ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 серпня 2020 року

м. Харків

справа № 643/15547/19

провадження № 22-ц/818/2700/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Огар І.В.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

представник заявника ОСОБА_2 ,

позивач ОСОБА_3 ,

представник позивача ОСОБА_4 ,

відповідач ОСОБА_5 ,

відповідач ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2020 року в складі судді Федорової О.В.,

у с т а н о в и в :

24 вересня 2019 року ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів за договором позики.

Разом із позовом ОСОБА_4 представник ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, а саме - на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , належну на праві власності ОСОБА_6 на підставі договору купівлі продажу від 25 липня 2006 року, та накласти арешт на автомобіль MITSUBISHI L200 2477 (2008 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_5 .

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року частково задоволено заяву ОСОБА_4 представника ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову та заборонено вчиняти дії, направлені на відчуження автомобіля MITSUBISHI L200 2477 (2008 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_1 . В іншій частині заяви відмовлено.

13 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав клопотання про скасування заходів забезпечення позову, в якому просив зняти заборону вчинення дій, направлених на відчуження автомобілю MITSUBISHI L200 2477 (2008 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Клопотання мотивоване тим, що він на прилюдних торгах придбав вказаний автомобіль. Торги відбулися в процесі виконання рішення Московського районного суду м. Харкова, за яким було видано виконавчий лист від 20 лютого 2019 року по справі № 643/10382/18 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 3 189 600,00 грн та судові витрати 8 810,00 грн. з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 . Звернувшись до Сервісного центру МВС України в Харківській області для переоформлення автомобілю, йому стало відомо про наявність заборони.

Зазначає, що він є добросовісним набувачем, а отже відпала необхідність в забезпеченні позову у вказаний в ухвалі спосіб.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2020 року клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що обставини, з врахуванням яких судом було вжито заходи забезпечення позову, продовжують існувати, отже клопотання ОСОБА_1 є передчасним.

06 березня 2020 року Карасава І.О. представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання та скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на даний момент вжиті заходи забезпечення позову обмежують права ОСОБА_1 , який був залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, та на сьогоднішній день є новим власником майна, на яке накладено арешт. Крім того відповідно до офіційної інформації, яка міститься у Державному реєстру обтяжень рухомого майна будь які інші арешти та обтяження зазначеного майна не містилися. Зазначає, що відповідно до пунктів 8 та 9 Наказу від 29 вересня 2016 року № 2831/5 «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна» акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. Зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно. Акт про проведені електронні торги від 10 лютого 2020 року ВП № 59744371 був наданий до суду, однак судом не надано оцінки. Необхідність у заходах забезпечення позову відпала, адже за рахунок зазначеного майна неможливо виконати майбутнє рішення суду про стягнення заборгованості, оскільки це рухоме майно реалізовано на стадії примусового виконання рішення суду по справі № 643/10382/18.

ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 14 липня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено в простій письмовій формі договір позики, за умовами якого ОСОБА_5 прийняла 17 895,00 доларів США з зобов`язанням повернути вищевказану суму в строк до 01 серпня 2017 року про що свідчить розписка.

ОСОБА_5 зобов`язання за договором позики не виконала належним чином, у зв`язку з чим ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь суму боргу в загальному розмірі 17 895, 00 доларів США.

ОСОБА_4 представник ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, а саме - на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , належну на праві власності ОСОБА_6 на підставі договору купівлі продажу від 25 липня 2006 року, та накласти арешт на автомобіль MITSUBISHI L200 2477 (2008 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_5 .

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року частково задоволено заяву ОСОБА_4 представника ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову та заборонено вчиняти дії, направлені на відчуження автомобіля MITSUBISHI L200 2477 (2008 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_1 . В іншій частині заяви відмовлено.

10 лютого 2020 року на електронному торгівельному майданчику ДП «СЕТАМ» здійснено електронні торги з реалізації рухомого майна автомобіля MITSUBISHI L200 2477 (2008 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_1 . Переможцем зазначених торгів став ОСОБА_1 . Електронні торги відбулися відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням порядку реалізації арештованого майна. Державним виконавцем Близнюком Ю.В. складений акт про проведення електронних торгів з реалізації рухомого майна ВП № 59744371 при примусовому виконані виконавчого листа № 643/1038218 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 боргу за договором позики в сумі 3 189 600, грн та судові витрати в розмірі 8 810,00 грн, а також складено протокол проведення електронних торгів.

11 лютого 2020 року державним виконавцем Близнюком Ю.В. винесена постанова про зняття арешту з указаного рухомого майна.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до вимог частини першої статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Крім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Вжиті судом заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами та наявні підстави припускати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ОСОБА_8 було подано до Дзержинського районного суду м. Харкова позовну заяву про визнання торгів та акту про проведення торгів недійсними.

Також в провадженні Московського районного суду м. Харкова знаходиться заява ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення по справі № 643/10382/18 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі № 189 600,00 грн. з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 , відповідно до якого в межах примусового виконання реалізовано вказаний автомобіль на прилюдних торгах.

Отже, дана справа по суті позовних вимог не розглянута. Обставини, з врахуванням яких судом було вжито заходи забезпечення позову, продовжують існувати.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2020 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текс постанови складено 31 серпня 2020 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина