ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/382/20 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2020 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Шабас О.С.,

За участю секретаря Бойко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Золочівського районного суду Харківської області позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), від імені та в інтересах якої діє адвокат Голубніченко Владислав Олегович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №3383 від 14.07.2017 року, 49100, м. Дніпро, пр. Героїв, буд. 4/173, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.2020 року позивач звернулася до суду із заявою, в якій з урахуванням уточнення від 12.05.2020 року просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування жилою площею будинку АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстрована позивач та її бабуся відповідач у справі ОСОБА_2 , яка виїхала зі вказаного будинку у 2007 році до Росіїської Федерації, де отримала громадянство Росії та зареєструвалася за новою адресою: АДРЕСА_3 . Добровільно знятися з реєстрації у будинку позивача відповідач відмовляється, оскільки не має можливості приїхати до України через те що Україна з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 закрила кордони для іноземців, крім того, відповідач має домашню худобу, яку не може покинути, чим порушує право позивача вільно розпоряджатися своєю власністю, через що вона була змушена звернутися до суду зі вказаним позовом.

Ухвалою судді Квітки О.О. від 05.05.2020 року позовну заяву залишено без руху із встановленням строку для усунення недоліків 10 днів.

Ухвалою судді Квітки О.О. від 19.05.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

Ухвалою судді Шабас О.С. від 03.07.2020 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, засобами поштового зв`язку надіслала на адресу суду письмову заяву, відповідно до якої просила суд розглядати справу за її відсутності,позовні вимоги ОСОБА_1 визнала у повному обсязі. Зазначила, що у 2007 році вона виїхала на проживання до Росіїської Федерації, де отримала громадянство Росії та зареєструвалася за новою адресою: АДРЕСА_3 . Добровільно знятися з реєстрації у будинку позивача вона не може, оскільки не має можливості приїхати до України через те що Україна з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 закрила кордони для іноземців, крім того, відповідач має домашню худобу, яку не може покинути. У будинку позивача вона не проживає, проживати не бажає, перешкод у користуванні будинком їй ніхто не чинить. На підтвердження своїх слід надіслала також копію свого паспорту громадянина РФ, в якому місце її проживання з 23.10.2008 року зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 04.07.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Харківської області Івановим М.І., зареєстрованого в реєстрі за №876, з відміткою про реєстрацію в КП «Бюро технічної інвентаризації Золочівського району» на праві особистої власності за ОСОБА_1 13.07.2006 року в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 122, витягу з Державного реєстру правочинів від 04.07.2006 року № 2583647 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Бюро технічної інвентаризації Золочівського району» від 13.07.2006 року № 11212197.

За відомостями виконавчого комітету Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області від 28.07.2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 03.08.2006 року.

З копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають у будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_2 зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 з 3 серпня 2006 року.

З копії паспорту громадянина Російської Федерації НОМЕР_4 виданого ТП у Борисовському районі МВ УФМС Росії по Бєлгородській області у м. Грайворон 23.10.2008 року та перекладу вказаного паспорту з російської мови на українську мову, виконаного приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко О.А. 20.09.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1050, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , з 23.10.2008 року.

07 липня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 був укладений шлюб, зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 571, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 . Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - ОСОБА_1 .

При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ст.ст.15, 23,405 ЦК України. Крім того основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству.

Статтею 405 ЦК України окреслено право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом. Так, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV прокоментовано порядок та підстави зняття з реєстрації місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Статтею 206 ЦПК України передбачена можливість визнання позову відповідачем. Так, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , як бабуся позивача ОСОБА_1 , зареєстрована у житловому будинку АДРЕСА_1 , проте є відсутньою за місцем реєстрації понад 1 рік. Проживаючи за іншою адресою в РФ та будучи там зареєстрованою, ОСОБА_2 спірним житлом не цікавиться, не несе витрати на його утримання, чим порушує права власника будинку ОСОБА_1 . Доказів наявності домовленості між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосовно відсутності останньої у будинку, суду не надано, в зв`язку з чим, в розумінні положень ч. 2 ст. 405 ЦК України суд вважає, що ОСОБА_2 втратила право користування вказаним житлом. Оскільки, підставою для зняття особи з реєстрації може бути судове рішення про позбавлення особи права користування житлом, суд, з урахуванням визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у повному обсязі, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, та керуючись вказаними положеннями матеріального закону та положеннями та ст., ст. 10,11, 209, 212, 214,215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. С.Шабас