У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2020 Справа №607/261/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Позняк В.М., при вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 поданої його представником ОСОБА_2 до прокуратури Тернопільської області, ГУ ДФС у Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до прокуратури Тернопільської області, ГУ ДФС у Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду, просить стягнути за рахунок коштів державного бюджету на його користь за завдану моральну шкоду незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду в розмірі 636690 грн. 00 коп.

Як на підставу позову, ОСОБА_1 покликається на те, що право на відшкодування завданої йому шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», виникло у нього у зв`язку з постановленням Шумським районним судом Тернопільської області 23 вересня 2016 року виправдувального вироку суду відносно нього, який залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 20 лютого 2017 року та постановою касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду 27.11.2018 року, тобто вирок набрав законної сили.

Статтею 1176 ЦК України встановлено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (ст. 1 зазначеного Закону).

Пунктом 1 ст. 2 Закону № 266/94-ВР встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених ним, виникає, зокрема, у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

У наведених в ст. 1 Закону № 266/94-ВР випадках громадянинові відшкодовується (повертається), у тому числі, моральна шкода (п. 5 ст. 3 цього Закону).

Статтею 11 Закону № 266/94-ВР встановлено, що у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор або суд зобов`язані роз`яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди.

За змістом положень ч. 1 ст. 13 Закону № 266/94-ВР, питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідного до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з ч. 1 ст. 12 вказаного Закону.

За змістом положень ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону розмір відшкодовуваної шкоди, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу).

Частиною другою зазначеної статті встановлено, що у разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

З метою визначення порядку застосування Закону № 266/94-ВР Наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури, Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04 березня 1996 року затверджено «Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», пунктом 6 якого встановлено, що суд, одночасно з копією виправдувального вироку, який набрав законної сили, направляє громадянинові повідомлення, в якому роз`яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

Згідно з пунктами 11, 12 Положення для визначення шкоди, переліченої у пунктах 1, 3, 4 ст. 3 вищевказаного закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися: при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції.

Таким чином, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Оскільки Закон № 266/94-ВР не містить вимог щодо процесуальної форми документа, з яким особа має звернутися до суду за захистом свого порушеного права, то таким способом захисту в силу положень статей 15, 16 ЦК України може бути, зокрема, звернення до суду з відповідною позовною заявою.

З аналізу положень статті 12 Закону № 266/94-ВР вбачається, що саме суд, який ухвалив виправдувальний вирок, визначає розмір шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, і таке судове рішення може бути оскаржене до суду вищої інстанції відповідно до положень цивільного процесуального законодавства.

Вказаний правовий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 755/13879/16-ц.

Враховуючи те, що виправдувальний вирок відносно позивача, на підставі якого, як зазначає позивач, у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду, був постановлений Шумським районним судом Тернопільської області, а тому розмір такої шкоди має визначати саме цей суд.

Таким чином, позов ОСОБА_1 поданий його представником ОСОБА_2 до прокуратури Тернопільської області, ГУ ДФС у Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду, належить до підсудності Шумського районного суду Тернопільської області.

В силу вимог п. 1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, про що постановляється ухвала.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…).

За таких обставин, вважаю за необхідне передати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 поданої його представником ОСОБА_2 до прокуратури Тернопільської області, ГУ ДФС у Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду на розгляд до Шумського районного суду Тернопільської області.

Керуючись ст.ст. 31, 32, 260, 261, 353-354 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 поданим його представником ОСОБА_2 до прокуратури Тернопільської області, ГУ ДФС у Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду передати на розгляд до Шумського районного суду Тернопільської області (47100, Тернопільська область, м. Шумськ, вул. Івана Франка, 28).

Передати справу на розгляд іншого суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. М. Позняк