Справа № 740/5812/19
Провадження № 2/740/330/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді Пантелієнко В.Г.,

з участю секретаря Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_1 до Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, вказавши, що будинок АДРЕСА_1 мав статус колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року в ньому був зареєстрований батько позивача ОСОБА_2 -голова двору. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, спадщину після його смерті прийняла позивач. ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок їй було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на майно. В позові просить визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву в якій просила розглянути справу в її відсутність та підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача Колісниківської сільської ради в судове засідання не з`явився, надавши заяву у якій просив розглянути справу у його відсутність та не заперечує задоволення позову.

Відповідно до ухвали від 22 листопада 2019 року справа призначена в підготовче судове засідання. Враховуючи те, що представник відповідача не заперечував задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що доречно застосувати ч. 3 ст. 200 ЦПК України в якій зазначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Довідкою виконкому Колісниківської сільської ради від 25.10.2019 року № 557 підтверджується, що станом на 15.04.1991 року домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 мало статус колгоспного двору. В будинку мешкав ОСОБА_2 голова двору (а.с. 10).

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Як суспільна група, колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885 - ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Згідно роз`яснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 , як єдиний член колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року не втратив права на спірний будинок, який належав йому в цілому.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Відмова в оформленні права власності на спірний будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, необхідність складання яких на той час не була регламентована законодавством, свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства, що є підставою для задоволення позову в частині визнання права власності на будинок.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про народження з урахуванням свідоцтва про одруження батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_2 (а.с.6-7).

Як вбачається з наданої на запит суду копії спадкової справи, спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла ОСОБА_1 Дружина спадкодавця ОСОБА_3 відмовилася від спадщина на користь позивача.

Відповідно до довідки КП «Ніжинське МБТІ» від 16 серпня 2018 року № 548 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано за жодним власником (а.с.11).

Постановою державного нотаріуса Другої Чернігівської нотаріальної контори від 11 вересня 2018 року позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав, оскільки відсутній правовстановлюючий документ (а.с.16).

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.1261 ЦК України, ст.ст.263 - 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька, ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подачі в 30-ти денний строк апеляційної скарги.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду Пантелієнко В.Г.