печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року суддя Печерського районного суду м. Києва Бусик О.Л., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Верховної Ради України про відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органу державної влади, -

В С Т А Н О В И В :

16 липня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яка 17 липня 2020 року передана судді Бусик О.Л. цього ж дня, для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвалою судді від 22 липня 2020 року позовна заява залишена без руху, з підстав невідповідності вимогам ст. ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

18 серпня 2020 року судді Бусик О.Л. було передано наступні заяви з процесуальних питань: заяву про виправлення недоліків позовної заяви та клопотання про витребування доказів.

Так, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Разом із тим, необхідно відмітить, що заява про усунення недоліків викладена заявником у такій формі, яка ніяким чином не виключає підстави залишення позову без руху, не доповнює зміст позову та не обґрунтовує певні обставини справи.

При цьому, клопотання, направлене на адресу суду про витребування доказів не відповідає вимогам ЦПК України, а саме: позивач виклав його прохальну частину у наступній редакції: «витребувати в електронному вигляді реєстраційні дані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань України, офіційна веб-сторінка https://usr.minjust.gov.ua/, щодо «Верховна Рада України» та «Рада суддів України»; витребувати у «Верховна Рада України» дані, які вважає за потрібні суд І інстанції, для забезпечення доказами позовної заяви у справі 757/30145/20-ц».

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 5 статті 81 ЦПК України зазначає, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

При цьому у ч. 7 ст. 81 ЦПК України зазначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Водночас у ч. 1 ст. 84 ЦПК України, вказано шо учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Виходячи із аналізу вказаних правових норм закону та змісту заяви, позивач передбаченими ЦПК України правами не скористався, а саме: не визначив коло доказів, які б мали підтвердити обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, як наслідок не звертався для отримання цих доказів самостійно до осіб які є володільцем цих даних.

Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 20 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

За частиною 1 ст. 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Законом, а саме ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України встановлено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.175 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи зазначене, оскільки позивач, вимоги ухвали Печерського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 року не виконав, суд приходить до висновку, що матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Верховної Ради України про відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органу державної влади, слід вважати неподаними та повернути заявнику.

Разом з цим, суд звертає увагу ОСОБА_1 , що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із цією заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст 185, 260, 261, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну ОСОБА_1 до Верховної Ради України про відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органу державної влади - вважати неподаною і повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя О.Л. Бусик