Справа № 953/352/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2020 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Лях М.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Харківська міська рада, ОСОБА_3 про виділ в натурі 1/5 частки в домоволодінні та визначення порядку користування земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій вона просить заборонити відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що їй на праві власності належить 1/5 частка житлового будинку АДРЕСА_1 з належною частиною надвірних споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 . На земельній ділянці площею 813 кв.м. розташовано вказаний житловий будинок з прибудовами, літ . «А-1», дерев`яний обкладений цеглою, житлова площа якого 51,6 кв.м., а також надвірні споруди: сараї - літ. «Б», «Л», льох - літ «К», вбиральні - літ «В», «І», «Д», «Е», ворота - №1, забор -№2, водовід - №3. Вищевказана 1/5 частка житлового будинку АДРЕСА_1 з належною частиною надвірних споруд належить їй відповідно до договору дарування від 01.12.1997 року. Вказаний житловий будинок має три самостійні квартири. Власником квартири №1 є відповідач - ОСОБА_2 , власником квартири №2 - є вона, ОСОБА_4 , та власником квартири №3 є третя особа - ОСОБА_3 . Через засоби масові інформації їй стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 як співвласник житлового будинку виставила на продаж свою квартиру №1 , де в оголошені зазначено, що загальна площа двора, який вона реалізує становить 6 соток., тобто вона водить в оману не тільки майбутнього власника квартири №3 , а ще порушує законні права позивача на користування земельною ділянкою. Таким чином, ОСОБА_1 вказує, що є усі підстави вважати, що вказаний житловий будинок є спільною власністю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 та третьої сторони по справі ОСОБА_3 , а тому без її згоди може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, перевіривши доводи, викладені в обґрунтування заявлених вимог, дослідивши надані копії документів в їх системному зв`язку між собою вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Слід відзначити, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі статтею 81 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Разом з тим, зі змісту поданої заяви та доданих документів вбачається, що заявником не надано до суду належних та допустимих доказів в підтвердження наявності обгрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, що заявлений захід забезпечення позову є співмірним та обгрунтованим з огляду на обставини, викладені в цій заяві, а також, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність на теперішній час правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову через наявність вищенаведених неточностей. Разом з тим, позивач не позбавляється права звернутися до суду із відповідною заявою про забезпечення позову в майбутньому в будь-який час протягом розгляду справи в суді.

На підставі наведеного, керуючись статтями 81, 149-153, 260,261, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Харківська міська рада, ОСОБА_3 про виділ в натурі 1/5 частки в домоволодінні та визначення порядку користування земельної ділянки - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяті днів з дня складання ухвали.

Суддя -