_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/109/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.,

за участю секретаря судового засідання Бродецької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сорока Любов Зіновіївна, про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сорока Любов Зіновіївна, про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , яка з 07.04.2003 року до смерті страждала психічним розладом із діагнозом «галлюцинаторно-параноидальний сіндром на фоні церебрального атеросклероза». У кінці травня 2006 року ОСОБА_2 (старша дочка позивачки), скориставшись відсутністю позивачки, забрала бабусю до себе, а 29.06.2006 року був укладений заповіт на користь відповідача. Позивач вважає, що складання оспорюваного заповіту не відповідає дійсній волі спадкодавця, не додержанні вимоги в момент вчинення правочину.

Представник відповідача ОСОБА_2 надав до суду відзив на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на її безпідставність, необґрунтованість та пропуск строку позовної давності.

Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сорока Любов Зіновіївна у судове засідання не з`явилась, про дату розгляду справу повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази у справі, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що у позовній заяві слід відмовити.

Судом встановлено, що мати позивачки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з свідоцтва про смерть Першого відділу реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одесі від 16.06.208 року, серії НОМЕР_1 .

29.06.2006 року ОСОБА_4 уклала заповіт, що посвідчений приватним нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сорокою Л.З., за реєстровим № 1189, за яким усе свою майно ОСОБА_4 заповідала ОСОБА_5 - старшій дочці позивачки, своїй онукі.

Померла ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки, позивачка зазначала, що ОСОБА_3 , з 07.04.2003 року до смерті страждала психічним розладом із діагнозом «галлюцинаторно-параноидальний сіндром на фоні церебрального атеросклероза», що підтверджується медичною карткою КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» амбулаторної хворої ОСОБА_3 , ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.04.2019 року було задоволено клопотання позивача та у справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 554 від 11.12.2019 року на час складання і підписання заповіту від 29.06.2006 року ОСОБА_3 виповнилось 84 роки та відсутність в анамнезі раніше даних про наявність у піддослідної надає всі підстави встановити, що під час складання та підписання заповіту, абсолютно позбавило ОСОБА_3 можливості усвідомлювати зазначення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ч. 1ст. 215 ЦК України,підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст.1247, 1248 ЦК України.

В силу ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно з ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, відповідно до матеріалів справи, заповіт був складений 29.06.2006 року, заповідачка ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначає, що про заповіт вона дізналася випадково від Третьої одеської державної нотаріальної контори у 2013 році.

Позивачкою пропущений строк позовної давності, оскільки про заповіт померлої у 2008 році позивач дізналась ще в 2013 році, однак з позовною заявою до суду звернулась лише в 2017 році, тобто майже через 4 роки після того, як позивачу стало відомо про порушення свого права. Тобто, позивачка пропустила строк позовної давності, тому позовні вимоги задоволені бути не можуть.

Таким чином позивач звернувся в суд із вимогою про захист свого цивільного права - визнання заповіту недійсним із пропуском строку позовної давності, що згідно вимог частини 4 статті 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Закон не передбачає переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, це питання віднесено до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір.

До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_3 у 2006 році звернулася до суду з вимогами ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення її у будинок АДРЕСА_1 , розподіл будинку і визначення порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.04.2008 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення порядку користуванням приміщеннями у житловому будинку та вселення було задоволено. Визначено порядок користування жилим будинком між співвласниками.

Оскільки на той час сумнівів у дієздатності ОСОБА_3 ні у кого не виникало та з заявами про визнання її недієздатності ніхто не звертався, суд вважає недоведеними твердження, про те, що через свій вік вона не усвідомлювала значення свої дій.

З 2006 року позивач щодо визнання заповіту недійсним до суду не звертались.

Також, висновок судово-психіатричної експертизи № 554 від 11.12.2019 року експерт фактично обґрунтував стан здоров`я ОСОБА_3 лише посиланням на вік - 84 роки та наявність сукупних захворювань.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

Відповідно до частин 1, 5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сорока Л.З., про визнання заповіту недійсним, слід відмовити у повному обсязі у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 10- 13, 17, 18, 76-81, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сорока Любов Зіновіївна, про визнання заповіту ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сорокою Любов`ю Зіновіївною, за реєстровим номером 1189 від 29.06.2006 року недійсним, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Пучкова І. М.