Справа № 308/930/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів:Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.,

за участі секретаря: Волощук В.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 вересня 2019 року, головуючий суддя Малюк В.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою.

Просила змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_1 на її користь, який був встановлений рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15.08.2014 року на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1/3 частина всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 21.03.2014 року до досягнення дітьми повноліття, на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн. щомісячно з подальшою їх індексацією, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з ОСОБА_1 на її користь додаткові витрати одноразово у розмірі 22180,91 грн. та постійно щомісячно у розмірі 2000 грн. на обох дітей з подальшою їх індексацією до досягнення ними повноліття, та стягнути понесені нею судові витрати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 18 092,93 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать розписки про вручення їм поштового відправлення і неявка сторін не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на суму 18 092,93 грн. на лікування, придбання медикаментів та інших речей, які необхідні дітям , в даному випадку (придбання портативної акустики Nomi Play Red, купівля предметів побуту, купівля масажно-теплового обладнання), суд виходив із того, що позивачем доведено наявність додаткових витрат на дітей. При цьому врахував стан здоров`я дітей, матеріальне становище позивача та відповідача.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, - згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15.08.2014 року шлюб між позивакою та відповідачем було розірвано та стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1/3 частина всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 21.03.2014 року до досягнення дітьми повноліття.

У матеріалах справи міститься медична документація стосовно діагнозу та стану здоров`я дочки та сина сторін, а також чеки та рахунки на проходження обстежень, купівлі ліків, купівля предметів побуту тощо.(а.с.25-41,44-46).

Згідно з положеннями ст.ст. 180, 182, 184 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлений прожитковий мінімум для дітей відповідного віку від 6 років: з 1 січня 2019 р. - 2027 грн.; з 1 липня -2118 грн.; з 1 грудня 2218 грн.

За приписами ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

В основному доводи апеляційної скарги зводяться до того, що всі ці додаткові витрати оплачувані ним, а всі чеки та квитанції знаходяться у позивачки, тому вона їх надала суду. Однак жодних належних доказів у підтвердження цим доводам відповідач не надає.

Також, зазначає, що старший син проживає з кінця січня місяця 2019 року з ним і він забезпечує його всім необхідним та несе витрати на його утримання.

Відповідач міг подати до суду чеки, квитанції, документи, які б дали змогу суду встановити, що він несе додаткові витрати на сина, однак таких документів зі сторони відповідача надано не було.

Довід апеляційної скарги про те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей, однак оскаржуваним рішенням матеріальні потреби на утримання дітей фактично покладено на одного батька, не заслуговують на увагу, оскільки інша спільна дитина - донька сторін проживає разом із матір`ю, відтак саме на матір лягає основний тягар по утриманню та вихованню дитини.

Згідно з ч.1 ст.185 СК України той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

До особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Законом передбачено рівність прав та обов`язків батьків. Відповідно до норм матеріального права брати участь у додаткових витратах на дітей зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами спірних правовідносин, - діти постійно хворіють, а тому понесенні позивачкою витрати є документально підтвердженні. Підстав для їх відмови відповідачем доведено не було. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 5 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді