Справа № 212/4452/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Ігнатьєвої А.А., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі- Позивач, АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі- Відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 17.08.2010 у розмірі 137357,83 гривень, станом на 31.03.2020, та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.08.2010 відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та сплатою відсотків за користування кредитом, який в подальшому було збільшено до 8000 гривень. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни ( збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Однак в порушення взятих на себе зобов`язань за вказаним договором відповідач не виконала умови договору, в зв`язку з чим станом на 31.03.2020 відповідач має заборгованість у розмірі 332115,02 гривень, яка складається з: 7326,94 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 324388,08 гривень - заборгованість за відсотками, 400 гривень - нарахована пеня, посилаючись на своє право вимагання від боржника частини суми заборгованості за кредитом просить стягнути заборгованість у розмірі 137357,83 гривень, яка складається з: 7326,94 гривень заборгованість за кредитом, 130030,89 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 17.08.2010 по 30.12.2018. Зазначає, що відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором.

Ухвалою суду від 14 липня 2020 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 08.45 годину 27 серпня 2020 року.

При зверненні до суду представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначила, що заборгованість за кредитним договором б/н від 17.08.2010 була повністю стягнута з неї на підставі виконавчого напису.

Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 17 серпня 2010 року відповідач ОСОБА_1 надала Банку Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку про надання кредитного ліміту, та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.18)

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я відповідача ОСОБА_1 встановлено, що 16.10.2012 було збільшено кредитний ліміт клієнта ОСОБА_1 -5400 гривень, 02.08.2013 збільшено кредитний ліміт- 8000 гривень, 27.02.2015 зменшено кредитний ліміт- 7580 гривень, 14.01.2020 зменшено кредитний ліміт- 0,00 гривень (а.с.16)

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», що підтверджується витягом зі Статуту (а.с.51-52)

Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 17.08.2010, укладеного між Приватбанком та ОСОБА_1 , доданого позивачем до позову, відповідач станом на 31 березня 2020 року має заборгованість - 332115,02 гривень, яка складається з наступного: 7326,94 гривень - заборгованість за тілом кредита, 324388,08 гривень - заборгованість за відсотками, 400 гривень - нарахована пеня. Із вказаної суми заборгованість до стягнення становить 137357,83 гривень, яка складається з наступного: 7326,94 гривень - заборгованість за кредитом, 130030,89 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 17.08.2010 по 30.12.2018 (а.с.7-10)

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно виконавчого напису від 26 квітня 2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., зареєстрованого в реєстрі за № 3032, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 17 серпня 2010 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 28.02.2017, грошові кошти у сумі 32444,55 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7326,94 гривень, заборгованість за відсотками 21246,44 гривень, заборгованість з комісії та пені у розмірі 1850 гривень, заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500 гривень, заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 1521,17 гривень. Зазначено, що стягнення здійснюється за період з 17 серпня 2010 року по 28 лютого 2017 року (а.с.66)

Постановою державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Журавель О.О. від 07 травня 2019 року закінчено виконавче провадження 54268082 з примусового виконання виконавчого напису №3032 виданого 26.04.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми боргу в розмірі 32444,55 гривень, у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого документу. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.70 зворотній бік)

Судом встановлено, що позивач 26.04.2017 реалізував своє право і пред`явив відповідну вимогу до відповідача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 17 серпня 2010 року, звернувшись до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

За виконавчим написом від 26 квітня 2017 року, вчиненим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., зареєстрованим в реєстрі за № 3032, заборгованість за кредитним договором б/н від 17 серпня 2010 року укладеного між позивачем та відповідачем стягнута в повному обсязі.

Отже, відповідач, повністю сплативши, згідно вказаного виконавчого напису, заборгованість перед позивачем, виконав свої зобов`язання за кредитним договором від 17 серпня 2010 року.

Тому повторне стягнення тіла кредиту, призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те саме зобов`язання, що суперечить положенням ст. 61 Конституції України. Вказане стосується й нарахованих відсотків за період з 17 серпня 2010 року по 28 лютого 2017 року, які так само стягнуті на підставі виконавчого напису.

Що ж стосується відсотків, нарахованих за період з 01 березня 2017 року по 30 грудня 2018 року, то суд враховує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто, вимоги банку про стягнення відсотків після пред`явлення вимоги до позичальника не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Така ж правова позиція викладена у висновках Великої Палати Верховного суду, у постанові від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18).

Таким чином, за час прострочення виконання грошового зобов`язання кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів за користування кредитом, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після пред`явлення вимоги до позичальника та припинення дії кредитного договору, є безпідставними та необґрунтованими.

За таких обставин, з урахуванням вищенаведених положень законодавства України, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 137357,83 гривень, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір у зв`язку з відмовою у позові позивачу не відшкодовується.

Керуючись ст. ст. 526, 530, 610, 611, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційної інстанції через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено та підписано 31 серпня 2020 року.

Суддя: О. В. Колочко