Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3293/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Леньо В.В. секретар судового засідання Казимірська Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 06.03.1989 року між сторонами укладено шлюб. Від цього шлюбу народилося троє дітей: донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Виноградівського районного суду від 12.03.2019 року, шлюб між сторонами розірвано.

За час перебування в шлюбі з відповідачем разом придбали житлову двохкімнатну квартиру в АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована на ім`я відповідача на підставі Договору купівлі-продажу від 13.04.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. Зареєстровано квартиру за відповідачем у Виноградівському бюро техінвентариації.

11.05.1994 року, відповідач обміняв житлову двохкімнатну квартиру в АДРЕСА_1 , на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 , а тому було укладено договір міни, посвідчений Виноградівською державною нотаріальною конторою 17.05.1994 року за реєстром №903.

З врахуванням положень ст.ст. 60, 69 СК України, ст.372 ЦК України, оскільки договору про набуте майно між сторонами не укладено, воно належить кожному у рівних частках.

Оскільки, майно було придбане сторонами під час шлюбу, воно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, тому має намір поділити вищезазначене майно, шляхом визначення 1/2 частки квартири, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У зв`язку з цим просить здійснити поділ спільного майна подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 квартири.

Позивачка у судове засідання не з`явилася. Від її представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, з врахуванням того, що відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ч.4 ст.206 ЦПК України визнання відповідачем позову прийнято судом.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні належними та допустимими доказами достовірно встановлено, що 06.03.1989 року між сторонами укладено шлюб (а.с.9). Від цього шлюбу народилося троє дітей: донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15).

Рішенням Виноградівського районного суду від 12.03.2019 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.10).

За час перебування в шлюбі з відповідачем разом придбали житлову двохкімнатну квартиру в АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована на ім`я відповідача на підставі Договору купівлі-продажу від 13.04.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. Зареєстровано квартиру за відповідачем у Виноградівському бюро техінвентариації.

11.05.1994 року, відповідач обміняв житлову двохкімнатну квартиру в АДРЕСА_1 , на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 , а тому було укладено договір міни, посвідчений Виноградівською державною нотаріальною конторою 17.05.1994 року за реєстром №903 (а.с.11).

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України.

Так, згідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У зв`язку з цим вимога про поділ майна подружжя порівну є підставною і такою, що підлягає до задоволення.

Згідно вимог частини першої ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007 року, №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до ч.2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

При цьому, суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставіст.60 СК України.

Відповідно до положень ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні належними та допустими доказами достеменно встановлено, що спірна житлова квартира в АДРЕСА_3 була набутий у шлюбі. Жодних обставин, які би перешкоджали суду визнати його спільною сумісною власністю, судом не встановлено.

Факт реєстрації шлюбу в державних органах РАЦС тягне за собою встановлення презумпції виникнення спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям під час дії зареєстрованого шлюбу. Оскільки житлова квартира в АДРЕСА_3 була набута відповідачем за час перебування сторін у шлюбі, то дана квартира визнається спільною сумісною власністю подружжя, і тому вимога позивача про визнання за ним право власності на 1/2 частину даного житлового будинку є підставною та підлягає до задоволення.

Згідно ч.1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2ст. 16 ЦК Україниє визнання права.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України, яка регламентує розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні по суті положення закріплені у ст. 372 ЦК України.

Судові витрати понесені позивачем в сумі 1797,07 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 206, 263, 264, 265, ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги - задоволити.

Визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешканкою АДРЕСА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 .

Визнати за відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканцем АДРЕСА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо