РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степанової Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Свої вимоги мотивував тим, що 07 червня 2016 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого вона передала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 250000 гривень в позику, а останній зобов`язався повернути кошти 07 червня 2018 року.

13 жовтня 2016 року між нею та ОСОБА_2 був укладений шлюб. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2019 року шлюб між ними розірвано.

Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повертає, тому вона змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 250000 гривень боргу, 11054 гривні 79 копійок трьох процентів річних та 24175 гривень інфляційних втрат.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволено.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги. Пояснив, що через форс-мажорні обставини не зміг вчасно повернути кошти за договором позики.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 07 червня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 250000 гривень, а останній зобов`язався повернути їх до 07 червня 2018 року (а.с. 2).

13 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб та ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с. 3).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 4).

Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Встановлено, що відповідно до договору позики від 07 червня 2016 року ОСОБА_2 має повернути ОСОБА_1 250000 гривень.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 250000 гривень, тобто стягненню з відповідача підлягає зазначена сума.

Позивач також просить стягнути з відповідача три проценти річних з простроченої суми за період з 08 червня 2018 року по 27 листопада 2019 року в сумі 11054 гривні 79 копійок та інфляційні втрати в розмірі 24175 гривень.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок суми трьох процентів річних та інфляційних втрат наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 8, 9).

Таким чином, стягненню з відповідача підлягають нараховані три проценти річних у сумі 11054 гривні 79 копійок та інфляційні втрати в розмірі 24175 гривень.

З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави також підлягає судовий збір у розмірі 2852 гривні 29 копійок.

Керуючись статтями 526, 530, 533, 549, 625, 629, 759, 1046-1051 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 206, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 250000 гривень боргу, 11054 гривні 79 копійок трьох процентів річних та 24175 гривень інфляційних втрат.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави 2852 гривні 29 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 25 серпня 2020 року.

Суддя: