У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" серпня 2020 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Савлук Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження, в приміщенні суду подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки приватним виконавцем заходи не призвели до виконання рішення суду, боржник ухиляється від виконання рішення, враховуючи тривале невиконання боржником рішення суду, примусове проникнення до володіння боржника з метою опису та арешту нерухомого майна боржника.

За змістом положень ч.13 ст.7 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вимог ст. 439 Цивільного процесуального кодексу України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Оцінивши зібрані у справі докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3цього Закону, крім рішень та обмежень, визначених у ч. 2-4 ст. 5 цього Закону.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначені заходи примусового виконання рішень. Заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що 18 березня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором № 28807С77 від 27.04.2007 року у розмірі 43255,64 дол. США, пені у розмірі 5453,85 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн., а всього загальною сумою: 43255 (сорок три тисячі двісті п`ятдесят п`ять) дол. США 64 центи та 9107 (дев`ять тисяч сто сім) грн. 85 коп.

03 серпня 2016 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відмову у задоволенні подання Державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телявського А.М. про примусове проникнення до житла боржника.

16 листопада 2016 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відмову у задоволенні подання Державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телявського А.М. про примусове проникнення до житла боржника.

12 січня 2017 року Апеляційним судом міста Києва постановлено ухвалу, якою апеляційну скаргу головного державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві Телявського Анатолія Миколайовича - задоволено частково. Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року - скасовано, та передано питання на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року постановлено ухвалу про відмову у задоволенні подання Державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телявського А.М. про примусове проникнення до житла боржника.

21 липня 2020 року12 квітня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва, постановлено ухвалу, якою подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича про примусове проникнення до житла боржника, повернуто заявнику без розгляду.

В провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича перебуває виконавче провадження № 61224266 щодо примусового виконання виконавчого листа № 755/32041/14-ц, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 18.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» боргу в сумі 43255,64 дол. США, пені в розмірі 5453,85 грн., судових витрат в сумі 3654,00 грн

10 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським Анатолієм Миколайовичем, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

10 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським Анатолієм Миколайовичем, винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, боржнику на праві власності належать: однокімнатна квартира загальною площею - 29,60 кв.м., жилою площею - 16,40 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

28 травня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським Анатолієм Миколайовичем, винесено виклик боржника для надання пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа

10 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським Анатолієм Миколайовичем, винесено постанову про арешт коштів боржника майна боржника ОСОБА_1 .

16 квітня 2020 року та 29 травня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським Анатолієм Миколайовичем, складено Акт, яким встановлено, що виході за адресою: АДРЕСА_2 , здійснити опис та арешт майна боржника не виявилось можливим, оскільки доступ до квартири не був наданий.

Крім того, відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 15 травня 2020 року № 8, боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Російської Федерації.

За даними Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 11 лютого 2020 року відомостей про перетинання державного кордону громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в базі даних не виявлено.

Разом з тим, за даними Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 27 грудня 2016 року, наявні в матеріалах справи, громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перетнув кордон України 25.05.2014 року, відомостей щодо в`їзду на території України даної фізичної особи відсутні, враховуючи викладене є підстави вважати, що приватним виконавцем не належним чином повідомлено боржника про проведення опису житла, дані про направлення таких документів за зареєстрованою адресою боржника відсутні, тому правових підстав для примусового проникнення до житла боржника не має.

В порядку ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону, а саме за невиконання законних вимог державного виконавця громадянами чи посадовими особами, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи та майновий стан боржника, а також неповідомлення боржником про зміну місця роботи (знаходження), якщо ці дії не мають ознак злочину, а також за неявку без поважних причин за викликом державного виконавця на винних осіб за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби накладається штраф від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у порядку, передбаченому законом.

У разі наявності ознак злочину у діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи іншим чином порушує вимоги законодавства про виконавче провадження, державний виконавець складає акт про порушення і надсилає до відповідних правоохоронних органів подання про притягнення винної особи до кримінальної відповідальності.

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України)

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року)

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Крім того матеріали подання містять акт про вихід виконавця за адресою боржника від 16 квітня 2020 року та 29 травня 2020 року, аналогічного змісту, однак матеріали подання не містять жодного доказу фактичного здійснення приватним виконавцем таких виконавчих дій, з огляду, зокрема, на відсутність доказів опитування сусідів боржника тощо, тому такі акти носять формальний характер та не можуть бути доказом здійснення виконавцем виконавчих дій.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника, не підлягає задоволенню, оскільки приватним виконавцями не вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, невикористанні всі права надані приватним виконавцям, спрямованих на своєчасне та повне вчинення виконавчих дій.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 18, 36, 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 439 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив :

Відмовити у задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя