмовляється від сплати аліментів, а просить лише знизити їх розмір з 1200,00 грн. до 950,00 грн. Не відмовляється також брати участь в додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

З огляду на наведене просить скасувати рішення Рожнятівського районного суду від 9 липня 2020 року та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги частково і стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі по 950,00 грн. щомісячно.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

14.09.2020 року на адресу Івано-Франківського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою від позову. Однак, в даному клопотанні зазначено, що позивач відмовляється від позову на даний момент та відсутні відомості щодо наслідків закриття провадження у справі у відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, а тому таке не береться судом до уваги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції врахував інтереси дитини, матеріальне становище сторін та покладення обов`язку утримувати дітей однаковою мірою на матір та батька, у зв`язку з чим вважав доцільним присудження аліментів в сумі 1200,00 грн. на дитину щомісячно.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі 12.10.2018 року уклали шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Із копії Свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 від 13.12.2019 року слідує, що її батьками являються ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 3).

Довідкою про склад сім`ї №119 від 19.02.2020 року підтверджено, що дочка ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 5).

Згідно копії Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 від 18.02.2020 року остання проживає на даний час у своєму житловому будинку по АДРЕСА_1 разом з дітьми ОСОБА_4 2003 року народження та ОСОБА_3 2019 року народження, а також матір`ю ОСОБА_5 1936 року народження. Не працює, здійснює догляд за донькою ОСОБА_3 до досягнення нею трирічного віку. Чоловік участі у вихованні дочки не бере, спільного господарства разом з дружиною не веде (а.с. 6).

З Акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 від 22 червня 2020 року вбачається, що останній проживає по АДРЕСА_2 . Пенсіонер, має автомобіль (а.с. 15).

Згідно Довідки №270 від 22.06.2020 року, виданої Вербівською сільською радою ОСОБА_1 , він не працює з 26.06.1997 року, в ЦЗ не зареєстрований (а.с. 16).

Згідно наданих відповідачем копій Виписних епікризів з медичної карти амбулаторного хворого №714 та №715, а також копій Виписок з медичної карти стаціонарного хворого №469 та №1559 йому виставлено діагноз: посттравматична невропатія стегнового та сідничного нервів справа з порушенням вегетативно-трофічної функції правої нижньої кінцівки, з помірним парезом ноги, затрудненою ходьбою; цироз печінки вірусний С, стадія інтеграції вірусу з мінімально вираженою активністю, фіброз 4, клас А. Хронічний панкреатит з порушеною секреторною функцією. СКХ. Мікронефролітіаз (17, 19, 18, 20).

Відповідно до копії Виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 10.10.2019 року ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з втратою 40% працездатності через трудове каліцтво (а.с. 22).

Згідно Довідки №56, виданої Рожнятівським РУСЗН 19.06.2020 року ОСОБА_1 знаходиться на обліку та отримує державну соціальну допомогу інвалідам ІІІ групи у розмірі 1638,00 грн. (а.с. 21).

В силу вимог ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року), ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 51 Конституції України та статтями 180, 191 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно статті182 СК України до обставин, які суд досліджує при визначенні розміру аліментів на дитину відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В силу ч. 1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною другою ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня.

При цьому, закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.

У силу вимог ст.ст. 78, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Переглядаючи справу за наявними в ній доказами, та перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог та визначив розмір аліментів в сумі 1200,00 грн. щомісячно на дитину.

Твердження апелянта про те, що за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем він не має можливості надавати матеріальну допомогу у розмірі 1200,00 грн. щомісячно на утримання доньки є необґрунтованими та нічим не підтверджені.

Не надано і будь-яких доказів того, що апелянт постійно надає допомогу позивачу та малолітній дитині.

Враховуючи вищенаведене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Рожнятівського районного суду від 9 липня 2020 року - без змін.

Ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рожнятівського районного суду від 9 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 16 вересня 2020 року.