Дата документу 04.09.2020
Справа № 501/2780/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі

головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області

подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича

заінтересовані особи:

боржник ОСОБА_1

стягувач ПАТ «Дельта Банк»

предмет та підстави подання: про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов`язань

учасники справи:

представник приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. ОСОБА_2 ,

постановив ухвалу про наступне та

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 (Одеська обл., Ананьївський р., с. Ананьїв Перший, Перша дільниця, ІПН НОМЕР_1 ), у праві виїзду боржника за межі України.

Подання мотивоване тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича (далі приватний виконавець) перебуває виконавчий лист № 491/61/15-ц, виданий Ананьївським районним судом Одеської області, суддя Дорош В.В. 18.06.2015 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області, мешканки АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 02 вересня 2004 року, ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Донецьк, мешканця АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 03 лютого 2006 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, рах. НОМЕР_5 , МФО 380236, ), заборгованість за кредитом у розмірі 241 521 гривня 56 копійок (двісті сорок одна тисяча п`ятсот двадцять одна гривня 56 копійок).

У добровільному порядку боржник не виконує рішення суду і відповідні постанови приватного виконавця; не надає виконавцю відомості про рахунки у банках чи інших фінансових установах, відкриває нові рахунки у банківських установах, після накладення виконавцем арешту на його майно та кошти, умисно ухиляється від виконання судового рішення, тощо.

До теперішнього часу рішення суду не виконано, ОСОБА_1 жодного разу не намагався сплатити борг стягувачу або вчинити інші дії спрямовані на добровільне (самостійне) виконання рішення суду.

Саме невиконання боржником рішення Ананьївського районного суду Одеської області по справі № 491/61/15-ц, призвело до відкриття виконавчого провадження щодо його примусового виконання та вжиття до боржника заходів примусового виконання рішень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Так, 07.08.2019 року приватним виконавцем прийнято постанову ВП № 59748594, про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2491/61/15-ц, виданого Ананьївським районним судом Одеської області, суддя Дорош В.В. 18.06.2015 року, яка була надіслана на адресу сторін виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення 07.08.2019 року за вих. № 1892.

Заявник стверджує в поданні, що факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, є об`єктивно наявним та доведеним, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

На підставі викладеного приватний виконавець звернувся до суду з відповідним поданням.

В судовому засіданні представник приватного виконавця просив суд задовольнити дане подання з підстав, викладених у ньому. У подальшому, після дослідження доказів у справі, суд продовжив розгляд подання без участі представника заявника, за попередньої його згоди.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України інші сторони в судове засідання не викликались.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну.

На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для забезпечення громадського порядку, запобігання злочину, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідна норма Конвенції міститься у статті 33 Конституції України, якою встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Такі обмеження встановлюються, зокрема, статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» що передбачає підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Таке право на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, в тому числі, коли особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору у передбачених законом випадках.

Розглядаючи питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням Європейський суд з прав людини у справі Гочев проти Болгарії (Gochev v.Bulgaria) рішення від 26.11.2009 року (заява № 34383/03) визначив загальні стандарти щодо права на свободу пересування.

Тимчасове обмеження в праві виїзду за ухилення від виконання зобов`язань має відповідати трьом критеріям:

- ґрунтуватися на національному законі;

- переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції;

- відповідати справедливому балансу між правами людини та публічним інтересом, тобто бути пропорційним меті його застосування.

У справі Гочев проти Болгарії (Gochev v.Bulgaria), рішення від 26.11.2009 року (заява № 34383/03), Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином: у відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга №41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою "Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії" (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, § 60)...".

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича (далі приватний виконавець) перебуває виконавчий лист № 491/61/15-ц, виданий Ананьївським районним судом Одеської області, суддя Дорош В.В. 18.06.2015 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області, мешканки АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 02 вересня 2004 року, ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Донецьк, мешканця АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 03 лютого 2006 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, рах. НОМЕР_5 , МФО 380236, ), заборгованість за кредитом у розмірі 241 521 гривня 56 копійок (двісті сорок одна тисяча п`ятсот двадцять одна гривня 56 копійок) (а.с.7-8).

Виконавчий лист декілька разів перебував на виконанні у відділах ДВС, що підтверджується інформацією на виконавчому листі (а.с.8).

07.08.2019 року приватним виконавцем прийнято постанову ВП №59748594, про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2491/61/15-ц, виданого Ананьївським районним судом Одеської області 18.06.2015 року, яка надіслана на адресу сторін виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення 07.08.2019 року за вих. № 1892 (а.с.10-11).

07.08.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна та коштів боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення за виконавчим документом, а також накладено арешт на грошові кошти всіх видів валют та банківських металів, з урахуванням суми стягнення за виконавчим документом, стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, що знаходяться на всіх рахунках боржника ОСОБА_1 .

Відомості про накладення арешту на майно боржника внесено до відповідних державних реєстрів (а.с.15-19).

Згідно відповіді Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України боржник не працює та пенсію не отримує, також в нього відсутні відкриті рахунки в банках.

Відповідно до інформації від Державної прикордонної служби, ОСОБА_1 має закордонний паспорт та періодично перетинає державний кордон України (а.с.67).

На підставі викладеного суд доходить до висновку, що приватним виконавцем вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення та всі вони виявилися безрезультатними.

Таким чином, у зв`язку з тим, що виконавчий лист неодноразово перебував на примусовому виконанні, суд доходить до висновку, що боржнику відомо про його обов`язок сплатити борг за рішенням суду.

Разом з тим, у добровільному порядку боржник не виконує рішення суду і відповідні постанови приватного виконавця; на виклики виконавця не з`являється; про причини невиконання рішення суду не повідомляє.

Отже, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, є об`єктивно наявним та доведеним, що підтверджується копіями документів, долучених до подання та досліджених у судовому засіданні.

Керуючись ст.441 ЦПК України, ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича (заінтересовані особи: ОСОБА_1 , стягувач ПАТ «Дельта Банк») про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов`язань задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), у праві виїзду боржника за межі України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення виготовлено 04 вересня 2020 року.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко