ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року м. Чернівці справа № 726/1662/18

провадження №22-ц/822/853/20

Чернівецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Височанської Н.К.,

суддів: Кулянди М.І., Литвинюк І.М.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко Марини Олександрівни, третя особа приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Новосельська Інна Людвигівна, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та іпотеки, застосування наслідків недійсності правочинів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 05 серпня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Асташева С.А.,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та іпотеки, застосування наслідків недійсності правочинів.

Посилалося на те, що 29 травня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступник АТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 800004067, відповідно до умов якого банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності 180 000 доларів США.

В забезпечення виконання зобов`язання за договором сторони уклали іпотечний договір № 800004067-И від 29 травня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О., зареєстрований в реєстрі за №4178, з накладенням заборон відчуження зареєстрованих в реєстрі за № 4179 та №4180, відповідно до якого ОСОБА_2 передав банку в іпотеку наступне нерухоме майно: житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, загальною площею 350,6 кв.м.; земельну ділянка, площею 0,1 га, кадастровий номер :49:004:0028, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

30 липня 2018 року при формуванні інформаційної довідки №132491348 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта іпотеки банку стало відомо, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16 вересня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О., Ѕ ідеальної частки житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 належать ОСОБА_5 .

Згідно інформаційної довідки №132492872 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідно до договору купівлі-продажу від 19 вересня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О., Ѕ ідеальної частки житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 належать ОСОБА_4 .

Відповідно до договору іпотеки від 03 квітня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л., ОСОБА_4 передав належну йому частину житлового будинку та земельної ділянки в іпотеку ОСОБА_6 , про що зроблено відповідний запис про іпотеку №19785134 та запис обтяження №19784852.

Вказувало, що своїми діями щодо продажу предмета іпотеки, ОСОБА_2 , порушив п.4.4.6 іпотечного договору та ст..ст.9,12 Закону України «Про іпотеку». Відчуження майна, яке є предметом іпотеки без згоди і дозволу іпотекодержателя є порушенням і обмеженням майнових прав останнього.

З урахуванням зазначених обставин, позивач просив суд:

Визнати недійсними:

- укладений 19.09.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_4 з другої сторони договір купівлі-продажу житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. та зареєстрований в реєстрі за № 6054;

- укладений 19.09.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер: :49:004:0028, площею 0.1000 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. та зареєстрований в реєстрі за № 6056;

- укладений 03.04.2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л., зареєстрований в реєстрі за № 2347, та з накладенням заборони відчуження про що внесено запис в реєстрі за № 2348 та 2349, за яким було передано в іпотеку: житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, загальною площею 350,6 кв.м., у тому числі житловою площею 127,7 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 та; земельна ділянка, площею 0,1000 гектара, кадастровий номер :49:004:0028, за адресою АДРЕСА_1 ;

- договір купівлі-продажу 1/2 ідеальної частки житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 від 16.09.2017 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та зареєстрований за № 4675;

- договір купівлі-продажу 1/2 ідеальної частки земельної ділянки, площею 0,1000 гектара, кадастровий номер :49:004:0028, за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд від 16.09.2017 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та зареєстрований за № 4677.

Зобов`язати приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. скасувати державну реєстрацію:

- договору купівлі-продажу від 19.09.2016 року серія та номер: НВХ579863, НВХ579864, 6054, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О;

- договору купівлі-продажу від 19.09.2016 року, серія та номер: НВХ579865, НВХ579866, 6056, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О;

- договору купівлі-продажу від 16.09.2017 року серія та номер: 4675, НМЕ 105168, НМЕ 105169, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О;

- договору купівлі-продажу від 16.09.2017 року серія та номер: 4677, НМЕ 105171, НМЕ 105186, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О., шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Зобов`язати приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. поновити записи:

- запис в Державному реєстрі іпотек зареєстрований за номером № 4178 29.05.2008 року щодо укладення договору іпотеки між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О;

- запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстрований за номером № 4179 29.05.2008 року щодо заборони відчуження житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 у зв`язку з посвідченням договору іпотеки між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О;

- запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстрований за номером № 4180 29.05.2008 року щодо заборони відчуження земельної ділянки кадастровий номер :49:004:0028, за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 у зв`язку з посвідченням договору іпотеки між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О., що були вилучені;

Зобов`язати приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Новосельську І.Л. скасувати запис про іпотеку № 19785134, запис про обтяження № 19784852, вчинені на підставі договору іпотеки № 2347, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л., укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , від 03.04.2017 року з накладенням заборони відчуження № 2348 та 2349;

Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 05 серпня 2020 року позов АТ «Альфа-Банк» задоволено частково.

Визнано недійсними:

- укладений 19.09.2016 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договір купівлі-продажу житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. та зареєстрований в реєстрі за № 6054;

- укладений 19.09.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер: :49:004:0028, площею 0.1000 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. та зареєстрований в реєстрі за № 6056;

- укладений 03.04.2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л., зареєстрований в реєстрі за № 2347, з накладенням заборони відчуження про що внесено запис в реєстрі за № 2348 та 2349, за яким було передано в іпотеку житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, загальною площею 350,6 кв.м., , за адресою АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,1000 гектара, кадастровий номер :49:004:0028, за адресою АДРЕСА_1 ;

- договір купівлі-продажу 1/2 ідеальної частки житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 від 16.09.2017 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та зареєстрований за № 4675;

- договір купівлі-продажу 1/2 ідеальної частки земельної ділянки, площею 0,1000 гектара, кадастровий номер :49:004:0028, за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд від 16.09.2017 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та зареєстрований за № 4677.

Скасовано державну реєстрацію:

- договору купівлі-продажу від 19.09.2016 року серія та номер: НВХ579863, НВХ579864, 6054, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О;

- договору купівлі-продажу від 19.09.2016 року, серія та номер: НВХ579865, НВХ579866, 6056, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О;

- договору купівлі-продажу від 16.09.2017 року серія та номер: 4675, НМЕ 105168, НМЕ 105169, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О;

- договору купівлі-продажу від 16.09.2017 року серія та номер: 4677, НМЕ 105171, НМЕ 105186, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О;

Поновлено записи:

- запис в Державному реєстрі іпотек зареєстрований за номером № 4178 29.05.2008 року щодо укладення договору іпотеки між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О;

- запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстрований за номером № 4179 29.05.2008 року щодо заборони відчуження житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 у зв`язку з посвідченням договору іпотеки між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О;

- запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстрований за номером № 4180 29.05.2008 року щодо заборони відчуження земельної ділянки кадастровий номер :49:004:0028, за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 у зв`язку з посвідченням договору іпотеки між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О.

Скасовано в Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: запис про іпотеку № 19785134, та запис про обтяження № 19784852, вчинені на підставі договору іпотеки № 2347, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л., укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , від 03.04.2017 року з накладенням заборони відчуження № 2348 та 2349.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач обрав невірний спосіб захисту своїх прав, оскільки він не позбавлений права звернути стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку, пред`явивши такий позов до останніх власників майна.

При цьому, зобов`язуючи приватного нотаріуса скасувати та поновити записи в Державному реєстрі речових прав, суд першої інстанції фактично втрутився у діяльність органу державної реєстрації.

Крім того, визнаючи недійсним договір купівлі-продажу Ѕ ідеальної частки земельної ділянки, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд першої інстанції не звернув уваги на те, що земельна ділянка не була предметом договору іпотеки.

АТ «Альфа-Банк» подало відзив на апеляційну скаргу, який ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року залишено без розгляду.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Обставини справи

Судом встановлено, що 29 травня 2008 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» (правонаступник АТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 800004067, відповідно до умов якого банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності 180 000 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 29 травня 2018 року (т.1 а.с.11-12).

В забезпечення виконання зобов`язання за договором сторони уклали іпотечний договір № 800004067-И від 29 травня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О., зареєстрований в реєстрі за №4178, з накладенням заборон відчуження зареєстрованих в реєстрі за № 4179 та №4180, відповідно до якого ОСОБА_2 передав банку в іпотеку наступне нерухоме майно: житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, загальною площею 350,6 кв.м. та земельну ділянка, площею 0,1 га, кадастровий номер :49:004:0028, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.7-10). Договір іпотеки зареєстрований у Державному реєстрі іпотек 29 травня 2008 року (т.1 а.с.153), а також в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (т.1 а.с.154).

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 19 травня 2015 року в справі №726/831/15-ц, визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , як на частку в спільному майні подружжя. Дана обставина підтверджується постановою апеляційного суду Чернівецької області від 20 вересня 2018 року (т.1 а.с.147-151). Крім цього, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що 16 червня 2016 року було зареєстровано по Ѕ частині права власності на спірний житловий будинок за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т.1 а.с.77-78).

Постановою апеляційного суду Чернівецької області від 20 вересня 2018 року, апеляційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк» задоволено, рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 19травня 2015 року в частині визнання права власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, скасовано. У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності відмовлено (т.1 а.с.147-151).

Проте, в період між рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 19 травня 2015 року та постановою апеляційного суду Чернівецької області від 20 вересня 2018 року іпотечне майно було виключено з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, та в подальшому відчужено наступним чином.

Так, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 19 вересня 2016 року іпотека була припинена на підставі рішення Ленінського районного суду м.Донецька від 21 березня 2013 року в цивільній справі №2/260/355/2013 (т. 2 а.с.49-58).

Як вбачається з копії рішення Ленінського районного суду м.Донецька від 21 березня 2013 року, винесеного в цивільній справі №2/260/355/2013 року, що суд визнав недійсним договір іпотеки №SMERS00659/2 від 28.02.2008 року, зареєстрований в реєстрі №1933, укладений між ОСОБА_7 та ЗАТ «Альфа-Банк», за яким предмет іпотеки є житловий будинок з надвірними побудовами АДРЕСА_2 , та який належить ОСОБА_7 на праві приватної власності (т.2 а.с.111-113).

Таким чином, рішення суду, на підставі якого була припинена іпотека в даній справі, стосувалося іншого договору іпотеки, щодо іншої особи і щодо іншого предмету.

В той же день, коли було знято обтяження, а саме 19 вересня 2016 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.121-122).

Відповідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19 вересня 2016 року, ОСОБА_2 продав ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номером :49:004:0028, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.123-124).

Встановлено, що АДРЕСА_3 .

03 квітня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л., відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав в іпотеку ОСОБА_6 в забезпечення виконання за договором позики від 03 квітня 2017 року житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :49:004:0028, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с.116-118).

Згідно договорів купівлі-продажу від 16 вересня 2017 року, ОСОБА_4 продав ОСОБА_5 1/2 ідеальної частки житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами та Ѕ ідеальної частки земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер :49:004:0028, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 . З даних договорів вбачається, що іпотеко держатель ОСОБА_6 надала згоду на укладення вказаних договорів купівлі-продажу (т.1 а.с.125-126, 127-128).

Встановлено, що згоду на відчуження іпотечного майна АТ «Альфа-Банк» ОСОБА_2 не надавало.

Таким чином, на момент укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу ОСОБА_2 мав статус іпотекодавця, а договори купівлі-продажу іпотечного майна, вчинені за відсутності згоди іпотеко держателя.

Всупереч вимогам законодавства відповідачі зняли заборони відчуження нерухомого майна, виключили запис про іпотеку, здійснили реєстраційні дії по відчуженню нерухомого майна на користь інших осіб.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, застосовані норми права

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог та ефективності захисту порушеного права позивача.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно із частиною третьою статті 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя, зокрема, відчужувати предмет іпотеки.

Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним (частина третя статті 12 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц (провадження № 61-5800зпв18) зроблено висновок, що «нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) вказано, що: «визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що: «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 501/1703/16-ц (провадження № 14-138цс19) вказано, що: «згідно з частиною третьою статті 9 Закону № 898-ІVіпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя, зокрема передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним (частина третя статті 12 Закону № 898-ІV). У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували надання іпотекодержателем майна на момент укладення договору згоди на передачу в оренду предмета іпотеки. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право (частина 1, пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України)».

З матеріалів справи вбачається, що вперше відчуження предмету іпотеки відбулося 19 вересня 2016 року за договорами купівлі-продажу окремо житлового будинку, та окремо земельної ділянки. При цьому, згоду на відчуження іпотечного майна АТ «Альфа Банк» як іпотекодержатель не надавало.

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та за наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред`явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність у силу закону у зв`язку з її оспоренням та невизнанням іншими особами.

Вимоги про встановлення нікчемності оспорюваних договорів купівлі-продажу предмету іпотеки від 19 вересня 2016 року позивач до суду не пред`явив, а захист права шляхом визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачена, оскільки такий спосіб захисту є не є ефективним способом та не матиме реальне відновлення порушених прав позивача.

Отже, АТ «Альфа-Банк» просило визнати недійсним правочин, для якого законом встановлена нікчемність, а тому суд першої інстанції зробив неправильний висновок про задоволення вказаної позовної вимоги.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 19 вересня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу були відсутні зареєстровані обтяження й в тому числі іпотечне, щодо заборони відчуження житлового будинку та земельної ділянки, а тому оспорювані договори купівлі-продажу укладені відповідно до закону, не заслуговують на увагу. Оскільки відчуження предмету іпотеки допускається лише зі згоди іпотеко держателя, яку АТ «Альфа Банк» не надавав.

Що стосується дій державного реєстратора про виключення з Державного реєстру іпотек та реєстру обтяжень відомостей про заборону відчуження предмету іпотеки, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що 19 вересня 2016 року іпотека була припинена на підставі рішення Ленінського районного суду м.Донецька від 21 березня 2013 року в цивільній справі №2/260/355/2013 (т. 2 а.с.49-58). Встановлено, що зазначене рішення суду про припинення іпотеки стосується зовсім іншого договору іпотеки, щодо інших боржників та іншого предмету іпотеки, який знаходиться на території м.Донецька.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 01.07.2004 року, № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції, яка була чинною на час вилучення з державного реєстру обтяження на спірну квартиру, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 253 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮ України від 03.03.2004, № 20/5, яка була чинною на час вилучення з державного реєстру обтяження на спірний житловий будинок та земельну ділянку, нотаріус знімає заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, за заявою: банку, іншої юридичної особи про погашення позики (кредиту); заставодавця (іпотекодавця) та заставодержателя (іпотекодержателя) про припинення договору застави (іпотеки) або лише заставодавця (іпотекодавця) у разі подання ним безспірних доказів виконання зобов`язання; заставодавця (іпотекодавця) у разі визнання рішенням суду договору застави (іпотеки) недійсним; заставодержателя (іпотекодержателя) у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) на підставі виконавчого напису нотаріуса; набувача у разі смерті відчужувача за договором довічного утримання (догляду), спадковим договором; відчужувача за спадковим договором у разі смерті набувача; набувача або відчужувача на підставі рішення суду про розірвання договору довічного утримання (догляду) або спадкового договору чи визнання їх недійсними; фізичної особи, щодо якої скасовано рішення суду про оголошення її померлою, або за заявою спадкоємців після закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини після особи, оголошеної померлою; спадкоємця про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт.

До заяви додаються примірники правочинів, свідоцтв, що містять запис про накладені заборони щодо відчуження.

На примірниках документів, що містять запис про накладання заборони щодо відчуження, нотаріусом вчиняється напис про зняття заборони відповідно до форми, передбаченої додатком 7 до Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 року N 2368/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 31 грудня 2008 року за N 1325/16016, після чого про вчинення нотаріальної дії вноситься запис до реєстру для реєстрації нотаріальних дій.

Якщо нотаріус, яким було накладено заборону щодо відчуження, позбавлений можливості вчинити нотаріальну дію щодо зняття заборони, така нотаріальна дія може бути вчинена іншим нотаріусом. У такому разі цей нотаріус залишає у своїх справах копію документа, на якому вчинено напис про зняття заборони щодо відчуження, а також направляє повідомлення про зняття заборони щодо відчуження за місцем зберігання примірника документа, на підставі якого була накладена заборона.

У разі зняття заборони щодо відчуження за заявою однієї із сторін договору застави (іпотеки) нотаріус надсилає повідомлення про зняття заборони щодо відчуження іншій стороні правочину.

У випадках, передбачених частиною першою статті 537 Цивільного кодексу України, нотаріус може зняти заборону відчуження заставленого майна за заявою боржника, якщо він надасть нотаріусу докази відсутності кредитора (його представника) у місці виконання зобов`язання або ухилення кредитора (його представника) від прийняття виконання чи в разі іншого прострочення з їхнього боку, а також внесе в депозит нотаріуса належні з нього кредиторові гроші або цінні папери.

Як доказ зазначеного боржником подаються нотаріусу: копія зобов`язання, копія договору застави (іпотеки), квитанція про внесення в депозит нотаріуса належних кредиторові грошових коштів або цінних паперів, які свідчили б про повне і безумовне виконання зобов`язання, копія повідомлення нотаріуса кредиторові про внесення боргу в депозит, копія заяви боржника, переданої нотаріусом кредиторові з дотриманням вимог пункту 276 цієї Інструкції.

Про зняття заборони щодо відчуження у цих випадках нотаріус письмово повідомляє кредитора.

Про зняття заборони щодо відчуження нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів та в Алфавітній книзі обліку реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів.

Зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, підлягає обов`язковій реєстрації в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна згідно з Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 9 червня 1999 року N 31/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 червня 1999 року за N 364/3657 (зі змінами), чи в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідно до Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2004 року N 830.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивач дізнався про виключення запису про обтяження з Державного реєстру обтяжень та зміну власника іпотечного майна лише в липні 2018 року, хоча такі дії державним реєстратором були вчинені 19 вересня 2016 року і державний реєстратор, крім того, що протиправно виключив відомості про обтяження іпотекою, не направив повідомлення іпотекодержателю.

Твердження АТ «Альфа Банк» щодо недійсності спірних правочинів у зв`язку з протиправними діями державного реєстратора Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «СПЕЦЖИТЛОФОНД» м.Києва ОСОБА_8 по виключенню спірного майна з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна та державної реєстрації спірних договорів купівлі-продажу також не можуть об`єктивно свідчити про недійсність договорів, оскільки в предмет доказування цієї справи не входило питання визнання неправомірними дій державного реєстратора (нотаріуса), внаслідок чого було укладено спірні правочини.

Оскільки колегія суддів відмовляє в задоволенні позову в частині визнання недійсними перших договорів купівлі-продажу, укладених 19 вересня 2016 року, то відповідно наступні договори купівлі-продажу спірного житлового будинку та земельної ділянки від 16 вересня 2017 року та договори іпотеки від 03 квітня 2017 року також не можуть бути визнані недійсними, оскільки правомірність їх укладення залежить від вирішення вимог щодо перших договорів.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. скасувати державні реєстрації всіх оспорених договорів купівлі-продажу нерухомого майна та поновити записи в Державному реєстрі іпотек щодо укладення договору іпотеки, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо заборони спірного майна, скасувати запис про іпотеку від 03 квітня 2017 року, то вони також не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною п`ятою статті 3 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім цієї частини, крім випадку, передбаченого статтею 32-1 цього Закону.

Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Наведені приписи законодавства свідчать про те, що орган державної реєстрації прав має виключну компетенцію в питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. До виключної компетенції цього органу належить і прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чи відмову у реєстрації за наявності до того передбачених законом підстав, а тому суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, в тому числі нотаріуса, зобов`язуючи його приймати такі рішення.

Водночас АТ «Альфа-Банк» помилково заявило вказані вимоги до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України ).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63).

Спір про скасування рішення чи запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункт 36)).

Отже, позовна вимога про визнання незаконним та скасування рішення чи запису про державну реєстрації права не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивач визначив співвідповідачем.

Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Крім того, у частині другій статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній до 16.01.2020, яка діяла на час пред`явлення позову, було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01.01.2013, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Однак згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції (яка діяла на час ухвалення судового рішення у даній справі), на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Викладене свідчить, що з 16 січня 2020 року, тобто на час ухвалення оскаржуваного рішення у даній справі, такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачав, тому обраний позивачем спосіб судового захисту в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати йому відновлення порушеного права.

Водночас колегія суддів зазначає, що у пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952, який діяв на момент пред`явлення АТ «Альфа-Банк» даного позову.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що позивач всупереч діючому законодавству просив зобов`язати приватного нотаріуса скасувати державну реєстрацію не речового права (права власності), а державну реєстрацію оспорюваних договорів, що не передбачено законом.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

За оскарження рішення суду, яким вирішено 13 вимог немайнового характеру підлягав сплаті судовий збір у розмірі 34359 грн. (13х1762х150%).

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 25 вересня 2020 року, враховуючи майновий стан заявника, зменшено ОСОБА_2 розмір судового збору за оскарження рішення суду першої інстанції до 20000 гривень.

Отже, з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2 слід стягнути 20000 грн. за подання до суду апеляційної скарги.

Окрім того, з АТ «Альфа-Банк» необхідно стягнути в дохід держави 14359 гривень недоплаченого ОСОБА_2 судового збору внаслідок його зменшення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 05 серпня 2020 року скасувати.

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко Марини Олександрівни про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та іпотеки, застосування наслідків недійсності правочинів - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь держави судові витрати в розмірі 14359 (чотирнадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 24 грудня 2020 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: М.І. Кулянда

І.М. Литвинюк