Провадження № 2-о/752/67/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.02.2020 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з частю секретаря - Петрова Є.В.

заявниці - ОСОБА_1 ,

представника заявниці адвоката Слабоус Є.А..

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи Забродіної В.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

заявник звернулась до суду з заявою про встановлення обмежувального припису строком на шість місяців відносно ОСОБА_2 , шляхом встановлення наступних заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на нього наступні обов`язки: не чинити перешкод у користуванні будинком (таун хаус), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 /9, та речами особистого побуту, які знаходяться в ньому; заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 200 (двісті) метрів до місця проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 . заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заява обгрунтована тим, що 20.06.2015 року між заявницею та заінтересованою особою укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області.

20.07.2017 року у заявника та заінтересованої особи народилася донька - ОСОБА_3 .

Заявниця посилається на те, що починаючи з 25.07.2019 року і по даний час вони з ОСОБА_2 разом не проживають, дитина проживає з нею за адресою реєстрації останньої. Спільного господарства не ведуть, будь-які сімейні та шлюбні відносини припинені, розпочато процедуру розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

За час спільного проживання в шлюбі було спільно придбано будинок (таун хаус), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , і який оформлений на заінтересовану особу.

25.07.2019року після чергової сварки, заявниця разом з дитиною поїхала до своїх батьків. Через декілька днів заявниця дізналась про те, що заінтересована особа в односторонньому порядку змінив замки у вхідних дверях їхнього спільного будинку. В подальшому, заінтересована особа, погрожуючи фізичною розправою, чинив фізичні перешкоди та не пускав заявника до будинку, особисті речі заявника та дитячі речі віддавати відмовився.

Як наслідок, заявник залишилась з донькою проживати у своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2 .

21.09.2019року ОСОБА_2 без будь-якого попередження привіз та залишив посеред вулиці поряд з будинком, де проживають батьки, частину особистих речей та влаштував чергову сварку з заявником та її матір`ю, після чого вчинив бійку та наніс заявниці тілесні ушкодження, зокрема: струс головного мозку, забій грудної клітини, забій нижньої щелепи.

22.09.2019року заявниця звернулась до Голосїївського УП ГУ НП в м. Києві з заявою про вчинення ОСОБА_2 відносно неї кримінального правопорушення, на підставі якої 23.09.2019 року було внесено відповідні відомості до ЄРДР за № 0008016 за ч. 1 ст. 125 КК України.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначає про те, що на час звернення з даною заявою до суду заінтересована особа продовжує здійснювати психологічне насильство по відношенню до неї та її батьків, яке проявляється у переслідуванні, в тому числі і пізню годину, висловленні погроз, численних образах, приниженні тощо.

В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали подану заяву, просили її задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_2 продовжує вчиняти відносно неї психологічне насильство, погрожує їй, шантажує дитиною, поводить себе агресивно по відношенню до неї та її батьків, що викликає у неї побоювання за свою безпеку.

Заінтересована особа та його представник заперечували проти задоволення заяви, зазначаючи про відсутність визначених законом підстав для видачі обмежувального припису, недоведеність вчинення ОСОБА_2 психологічного та фізичного насильства, а також представник заінтересованої особи наголошувала на тому, що наявність обвинувального акту, складеного відносно ОСОБА_2 не є підтвердженням вини та не встановлює факти побиття ОСОБА_1 саме ОСОБА_2 .

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.06.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 ..

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що з 25.07.2019 року заявник та заінтересована особа спільно не проживають, не ведуть господарства, будь-які сімейні та шлюбні відносини припинені.

Малолітня дитина на час розгляду справи проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 .

В провадженні Голосіївського районного суду м.Києва знаходиться справа про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Крім того, відповідно до розпорядження Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації від 10.12.2019 р. № 777 був встановлений регламент зустрічей малолітньої ОСОБА_4 з батьком та визначений спосіб участі його у вихованні дитини в зв`язку з наявність конфлікту між заявницею та заінтересованою особою з даного питання.

Також з наданих суду письмових доказів вбачається, що в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, у т.ч. будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Звертаючись до суду заявник посилається на те, що ОСОБА_2 чинить відносно неї психологічне та фізичне насильство, що викликає у неї побоювання за свою безпеку.

23.09.2019 р. за заявою ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, за № 0008016.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 скеровано для розгляду до Голосіївського районного суду м.Києва.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров 'ю особи:

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється у т.ч. на колишнє подружжя.

В силу положень ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (передування) з

постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об 'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання

(перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5)заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6)заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв 'язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видасться на строк від одного до шести місяців.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Обставини вчинення фізичного насильства, на які посилається заявниця, а саме нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_2 на час розгляду справи не є встановленими у визначений законом спосіб, оскільки вирок суду у кримінальному провадженні не ухвалено і вина ОСОБА_2 не встановлена.

Про інші факти застосування фізичного насильства з боку ОСОБА_2 заявниця при зверненні до суду не зазначала та не надавала будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин.

Крім того, суду не надано доказів і не доведено факти вчинення психологічного насильства ОСОБА_2 у формі залякувань, переслідувань, висловлювання погроз у будь-який спосіб особисто або через третіх осіб.

Застосування економічного насильства щодо ненадання можливості заявниці користуватись спільним будинком та побутовими речами не є доведеним будь-якими доказами. Суд позбавлений можливості надати оцінку даним обставинам у відсутність належних, допустимих та достатніх доказів наявності у ОСОБА_5 перешкод, які чинить ОСОБА_2 у користуванні будинком за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, суд враховує, що в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, у т.ч. будинком за адресою: АДРЕСА_3 , і видача обмежувального припису у формі усунення перешкод у користуванні майном, що є об 'єктом права спільної сумісної власності є фактичним вирішенням спору до розгляду справи по суті.

Встановлення обмеження щодо заборони ОСОБА_2 наближатись ближче ніж на 200 метрів до місця проживання ОСОБА_1 та заборони спілкуватись з нею особисто або через третіх осіб, в свою чергу, обмежить право батька на участь у вихованні дитини, яка проживає за одною адресою з матер`ю, при наявності спору між заявником та заінтересованою особою з даного приводу та рішення уповноваженого органу щодо форми участі батька у вихованні дитини.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

В ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження застосування до заявниці психологічного або економічного насильства, а наявності вини ОСОБА_2 у нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , що мало місце 21.09.2019 р . , не надана належна правова оцінка.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом не встановлено наявності ризиків для ОСОБА_1 у застосуванні відносно неї з боку ОСОБА_2 будь-якого насильства у подальшому, а тому визначених законом підстав для видачі обмежувального припису не вбачається.

Керуючись ст.ст. 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя