Провадження №22-ц/812/2179/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 грудня 2020 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Колосовою О.М.

за участі: представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Кащенка С.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 472/1226/20 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Кащенка Станіслава Олексійовича на ухвалу, яку постановив Веселинівський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Тустановського Андрія Олександровича у приміщенні цього суду 11 листопада 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов обґрунтовано тим, що 25 грудня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 575 від 25 грудня 2012 року. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Сімейне життя не склалося і з вересня 2013 року сторони живуть окремо, сімейних відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства. Причиною розпаду сім`ї стали постійні сварки на побутовому ґрунті, що призвело до втрати почуття любові і взаєморозуміння один до одного. Спору щодо поділу майна не має.

Посилаючись на викладене, та на те, що втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, а після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, позивачка просила про задоволення позову.

Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за її позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвала суду мотивована тим, що оскільки подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від шлюбу дітей не має та не скористалось своїм правом на звернення у державні органи РАЦС і таке право подружжя не втратило, у відкритті провадження відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України слід відмовити, так як заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Кащенко С.О. просив вказану ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не звернув уваги на те, що відповідно до статті 106 СК України, подружжя саме має право (а не обов`язок) подати заяву про розірвання шлюбу до органу реєстрації актів цивільного стану і не позбавлено можливості звернення до суду з відповідним позовом, як це передбачено ст. 110 СК України. Крім того, висновки суду ґрунтуються на припущеннях без з`ясування фактичних взаємин подружжя, а тому вони є передчасними та помилковими.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивачки адвоката Кащенка С.О., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Вимоги до судового рішення викладені у статтях 263, 264 ЦПК України.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Статтею 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, в тому числі, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в силу положень статті 379 ЦПК України є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно позовної заяви ОСОБА_1 25 грудня 2012 року вона та відповідач ОСОБА_2 25 грудня 2012 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 575 від. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Посилаючись на те, що їх спільне подружнє життя не склалося і з вересня 2013 року сторони живуть окремо, сімейних відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства, позивачка просила суд їх шлюб розірвати.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд виходив з того, що заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, оскільки сторони як подружжя, яке не має дітей, не скористалось своїм правом на звернення у державні органи РАЦС за розірванням шлюбу і таке право подружжя не втратило.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Тобто застосування правил пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України можливе якщо спір належить до розгляду іншої ніж цивільна юрисдикція або якщо спір взагалі не підлягає розгляду у судах будь-якої юрисдикції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 124 Конституції України закріплює, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

Питання припинення шлюбу врегульовані Главою 11 СК України.

Зокрема, частиною 2 статті 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Статтею 105 СК України визначені наступні способи припинення шлюбу внаслідок його розірвання: за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу; за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу; за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 106 СК України передбачений наступний порядок розірвання шлюбу: подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу; якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя. Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана. Шлюб розривається незалежно від наявності між подружжям майнового спору.

Отже, умовою розірвання шлюбу подружжям, яке не має дітей, за правилами статті 106 СК України органом державної реєстрації актів цивільного стану є волевиявлення (згода) на таке розірвання як чоловіка, так і жінки. До того ж використання такого порядку припинення шлюбу є правом подружжя, але не його обов`язком.

Тоді як згідно із частиною 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

При цьому положеннями статті 106 СК України не передбачений обов`язок подружжя, яке не має дітей, звернутися до органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про розірвання шлюбу, а стаття 110 СК України не передбачає таке звернення необхідною умовою для пред`явлення позову про розірвання шлюбу до суду.

Тобто законом не визначений обов`язковий досудовий порядок вирішення питання щодо припинення шлюбу подружжям, яке не має дітей.

За такого ухвала суду постановлена всупереч положенням статті 124 Конституції України, статті 19 ЦПК України, що призвело до обмеження прав ОСОБА_1 на судовий захист.

Враховуючи, що ухвала суду прийнята з порушенням вимог процесуального права її в силу пункту 4 статті 379 ЦПК України необхідно скасувати, направивши справу до того ж суду для продовження розгляду.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом рішення суду не змінювалось і не приймалося нове, відсутні передбачені статтею 141 ЦПК України підстави для розподілу судового збору, який має бути проведений за результатами розгляду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кащенка Станіслава Олексійовича задовольнити.

Ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2020 року скасувати, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу направити до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

_____________________________________________

Повний текст постанови складений 23 грудня 2020 року