Справа№938/156/20
Провадження № 2-о/938/13/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2020 року селище Верховина, Верховинський район, Івано-Франківська область

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Бучинського А.Б.,

з участю секретаря судового засідання Фурманюк В.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Верховинський районний відділ Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області, про встановлення факту проживання на території України,-

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення юридичного факту про те, що він постійно проживав на території України, станом на 13 листопада 1991 року.

В обгрунтування заяви зазначив, що він народився в с.Красноїлля, Верховинського району, Івано-Франківської області ІНФОРМАЦІЯ_1. В 1988 році його батьки купили будинок в с Замагора, Верховинського району, де він закінчив школу та продовжував постійно проживати до цього часу. На теперішній час він вимушений отримати паспорт для набуття об`єму всіх прав та обов`язків. Однак, коли він звернувся до Верховинського РС УДМС України в Івано-Франківській області з приводу отримання паспорта громадянина України, у його видачі йому було відмовлено з мотивів того, що у нього відсутні документи про його реєстрацію на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Встановити даний факт в позасудовий спосіб він не має можливості, такий необхідний йому для оформлення паспорта громадянина України, а тому просить заяву задовольнити.

Ухвалою від 24.03.2020 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги заяви підтримав з аналогічних підстав, вимоги за заявою збільшив та просить встановити юридичний факт про те, що він в неповнолітньому віці постійно проживав на території України у с Замагора, Верховинського району, Івано-Франківської області, станом на 13 листопада 1991 року.

Представник заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області Кіндратяк Н. в судове засідання не з`явилася, подала пояснення на заяву, яким проти заяви не заперечила та вважає, що за умови доведення заявником факту проживання на території України в неповнолітньому віці станом на 13.11.1991, заява підлягає задоволенню.

Заслухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України»(13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно пп. а, б п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 р. № 215/2001, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту.

Згідно п. 10 Порядку - для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів, зокрема судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с Красноїлля, Верховинського району, Івано-Франківської області, і його батьками являються ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 26.02.1985 Виконкомом Красноїлівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області (а.с. 5).

Відповідно до свідоцтва про неповну загальну середню освіту серія НОМЕР_2 (а.с.9), ОСОБА_1 у 1995 році закінчив неповну середню школу Верховинського району Івано-Франківської області.

Згідно довідок, виданих Замагірською сільською радою Верховинського району Івано-Франківської області від 17.03.2020 (а.с.6), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16.02.1988 і по даний час проживає у с Замагора Верховинського району Івано-Франківської області.

Батько заявника ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3 перебували у громадянстві колишнього СРСР, докази про що надано представником заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області Кіндратяк Н., а саме заяви про видачу паспортів.

Допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердила факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України з його батьками в с.Замагора з 1988 року і по теперішній час, оскільки останній являється її сусідом, якого вона знає з самого дитинства.

За наведених обставин суд приходить до висновку про доведеність факту постійного проживання ОСОБА_1 у неповнолітньому віці на території України станом на 13 листопада 1991 року. А оскільки встановлення даного факту заявнику необхідне для отримання ним паспорта громадянина України, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку для його встановлення, тому заяву слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 294, 354, 355, Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити юридичний факт про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в неповнолітньому віці постійно проживав на території України у с Замагора, Верховинського району, Івано-Франківської області, станом на 13 листопада 1991 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області або безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: с Замагора, Верховинський район, Івано-Франківська область.

Заінтересована особа: Верховинський районний відділ Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, юридична адреса: смт Верховина, Верховинський район, Івано-Франківська область, вул. Незалежності, 4.

Повний текст судового рішення складено 14 квітня 2020 року.

Суддя: Бучинський А.Б.