Ухвала

04 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 723/1656/19

провадження № 61-2397ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Богомоловою Іриною Георгіївною, на постанову Чернівецького апеляційного суду від 20 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, заподіяної злочином.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_2 24 червня 2017 року

о 21 год 40 хв на території господарства по АДРЕСА_3 на ґрунті неприязних відносин кинув в ОСОБА_1 декілька цеглин, умисно наніс удар дерев`яною палицею по голові, спричинивши ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді садна в тім`яній ділянці по центру, синців по лопатковій лінії, по середньо-ключичній лінії, по передньо-внутрішній поверхні правої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області

від 29 травня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою

статті 125 КК України.

ОСОБА_1 послався на заподіяння йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із заподіяння

ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, подальшим розладом здоров`я, психологічному дискомфорті, стресі, втраті спокою, витрачання часу на відвідування суду.

ОСОБА_1 , посилаючись на норми моралі щодо загальнолюдської поведінки у суспільстві, характер протиправних дій ОСОБА_2 , нездійснення вибачення, не виявлення жалю з приводу вчиненого, фізичні та моральні страждання, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, засади розумності, виваженості та справедливості, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду, завдану злочином, в розмірі 30 000,00 грн.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області

від 27 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 18 000,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 20 грудня 2019 року, з урахуванням ухвали Чернівецького апеляційного суду від 17 січня 2020 року (про виправлення описки), апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області

від 27 серпня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завданої моральної шкоди в розмірі 18 000,00 грн змінено до 3 000,00 грн.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області

від 27 серпня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в

розмірі 1 000,00 грн скасовано.

В іншій частині рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 серпня 2019 року залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

27 січня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Богомолова І. Г. звернувся через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та

порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Чернівецького апеляційного суду від 20 грудня 2019 року та залишити без змін рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області

від 27 серпня 2019 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у справі № 723/1656/19 є стягнення моральної шкоди, завданої злочином, у розмірі 30 000,00 грн.

Ціна позову у даній справі становить 30 000,00 грн та станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн х 100 = 210 200,00 грн).

Справа № 723/1656/19 є малозначною в силу вимог закону.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що дана справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для позивача. ОСОБА_1 є одним із багатьох осіб, які постраждали від дій

ОСОБА_2 , та наважився захищати свої конституційні права, честь і гідність людини від злочинних дій відповідача та намагається у такий спосіб змусити його відповідати за свої злочинні дії, оскільки ОСОБА_2 протягом певного часу вчиняє аналогічні правопорушення, однак залишається непокараним за свої свідомі винні дії щодо своїх односельців, як особа пенсійного віку.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що суд першої інстанції не визнав дану справу малозначною, позивач не подавав клопотання про розгляд позову в порядку спрощеного провадження, оскільки вважає, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для позивача з посиланням на значний резонанс серед населення і висловлювання відповідача про свідоме невиконання ним за будь-яких обставин вимог суду про відшкодування завданої моральної шкоди.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для позивача.

Доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Отже, випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскаржене судове рішення прийнято у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Богомоловою Іриною Георгіївною, на постанову Чернівецького апеляційного суду від 20 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило