Житомирський апеляційний суд
Справа №285/224/20 Головуючий у 1-й інст. Заполовська Т. Г.
Категорія 44 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу 285/224/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Заполовської Т.Г. у м. Новоград-Волинському,

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом, вимоги якого в подальшому уточнив (а.с. 51-55) та просив стягнути на свою користь із ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» 15 226, 56 грн матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди, 2200 грн. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження, 1500 грн. витрат на правничу допомогу, 2942, 80 грн. судового збору.

В обґрунтування позову зазначив, що 14.09.2019 близько 11-50 год по вул. Заводській в смт. Городниця сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та мотоцикла Yinxiang, р.н. НОМЕР_2 , під його керуванням. Внаслідок вказаної ДТП він отримав легкі тілесні ушкодження, а належний йому транспортний засіб, який коштує 35 000 грн. значні технічні пошкодження у вигляді деформації рами, інших деталей та вузлів, у зв`язку з чим до подальшої експлуатації став непридатним.

Відповідно до висновку № 2374 від 15.10.2019 експерта ОСОБА_3 вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок вказаної ДТП становить 26 226, 56 грн. Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20.11.2019 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та стягнуто штраф.

Позивач вказав, що в подальшому СК ПрАТ «СК Провідна» виплатила йому страхове відшкодування у розмірі 11 000 грн., а тому решта залишку заподіяної матеріальної шкоди підлягає відшкодуванню. Посилався на те, що внаслідок ДТП йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із заподіянням тілесних ушкоджень і проходженням лікування., а також у зв`язку із пошкодженням його мотоцикла, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків а також певним ударом його престижу. Оскільки в добровільному порядку відповідачі заподіяну шкоду не відшкодовують, тому просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 15 226 (п`ятнадцять тисяч двісті двадцять шість) грн. 56 коп. на відшкодування завданої матеріальної шкоди; 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. на відшкодування моральної шкоди; 2 200 (дві тисячі двісті) грн. витрат за проведення авто товарознавчого дослідження. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одну) грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору. Повернуто ОСОБА_1 сплачену 1261 (одну тисячу двісті шістдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що автотоварознавче дослідження було проведено із порушенням норм закону та за його відсутності. Посилається на те, що експерт ОСОБА_3 склав 2 висновки щодо розміру матеріальної шкоди на замовлення ОСОБА_4 і на замовлення страхової компанії, результати яких різняться між собою. Окрім того, зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази судових витрат та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження позивачем, оскільки останнім долучені лише ксерокопії. Також акцентує увагу на тому, що суд безпідставно поклав на нього тягар відшкодування матеріальної шкоди, в той час як його цивільна відповідальність як власника наземного транспортного засобу застрахована в ПрАТ «СК Провідна» і розмір заподіяної шкоди покривається лімітом відповідальності. Вказує, що позивачем не надано доказів перебування його на лікуванні після ДТП, а тому і розмір моральної шкоди є необґрунтованим.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник адвокат Купець Б.Л. доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.

ОСОБА_1 направив до апеляційного суду заяву, в якій зазначив про неможливість взяти участь у розгляді справи у зв`язку з сімейними обставинами та просив задовольнити його позовні вимоги. Додав письмові пояснення, зміст яких є аналогічним змісту позовної заяви.

ПрАТ «СК Провідна» до апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що не є перешкодою для розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14.09.2019 близько 11-50 год по вул. Заводській в смт. Городниця сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та мотоцикла Yinxiang, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 (а.с. 20).

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20.11.2019 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та стягнуто штраф (а.с. 20).

Згідно полісу АМ/6858066 від 09.08.2019 цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», яким встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000 грн. та нульова франшиза внаслідок експлуатації на законних підставах автомобіля Volkswagen, р.н. НОМЕР_1 , (а.с. 43).

25.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про виплату страхового відшкодування щодо події ДТП 14.09.2019 року (а.с. 85).

04.10.2019 представником страхової в присутності позивача було проведено огляд пошкоджень мотоцикла (а.с.86).

15.10.2019 року позивач звернувся до судового експерта з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого мотоцикла Yinxiang, р.н. НОМЕР_2 , з метою визначення матеріального збитку.

23.10.2019 між сторонами укладено договір про врегулювання страхового випадку №, визначивши розмір страхового відшкодування 11000 грн. без проведення оцінки/експертизи пошкодженого транспортного засобу, яке ОСОБА_1 було виплачено, що не заперечується останнім (а.с. 84, 86).

09.01.2020 на замовлення позивача експертом ОСОБА_3 було складено висновок № 2374 автотоварознавчого дослідження мотоцикла Yinxiang, р.н. НОМЕР_2 , станом на 24.09.2019 та зазначено, що вартість матеріального збитку з технічної точки зору становить 26 226,56 грн., а вартість відновлювального ремонту зазначеного мотоцикла технічно визначити не є можливим, оскільки відновлення мотоцикла в функціонально придатний стан є неможливо (а.с. 21-27).

За проведення зазначеного дослідження позивачем сплачено 2200 грн. згідно квитанції від 09.01.2020 року; акту прийому-передачі виконаної роботи № 2374 від 09.01.2020 року (а.с. 7, 17).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 зазначив, що внаслідок винних дій власника джерела підвищеної небезпеки йому завдано матеріальних та моральних збитків, які він просив стягнути із відповідачів на підставі 22, 23, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції мотивував своє рішення наступним. Так, підставою для виплати позивачу ОСОБА_1 страхового відшкодування ПрАТ «СК «Провідна» в даному випадку став договір про врегулювання страхового випадку №, яким учасники договору визначили розмір страхового відшкодування 11000 грн. в добровільному порядку без проведення оцінки/експертизи пошкодженого транспортного засобу, тому суд дійшов до переконання про безпідставність позовних вимог позивача до ПрАТ «СК «Провідна», оскільки страховик здійснює відшкодування шкоди на умовах, визначених спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст. 2) та шкоду, оцінену у встановленому цим законом порядку. Одночасно згідно висновку експерта фактичні збитки позивача в результаті ДТП становлять 26 226,56 грн., оскільки пошкоджений транспортний засіб ремонту не підлягає, тому суд дійшов висновку про необхідність стягнення різниці від зазначеної суми та суми страхового відшкодування з винної особи. Також суд вважав, що стягненню з ОСОБА_2 підлягають кошти, сплачені позивачем за проведення експертного дослідження у розмірі 2200 грн., оскільки їх сплата підтверджена належними та достатніми доказами.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_2 допустив неправомірну поведінку, порушив ПДР, завдав шкоду здоров`ю та майну потерпілого ОСОБА_1 та завдана шкода знаходиться у прямому причинному зв`язку з винними діями ОСОБА_2 , а тому вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди є обґрунтованими, а виходячи з засад виваженості, законності та справедливості суд задовольнив позовні вимоги частково у розмірі 2500 грн.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

За змістом статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору;

За умовою частини першої, другої статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до судового експерта з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження 15.10.2019 року, проте 23.10.2019 досяг згоди з ПрАТ «СК Провідна» про розмір страхового відшкодування у сумі 11 000грн. та підписав договір про врегулювання страхового випадку № без проведення попередньої оцінки/експертизи пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до п. 4 договору про врегулювання страхового випадку заявник погоджується із порядком розрахунку та розміром страхового відшкодування , способом здійснення відшкодування , не має та не буде мати у майбутньому будь-яких фінансових, матеріальних та іншого роду вимог та претензій до Страховика, в т. ч. у вигляді будь-яких штрафних санкцій , неустойки, пені, річних, індексу інфляції тощо, моральної шкоди, упущеної вигоди та будь-яких інших вимог та збитків, пов`язаних із подією (а.с. 84).

Вказаний договір підписаний страховиком та ОСОБА_1 особисто, є чинним та ніким не оспорений в установленому законом порядку.

ОСОБА_1 отримав страхове відшкодування в розмірі 11 000грн., страхову компанію не повідомляв про незгоду з таким розміром.

09.01.2020 висновком експерта визначено вартість матеріального збитку в розмірі 26 226,56 грн.

Виходячи із наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК Провідна», оскільки матеріалами справи доводиться, що страховик здійснив страхову виплату за попередньою угодою із ОСОБА_1 , який відмовився від будь-яких претензій фінансового характеру у майбутньому, що засвідчив власним підписом у відповідному договорі, виявивши своє волевиявлення.

Встановивши, що фактичні збитки позивача в результаті ДТП не покриваються страховим відшкодуванням, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення різниці від суми збитків (26226,56грн) та суми страхового відшкодування (11 000грн) з винної особи ОСОБА_2 (ст. 1194 ЦК України).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що обсяг пошкоджень зафіксованих судовим експертом ОСОБА_3 в протоколі від 15.10.2019 збільшився порівняно із протоколом від 04.10.2019, зафіксованих цим же експертом, а також те, що ОСОБА_2 не був присутній під час проведення судовим експертом огляду транспортного засобу, на висновки суду не впливає, оскільки відповідач у разі незгоди з висновком експерта не позбавлений був можливості заявити клопотання про призначення судової експертизи, проте такого клопотання не заявляв, про що сторона відповідача підтвердила в суді апеляційної інстанції. Водночас цивільне судочинство здійснюється на підставі змагальності сторін (ч.1 ст. 12 ЦПК України).

Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права (ст.23, 1166 ЦК України) та дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2500грн. Зазначений розмір визначений виходячи із принципу розумності, виваженості і справедливості та з урахуванням фактичних обставин справи щодо неправомірної поведінки ОСОБА_2 , який порушив правила дорожнього руху та завдав шкоду здоров`ю та майну потерпілого ОСОБА_1 .

Доводи в апеляційній скарзі про те, що потерпілий не перебував на лікуванні, а тому відсутні підстави для стягнення на його користь моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 22.10.2019, згідно якої відповідно до висновку судово-медичної експертизи №777 встановлені тілесні ушкодження ОСОБА_1 в результаті ДТП 14.09.2019, які відносяться до легких.

Окрім того в результаті ДТП пошкоджено мотоцикл позивача, а дорожньо-транспортна пригода загалом призвела до душевних страждань та переживань позивача, зміни звичайного плину його життя.

Посилання в апеляційній скарзі, що повідомлення про виплату, заява, акт прийому передачі, квитанція, висновок експерта, фото-таблиця (а.с.7-12,18,21-26) додані в копії, які не засвідчені належним чином не є підставою для скасування судового рішення, оскільки не викликають сумніві у їх достовірності. Окрім того ОСОБА_2 не позбавлений був можливості заявити клопотання в судовому засіданні про огляд оригіналів вказаних документів.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального закону, а тому підстави для його скасування відсутні в розумінні положень ст. 375 ЦПК України.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.09.2020.

Головуючий Судді