ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року

м. Харків

Справа № 638/17965/19

Провадження № 22-ц/818/1119/20

Категорія: наказане провадження

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбуд»

на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2019 року у складі судді Шишкіна О.В.

у справі № 638/17965/19 за заявою Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з електропостачання,-

встановив:

20 листопада 2019 року приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (далі по тексту ПрАТ" Харківенергозбут") звернулося у суд із заявою, в якій просило видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 7177,26 грн., стягнути судовий збір у розмірі 192,10 грн.

Заява обґрунтована посиланням на те, що на території Харківської області постачальником електричної енергії є ПрАТ «Харківенергозбут», а за адресою АДРЕСА_1 мешкає ОСОБА_1 , яка є споживачем електричної енергії згідно договору від 01.01.2019, який вважається укладеним на умовах типового договору та комерційної пропозиції, що розміщені на сайті zbutenerqo.kharkov.ua, дані про яку передані від попереднього постачальника АТ «Харківобленерго».

За період з 01.01.2019 по 31.10.2019 за вказаною адресою, згідно переданих АТ «Харківобленерго» показань приладу обліку, проведено нарахування за електричну енергію у розмірі 7 177. 26 грн. та виставлено рахунки боржнику. В порушення умов договору та Закону України « Про житлово-комунальні послуги» боржником рахунки не сплачено.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2019 року відмовлено ПАТ «Харківенергозбуд» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з електропостачання.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Харківенергозбут» просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 листопада 2019 року, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, судові витрати покласти на боржника.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при постановленні ухвали судом першої інстанції порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що за адресою боржника з 01.01.2019 фактично спожито електричну енергію, тобто ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії та перебуває у договірних відносинах з ПрАТ «Харківенергозбут» згідно з типовим договором, укладеним відповідно до ст.ст. 633,634,641,642 ЦК України, шляхом приєднання, але суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав ненадання копії дійсного договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості. Посилається на правовий висновок, який міститься у постанові Верховного Суду України від 23.01.2019 по справі № 530/1865/16.

Відповідно до частин 1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Керуючись приписами, передбаченими ст. ст. 7, 19, 274, 368, 369 ЦПК України та зважуючи на відсутність обґрунтованих клопотань про наявність підстав для зміни встановленого ухвалою суду порядку апеляційного перегляду справи, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заява ПрАТ «Харківенергозбут» подана з порушення вимог ст.163 ЦПК України, оскільки не надано доказів укладення договору (в тому числі в електронній формі), або копії судового рішення про визнання укладеним договору постачання комунальних послуг, не надано доказів виникнення права грошової вимоги до боржника, а відтак у відповідності до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України відмовляє у видачі судового наказу.

.

Одночасно суд першої інстанції в зазначеній ухвалі роз`яснив заявнику правові наслідки відмови у видачі судового наказу за заявою від 20.11.2019 року, в тому числі і право повторного звернення з такою заявою після усунення допущених недоліків.

Колегія суддів погоджується з ухвалою суду з огляду на таке.

Згідно частин 1-3 ст.163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

2. У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

3. До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що представник ПрАТ «Харківенергозбут», обґрунтовуючи заяву про видачу судового наказу, посилався на те, що на своєму сайті розмістив для публічного доступу текст типового договору про постачання електричної енергії, комерційної пропозиції, копії ліцензії на проведення відповідної діяльності та копії інших документів, а також посилався на те, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем електричної енергії, яку надає ПрАТ «Харківенергозбут», що ОСОБА_1 фактично споживає електричну енергію, в тому числі і за період з 01.01.2019 року по 31.10.2019 року спожила електроенергії на суму 7177 грн.26 коп,, однак за виставленими їй рахунками не сплатила грошові кошти за спожиту електричну енергію.

На підтвердження вказаних обставин представник долучила до заяви: копії не підписаних сторонами типового договору про постачання електричної енергії і комерційної пропозиції, підписану керівником групи по роботі з побутовими споживачами Північного РРСЦ (?) довідку розрахунку без дати та довідку абоненту від 07.11.2019 року, копію довідки ЄДРПОУ, копію довіреності та платіжне доручення.

Аналіз змісту заяви та вказаних документів свідчить, що представником ПрАТ «Харківенергозбут» лише частково дотримано вимоги ст.163 ЦПК України при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу.

Колегія суддів погоджується з доводами представника ПрАТ «Харківенергозбут» як в заяві так і в апеляційній скарзі в тій частині, що відсутність підписаного громадянкою ОСОБА_1 договору про постачання електричної енергії не є підставою для відмови у задоволенні заяви про видачу судового наказу, зважуючи на положення ст.ст.630, 633, 634 ЦК України про визначення типових умов договору, публічного договору та договору приєднання та правові висновки, які містяться в постанові ВП ВС від 23.01.2019 року у справі №530/1865/16-ц.

Однак, сам по собі факт посилання заявника на розміщення на його сайті типового договору та на зазначену ним Постанову ВП ВС не звільняє заявника від обов`язку виконувати у повному обсязі вимоги ст.163 ЦПК України про забезпечення усіх складових, які б давали судді можливість зробити висновок про наявність передбачених законом підстав для видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що представник ПрАТ «Харківенергозбут» , звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 суми 7177 грн.26 коп. за період с 01.01.2019 року по 31.10.2019 року, не надав жодного доказу на підтвердження доводу про те, що ОСОБА_1 дійсно є споживачем послуг з постачання електричної енергії, що в неї дійсно виник борг зі сплати послуг за спожиту електричну енергію у сумі 7177 грн. 26 коп. за десять місяців поточного року, про який її, начебто, повідомив заявник.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано і у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.163 ЦПК України постановив ухвалу про відмову у видачі судового наказу, що, як вірно зазначив в резолютивні частині ухвали суд першої інстанції та передбачає ст.166 ЦПК України, не перешкоджає ПрАТ «Харківенергозбут» звернутися до суду із такою заявою в порядку, встановленому цим Кодексом, після усунення допущених недоліків.

Крім того, колегія суддів враховує і ту обставину, що викладені в заяві представника ПрАТ «Харківенергозбут» доводи щодо періоду, за який виникла заборгованість, та сума боргу, не забезпечені належними доказами, вимоги про розрахунковий період та суму заборгованості суперечать змісту розрахунку (а.с.4), а зміст «Довідки абоненту» від 07.11.2019р. (а.с.5) складається з хаотично розташованих цифр і не дозволяє пересічному читачу здійснити аналіз стану розрахунків за спожиту електроенергію.

Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Розділ 11 ЦПК України, який регулює наказове провадження, не містить притаманного позовному провадженню такого способу усунення допущеного заявником недоліку, який передбачено ст.185 ЦПК України (залишення заяви без руху та надання заявнику строку для усунення недоліків), а відтак передбачає безумовне дотримання заявником вимог щодо форми та змісту заяви, якщо тільки заявник бажає досягнення легітимної мети справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення справи з метою ефективного захисту порушеного права (ст.2 ЦПК), а не його імітації та створення тяганини.

Погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, колегія суддів зважує також і на ту обставину, що апелянт виокремив з мотивувальної частини ухвали частину фразу про відсутність укладеного в письмовій формі договору і, посилаючись на Постанову ВП ВС 23.01.2019 року, побудував на цьому апеляційну скаргу, залишив поза увагою іншу частину висновків суду про відсутність доказів виникнення у заявника права грошової вимоги до ОСОБА_1 , як ознаки недотримання заявником вимог ст.163 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст. 375, ст.ст.376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» залишити без задоволення

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 31 січня 2020 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина