Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/2976/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області - в складі судді Довгого І.І.,

за участю секретаря судових засідань - Калюшик О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Теком» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,

за участю представника позивача Закліцької О.В. ,

представника відповідача ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство страхова компанія «Теком» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 269164,65 грн. та судові витрати в розмірі 4037,47 грн. Свою заяву обґрунтовують тим, що 05.07.2018 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Вольво» допустив зіткнення з автомобілем «Даф» з напівпричепом-цистерною «Менсі» яким керував ОСОБА_4 та який належить ОСОБА_5 , внаслідок чого автомобіль останнього одержав механічні пошкодження. Постановою Сарненського районного суду від 22.08.2018 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. На момент ДТП напівпричіп-цистерна «Менсі» була застрахована у ПрАТ СК «Теком» згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу. Відповідно до даного договору, страхового акту, висновку експерта про вартість матеріального збитку, висновку експерта про вартість утилізації пошкодженого транспортного засобу позивачем за заявою страхувальника на поточний рахунок останнього було сплачено сума страхового відшкодування у розмірі 368164,65 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «УПСК», тому відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» ПрАТ «УПСК» сплатила ПрАТ СК «Теком» суму матеріального збитку з урахуванням зносу в розмірі 99000 грн. Відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичними витратами по Договору страхування та розміром страхового відшкодування, яке сплачено ПрАТ «УПСК» 269164,65 (368164,65-99000). Позивач звертався до ОСОБА_1 з претензіями щодо відшкодування позивачу суми виплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації. Однак, виплати страхового відшкодування від ОСОБА_1 не отримало, що стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

18 жовтня 2019 року ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області відкрите провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

11 листопада 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву про стягнення матеріальної шкоди. У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що відповідно до пп.13.2.7 п.13.2 Договору слідує, що підтвердження настання страхового випадку, визначення розміру страхового відшкодування та умови його сплати здійснюється на підставі наступних документів: документу, що посвідчує право водія керувати застрахованим транспортним засобом (посвідчення водія, довіреності, шляховий лист та ін.), однак позивач не надав жодного документа, який надає право керування ОСОБА_4 застрахованим транспортним засобом напівпричепом-цистерною «Менсі». Вважає, що страховий випадок не настав, а виплата по відшкодуванню страхової суми позивачем, була проведена безпідставно, оскільки Страхувальник не набув права вимагати відшкодування матеріальних збитків з нього, у порядку передбаченому ст..27 Закону України «Про страхування». Також вказує на те, що висновки експертного автотоварознавчого дослідження не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки дані дослідження були проведені судовим експертом лише за заявками позивача ПрАТ СК «Теком», без укладення відповідного договору чи процесуального документу. Просить в позову відмовити.

18 листопада 2019 року ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

19 листопада 2019 року від позивача ПрАТ СК «Теком» надійшла відповідь на відзив. В даній відповіді позивач вказує, що станом на дату ДТП водій ОСОБА_4 мав посвідчення водія, категорії яка дає право керувати тягачем з напівпричепом та водійський стаж не менше трьох років. Також у даного водія була наявна медична довідка щодо придатності до керування транспортним засобом. Також як вбачається з матеріалів справи, зі сторони водія ОСОБА_4 ніяких порушень Правил дорожнього руху, в тому числі і положень Правил допущено не було, оскільки жодних відміток про складання адміністративних протоколів у схемі немає. З цього вбачається, що ОСОБА_4 керував зазначеним транспортним засобом на законних правових підставах, в тому числі з усіма наявними необхідними документами щодо керування транспортним засобом, яке перевозить небезпечні вантажі. Позивачем правомірно та законно була здійснена виплата страхового відшкодування 29.11.2018 року страхувальнику за Договором страхування у розмірі 368164,65 грн. Також висновки експерта про вартість матеріального збитку та вартість утилізації пошкодженого транспортного засобу є належними та допустимими доказами, оскільки проведені відповідно до Закону України «Про судову експертизу» та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

05 грудня 2019 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких вона просить в позові відмовити, оскільки водій ОСОБА_4 не мав права керувати застрахованим транспортним засобом тягачем з напівпричепом, оскільки не мав 3-річного стажу керування транспортним засобом категорії СЕ, як передбачено кваліфікаційними вимогами до водія, що перевозять небезпечні вантажі. Також вказують, що висновок експерта є не належним і не допустимим доказом, оскільки складений з порушенням чинного законодавства України, та повинен бути відхилений судом. Експерт зазначив ринкову вартість транспортного засобу на момент виконання дослідження, а не на момент настання ДТП, як ставили питання у заявці замовника.

В судовому засіданні 06.12.2019 року представник позивача Крагель М.М. підтримав позов з підстав зазначених в позовній заяві. Вказав, що позивач намагався врегулювати спір в досудовому порядку, однак відповідачем були проігноровані їхні претензії. Також вказав, що єдиною вимогою при прийняті на роботу до водія ОСОБА_4 була наявність водійського стажу не менше трьох років. У поліції не було жодних претензій до водія щодо відсутності необхідного стажу для перевезення такого типу вантажів.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти позову з підстав викладених в заперечення на позов. Вказала, що стаж водія, який перевозить небезпечні вантажі повинен становити не менше трьох років, як передбачено Правилами дорожнього руху. Умови договору страхувальником виконано не було, тому не має підстав стягувати з ОСОБА_1 матеріальну шкоду.

Письмовими поясненнями від 17.01.2020 року представник позивача вказує, що на момент скоєння ДТП водій ОСОБА_4 не перевозив небезпечні вантажі, цистерна була порожньою, також відповідач не надав доказів того, що водій ОСОБА_4 перевозив небезпечні вантажі. Водієм ОСОБА_4 всі вимоги Ліцензійних умов були виконані, а саме наявні категорії В1,В,С1,С,СЕ, стаж роботи за категоріями В1, В,С1,С з 29.06.2004 року, тобто 14 років, при вимозі не менше трьох років. При цьому, вимоги про те, що стаж не менше трьох років повинен бути наявний по кожній категорії, вказаній у пп.4 Ліцензійних умов немає. Також у водія ОСОБА_4 наявне свідоцтво ДОПНВ про підготовку водія зі строком дії до 25.01.2023 року. Також стверджують, що висновки експерта є належними і допустимими доказами.

В судовому засіданні представник позивача Закліцька О.В. позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити .

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечила проти позову та дала пояснення згідно поданих письмових заперечень на позов.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 05 липня 2018 року на автодорозі Старокостянтинів-Рівне-Городище, 118 км+500 м відбулась дорожньо-транспортна пригода. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Вольво» номерний знак НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем «Даф» номений знак НОМЕР_2 з напівпричепом-цистерною «Менсі», номерний знак НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_4 та який належить ОСОБА_5 , внаслідок чого автомобіль останнього одержав механічні пошкодження.

22 серпня 2018 року постановою Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , було визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 власником напівпричепа-цистерни «Менсі», номерний знак НОМЕР_3 є ОСОБА_5 .

На момент ДТП напівпричеп-цистерна «Менсі» номерний знак НОМЕР_3 була застрахована у ПрАТ СК «Теком» згідно Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №334-17Д/Т/АТ від 05.10.2017 року та додаткову до Договору.

06 липня 2018 року страхувальник ОСОБА_5 звернувся з заявою до ПрАТ СК «Теком» про настання страхового випадку, відповідно до змісту якої 05 липня 2018 року на автодорозі Старокостянтинів-Рівне-Городище відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_1 (відповідач), який керував автомобілем «Вольво» номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем «Даф» напівпричепом-цистерною «Менсі» яким керував ОСОБА_4 та який належить ОСОБА_5 , внаслідок чого автомобіль останнього одержав механічні пошкодження.

Згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільна-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Вольво», номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «УПСК» що підтверджується Полісом АЕ/2016486, у зв`язку з чим, остання сплатила ПрАТ СК «Теком» суму матеріального збитку з урахуванням зносу (відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») у розмірі 99000 грн.(100000 грн. (ліміт)-1000 грн. (франшиза за Полісом)=99000 грн.), що підтверджується відповідним платіжним дорученням №5413 від 05 липня 2019 року.

Відповідно до Висновку №69-07-18 експертного автотоварознавчого дослідження матеріальний збиток, завданий власнику напівпричепа-цистерни-Е «Менсі», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження при ДТП 05.07.2018 року становить 617518 грн. 64 коп., а вартість відновлювального ремонту становить 1801674 грн.58 коп. Відповідно до даного висновку проводити відновлювальний ремонт напівпричепа-цистерни -Е «Менсі», реєстраційний номер НОМЕР_3 є економічно не доцільно.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», відповідно до положень якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим.

Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Керуючись Договором страхування, відповідно до страхового акту № 4480 від 05.12.2018 року, доповнення до страхового акту №4480 від 15.11.2018 року, заявою ОСОБА_5 на виплату страхового відшкодування від 29.11.2018 року, Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №86-09-18 про вартість утилізації напівпричепа-цистерни - «Менсі» номерний знак НОМЕР_3 від 28.09.2018 року, Висновку №69-07-18 експертного автотоварознавчого дослідження про вартість матеріального збитку завданого власнику напівпричепа-цистерни «Менсі» номерний знак НОМЕР_3 позивачем було сплачено за заявою страхувальника ОСОБА_5 на його поточний рахунок суму страхового відшкодування у розмірі 368164,65 грн.(600000 грн.- дійсна ринкова вартість транспортного засобу - 171835,35 грн.- ринкова вартість залишків транспортного засобу - 60000 грн. франшиза 10% = 368164,65 грн.), що підтверджується платіжним документом №5305 від 29.11.2018 року.

Оскільки ст. 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 Цивільного кодексу України передбачають, що до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Одночасно, ч.2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Стаття 1188 ЦК України зазначає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1)шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2)за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як передбачено ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до ПрАТ СК «Теком» після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за збиток, тобто до відповідача.

При цьому, як зазначено в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при суброгації розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування.

Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого,- це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_1 у відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України як винна особа у зазначеному вище ДТП, у порядку суброгації зобов`язаний відшкодувати суму фактичних витрат ПрАТ СК «Теком» за Договором страхування у розмірі 269164,65 гривень - різниця між фактичними витратами по Договору страхування та розміром страхового відшкодування, яке сплачено ПрАТ «УПСК» (368164,65 грн.- 99000 грн.).

У зв`язку з чим, ПрАТ СК «Теком» зверталася 29.01.2019 року, 09.07.2019 року до відповідача з претензіями № 030/19,189/19 про стягнення матеріальної шкоди на праві зворотної вимоги у розмірі 269164,65 грн.

Відповідач вказує на те, що виплата по відшкодуванню страхової суми позивачем була проведена безпідставно, посилаючись на те, що ОСОБА_4 не мав права керувати застрахованим транспортним засобом напівпричепом-цистерною «Менсі», оскільки не мав достатнього водійського стажу, який достатній для перевезення небезпечних вантажів, тому страховий випадок не настав.

Відповідно до п.13.1 Розділу 13 Наказу МВС України від 26 липня 2004 року №882 «Про затвердження Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів( який був чинний станом на 05.07.2018 року) встановлює вимоги до екіпажу транспортного засобу, що здійснює перевезення небезпечних вантажів, а саме допускаються водії, які мають стаж керування транспортним засобом не менше 3 років, посвідчення про право керування транспортними засобами відповідної категорії та пройшли спеціальне навчання, вступний інструктаж і медичний контроль.

Як вбачається з частини 1 Договору №334-17 Д/Т/АТ добровільного страхування наземного транспортного засобу вимоги до водіїв застрахованих транспортних засобів - будь-яка особа на законних підставах/ найменший стаж водіїв більше 3 років.

Відповідно до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1001 від 02.12.2015 року встановлює вимоги до водіїв, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів вантажними автомобілями: наявність посвідчення водія категорій "C", "C1", "CE", "C1E"; наявність стажу роботи за категоріями "C", "C1", "CE", "C1E" - не менше трьох років; наявність стажу роботи водієм на внутрішніх перевезеннях небезпечних вантажів та небезпечних відходів вантажними автомобілями (для міжнародних перевезень небезпечних вантажів та небезпечних відходів вантажними автомобілями) - не менше одного року; наявність свідоцтва про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, видане компетентним органом України або іншої держави - учасниці Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (далі - Угода); мінімальний вік - 21 рік.

Як вбачається з посвідчення водія НОМЕР_5 виданого ОСОБА_4 у нього відкриті категорії В1, В, С1 з 29.06.2004 року, категорія СЕ з 28.09.2016 року, тобто наявні категорії, які вимагаються ліцензійними умовами для водіїв, які перевозять небезпечні вантажі. З даного посвідчення також вбачається, що загальний водійський стаж ОСОБА_4 становить 14 років.

Із свідоцтва ДОПНВ про підготовку водія НОМЕР_6 вбачається, що ОСОБА_4 пройшов спеціальне навчання для водіїв, які перевозять небезпечні вантажі, зі строком дії даного свідоцтва до 25.01.2023 року.

На підтвердження того, що водій ОСОБА_4 правомірно керував транспортним засобом позивач долучив також медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом, яка видана 26.12.2017 року та дійсна до 26.12.2018 року.

З досліджених матеріалів вбачається, що водій ОСОБА_4 станом на дату дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом на законних підставах.

Заперечення відповідача щодо неналежності висновків експертиз, як доказів в даній справі спростовується безпосередньо змістом висновків судового експерта Павлишина Я.Д. № 86-09-18 від 28.08.2018 року та №69-07-18 від 28.08.2018 року, які зроблені відповідно до Закону України «Про судову експертизу» та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що викладені у позовній заяві фактичні обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і стягнення із відповідача страхового відшкодування в порядку суброгації в сумі 269164,65 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 4037,47 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 993, 1187, 1192 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 141, ст.ст. 258-259, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Теком» (65005, вул.Михайлівська,44 м.Одеса, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 25050281) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) НОМЕР_7 ) про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Теком» матеріальну шкоду в розмірі 269164 (двісті шістдесят дев`ять тисяч сто шістдесят чотири) гривень 65 (шістдесят п`ять) копійок.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Теком» 4037 (чотири тисячі тридцять сім) гривень 47 (сорок сім) копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення буде складено 23 жовтня 2020 року.

Суддя: