Справа № 752/5915/20
Провадження № 2-з/752/140/20
У Х В А Л А

13 квітня 2020 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя,-

Встановив:

В провадження Голосіївського районного суду м. Києва надійшла вищевказана позовна заява.

Також, від позивача на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00; на корпоративні права ТОВ «АК-РА» (корпоративні права ОСОБА_2 ) в розмірі 1 000 000,00 грн.; на багатоквартирний будинок загальною площею 1 537,40 кв.м., що розташований в АДРЕСА_2 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); на земельну ділянку за кадастровим номером :08:046:0006, на якій розташований багатоквартирний будинок загальною площею 1 537,40 кв.м. за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101.

В обґрунтування заяви позивач вказує, що необхідність забезпечення позову викликана тими обставинами, що на сьогодні між позивачем та відповідачем склалися напружені (складні) стосунки.

«04» грудня 2015 року позивач та відповідач за спільні кошти придбали п`ятикімнатну квартиру загальною 200,40 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , договір купівлі-продажу (серія та номер 1785) від 04.12.2015 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Тамарою Михайлівною. За спільною з відповідачем домовленістю квартира № АДРЕСА_1 була оформлена на відповідача.

Звертає увагу суду, що з жовтня 2014 року та на даний час позивач з відповідачем проживають однією сім`єю, як чоловік та дружина, мають шлюбні відносини, притаманні подружжю, ведуть спільне господарство. Відповідач та спільний син ОСОБА_3 зареєстровані в Квартирі № АДРЕСА_1.

Важливим є той факт, що на початку 2019 року відповідач вирішив заснувати з ОСОБА_4 юридичну особу TOB «АК-РА» та звести багатоквартирний будинок для подальшого продажу цих квартир та отримання прибутку.Так, на сімейній раді позивач з відповідачем погодили, що для створення та діяльності юридичної особи він візьме зі спільного бюджету 240 000,00 $ (двісті сорок тисяч доларів США), що за курсом НБУ (1 $:=26.62 грн.) складало 6 388 800,00 грн. (шість мільйонів триста вісімдеся т вісім тисяч вісімсот гривень 00 коп.). Зазначені кошти відповідач взяв з сейфу, який знаходиться в Квартирі № АДРЕСА_1 . І позивач, як дружина відповідача, цілком йому довіряла та покладалась на його порядність.

Однак, як вже з`ясувалось пізніше, станом на дату реєстрації ТОВ «АКРА», тобто «08» квітня 2019 року, відповідачем було внесено в статутний капітал товариства грошові кошти в розмірі 800 000,00 гри. (вісімсот тисяч гривень 00 коп.), що становило 40 % розміру статутного капіталу.

Тобто, відповідач, взявши зі спільного бюджету 6 388 800,00 грн. (шість мільйонів триста вісімдесят вісім тисяч вісімсот гривень 00 коп.) вніс в статутний капітал лише 800 000,00 грн. (вісімсот тисяч гривень 00 коп.), а 5 588 800,00 грн. (п`ять мільйонів п`ятсот вісімдесят вісім тисяч вісімсот гривень 00 коп.) витратив в інших, невідомих мені цілях.

А вже «24» липня 2019 року, відповідач придбав додатково 10% частки в статутному капіталі TOB «АК-РА» і його частка стала 50 %, що складало 1 000 000,00 грн. (один мільйон гривень 00 коп.). Тобто, у ОСОБА_4 та відповідача було по 50% частки в ТОВ «АК-РА».

Таким чином, 5 388 800,00 грн. (п`ять мільйонів триста вісімдесят вісім тисяч вісімсот гривень 00 коп.) так і не були внесені відповідачем в ТОВ «АК-РА», а отже були витрачені ним не на потреби сім`ї.

Вважає, що грошові кошти в розмірі 6 388 800,00 грн. (шість мільйонів триста вісімдесят вісім тисяч вісімсот гривень 00 коп.), що відповідач взяв з сімейного бюджету, а також та частина, що була внесена відповідачем в статутний капітал ТОВ «АК-РА», є спільною сумісною власністю. Це підтверджується тим, що позивач з відповідачем разом приймали рішення про внесення саме 6 388 800,00 грн. (шести мільйонів триста вісімдесят вісім тисяч вісімсот гривень 00 коп.) в ТОВ «АК-РА» і все це відбувалось в період проживання з відповідачем однією сім`єю в Квартирі № АДРЕСА_1.

Так, «05» березня 2020 року відповідач продав свою частку 50 %, тобто 1 000 000,00 грн. (один мільйон гривень 00 коп.) іншому співзасновнику ОСОБА_4 , повністю вийшовши зі складу за словників 'ГОВ «АК-РА».

Таким чином, на сьогодні у відповідача є, як мінімум, грошові кошти, що є спільною сумісною власністю в розмірі 1 000 000,00 грн. (один мільйон гривень 00 коп.), оскільки відповідач взяв ці кошти зі спільних коштів сім`ї, а саме з 6 388 800,00 грн. (шести мільйонів триста вісімдесят вісім тисяч вісімсот гривень 00 коп.), що були призначені для створення та діяльності TOB «АК-РА», та вніс цей мільйон в статутний капітал ТОВ «АКРА» в період приживання позивача з відповідачем однією сім`єю.

Наголошує, що зазначена ТОВ «АК-РА» була створена відповідачем та ОСОБА_4 для отримання прибутку. І це ТОВ «АК-РА», за менш ніж рік з дати створення, збудувало багатоквартирний будинок загальною площею 1 537,40 кв.м., що розташований в АДРЕСА_5 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). Кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований зазначений багатоквартирний будинок

:08:046:0006. Реєстраційний номер 01.

Зазначений багатоквартирний будинок, який був збудований, зокрема, за рахунок спільних позивача з відповідачем коштів, був введений в експлуатацію та «27» січня 2020 року державним реєстратором Тесленко Ігорем Анатолійовичем було здійснено державну реєстрацію нерухомого майна. Сьогодні квартири вже виставлені на продаж та відповідач, разом із своїм співзасновником ОСОБА_4 , отримує прибуток від такого продажу.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 2 ст. 149, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Також, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК позов може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006 року, міститься роз`яснення, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Також, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Перевіривши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення даної заяви, в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки вимоги заявлені в іншій частині заяви, а саме щодо арешту корпоративних прав ТОВ «АК-РА» в розмірі 1 000 000,00 грн., арешту багатоквартирного будинку загальною площею 1 537,40 кв.м., що розташований в АДРЕСА_2 , та арешту земельної ділянки за кадастровим номером :08:046:0006, на якій розташований багатоквартирний будинок загальною площею 1 537,40 кв.м. за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101, порушують права та охоронювані законом інтереси осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а саме права передбачені ст. 41 Конституції України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , до набрання законної сили рішення у справі.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення відповідно до вимог, встановлених ст. 353-356 ЦПК України.

Суддя В.С. Хоменко