Справа № 308/7241/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 липня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

судді - доповідача - Готри Т.Ю.,

суддів - Кондора Р.Ю., Мацунича М.В.,

з участю секретаря судових засідань Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Ужгородської місцевої прокуратури до Оноківської сільської ради та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Оноківської сільської ради, за апеляційною скаргою Ужгородської місцевої прокуратури на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 січня 2020 року, постановлену суддею Бедьо В.І,

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року Ужгородська місцева прокуратура звернулася до суду з позовом до Оноківської сільської ради та ОСОБА_1 , в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення 23 сесії 7 скликання Оноківської сільської ради від 07.09.2018 за №840 в частині затвердження ОСОБА_1 проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :10:010:0022, площею 0,4947 га, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Оноківської сільської ради;

- скасувати запис про державну реєстрацію на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку за кадастровим номером :10:010:0022, площею 0,4947 га, вартістю 1 058 616 грн для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Оноківської сільської ради, та вирішити питання про судові витрати.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 січня 2020 року позовну заяву Ужгородської місцевої прокуратури залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі Ужгородська місцева прокуратура просить скасувати зазначену ухвалу і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вважає ухвалу суду незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Вказує, що відповідно до ст. 131-1 Конституції України (в редакції на момент подачі позову) на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави та в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та Постанови Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є центральним органом виконавчої влади, до повноважень якої належить здійснення контролю за додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Статтею 2 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що основним завданням державного контролю за використанням та охороною земель є запобігання порушенням законодавства України в сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Разом з тим, такий контролюючий орган не наділений повноваженнями на звернення до суду про скасування незаконних рішень ради. Таким чином прокурор здійснює представництво в судах законних інтересів держави в разі порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Крім того, Оноківська сільська рада, яка також уповноважена на захист інтересів держави як представник влади на місці, в даному випадку сама ж допустила порушення вимог земельного та містобудівного законодавства, а тому повинна виступати відповідачем по справі, що процесуально позбавляє її можливості звертатись до суду в якості позивача.

Враховуючи, що органи Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру не наділені повноваженнями на звернення до суду з позовами про вжиття заходів реагування шляхом оскарження рішення Оноківської сільської ради з метою усунення порушень земельного законодавства, а Оноківська сільська рада позбавлена процесуальної можливості виступати в даному випадку і позивачем і відповідачем по справі, тому прокурор в силу вимог ст. 131-1 Конституції України, ст. 56 ЦПК України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наділений повноваженнями щодо звернення до суду з метою захисту інтересів держави у сфері регулювання земельних відносин і охорони землі шляхом усунення порушень та набув статусу позивача. Звернення прокурора до суду в інтересах держави у сфері регулювання земельних відносин і охорони землі спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання щодо порядку та правомірності розпорядження земельної ділянки шляхом скасування відповідного рішення ради.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала і просила задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Представник відповідача Оноківської сільської ради Свереняк І.І. і представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Рутковський С.В. апеляційну скаргу Ужгородської місцевої прокуратури не визнали, просили таку залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Залишаючи без розгляду позовну заяву керівника Ужгородської місцевої прокуратури, суд першої інстанції виходив із того, що вказаний позов не містить конкретних даних в інтересах якого органу звернувся прокурор для захисту порушених прав, не зазначено в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, а також не наведено і не подано суду доказів на підтвердження підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Проте колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків щодо застосування норм права:

- прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, а також у разі його відсутності. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший, другий частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»);

- наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідний компетений орган. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший - третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»);

- прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача;

- оскільки повноваження органів влади, зокрема й щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень у компетентного органу здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах;

Згідно з п.п.2,8 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи, та якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір у позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Як слідує з позовної заяви, прокурор зазначав, що відповідно до ст. 131-1 Конституції України (в редакції на момент подачі позову) на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави та в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та Постанови Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015 - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є центральним органом виконавчої влади, до повноважень якої належить здійснення контролю за додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Статтею 2 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що основним завданням державного контролю за використанням та охороною земель є запобігання порушенням законодавства України в сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Разом з тим, такий контролюючий орган не наділений повноваженнями на звернення до суду з позовом про скасування незаконних рішень ради. А тому прокурор здійснює представництво в судах законних інтересів держави в разі порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, відсутності такого органу, а також відсутності в нього повноважень щодо звернення до суду.

Окрім цього, Оноківська сільська рада, яка також уповноважена на захист інтересів держави як представник влади на місці, в даному випадку сама ж допустила порушення вимог земельного та містобудівного законодавства, а тому повинна виступати відповідачем по справі, що процесуально позбавляє її можливості звертатись до суду в якості позивача.

Вказував, що органи Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру не наділені повноваженнями щодо звернення з позовами до суду про вжиття заходів реагування шляхом оскарження рішення Оноківської сільської ради з метою усунення порушень земельного законодавства, а Оноківська сільська рада позбавлена процесуальної можливості виступати в даному випадку і позивачем і відповідачем по справі, тому прокурор в силу вимог ст. 131-1 Конституції України, ст. 56 ЦПК України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наділений повноваженнями щодо звернення до суду з метою захисту інтересів держави у сфері регулювання земельних відносин і охорони землі шляхом усунення порушень та набув статусу позивача. Звернення прокурора до суду в інтересах держави у сфері регулювання земельних відносин і охорони землі спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання щодо порядку та правомірності розпорядження земельної ділянки шляхом скасування відповідного рішення ради.

Отже, апеляційним судом установлено, що позовна заява прокурором подана з додержанням вимог статті 257 ЦПК України, а тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку про залишення її без розгляду, що відповідно до ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи для продовження розгляду до цього суду.

Керуючись ст.ст. 374, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Ужгородської місцевої прокуратури задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 січня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повне судове рішення складено 24 липня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: