Ухвала

Іменем України

03 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 752/25543/17

провадження № 61-1997ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила розірвати шлюб та визначити місце проживання малолітнього сина разом з позивачем.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року було роз`єднано в окремі провадження позовну вимогу про розірвання шлюбу та позовну вимогу про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, та призначено справу до судового розгляду.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 21 березня 2018 року апеляційну скаргу Романенка О. М. , який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року про відкриття провадження у справі залишено без змін.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 грудня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 358 ЦПК України.

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 грудня 2019 року, посилаючись на те, що вказана ухвала є незаконною та необґрунтованою, просив ухвалу апеляційного суду скасувати та надіслати справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Частиною другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 3 часини першої статті 358 ЦПК України, виходив з того, що 21 березня 2018 року Апеляційним судом міста Києва було прийнято постанову за наслідками розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Романенка О. М. на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року, відповідно до якої апеляційну скаргу було залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Пунктом 3 частини першої статті 358 ЦПК України визначено, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно частини першої статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права.

Отже, висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та узгоджуються з нормами права, які судом правильно застосовані, оскільки в матеріалах справи наявна постанова апеляційного суду про залишення без задоволення апеляційної скарги Романенка О. М. , який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року.

Із оскаржуваної ухвали апеляційного суду, доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
С. Ю. Бурлаков
В. М. Коротун