Постанова

Іменем України

22 січня 2020 року

м. Київ

справа № 360/1970/17

провадження № 61-2262св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Бригантина-2»,

представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

третя особа - ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником - ОСОБА_3 , на рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року у складі судді Унятицького Д. Є. та постанову Київського апеляційного суду від 16 січня 2019 року у складі колегії суддів: Панченка М. М., Слюсар Т. А., Волошиної В. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до

ОСОБА_2 , обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Бригантина-2» (далі - ОК «ЖБК «Бригантина-2»), третя особа - ОСОБА_4 , про визнання договору недійсним та скасування права власності на нерухоме майно.

Позовна заява мотивована тим, що вона 18 лютого 2013 року підписала

з ОК «ЖБК «Бригантина-2» договір про пайову спільну участь у будівництві житлового кооперативного будинку по АДРЕСА_1 , з подальшою передачею їй, як пайовикові, квартири АДРЕСА_1 у цьому будинку. Цього ж дня, вона уклала угоду зі ОСОБА_4 , як головою кооперативу, та його дружиною

ОСОБА_2 договір переуступки паю на квартиру з поетапною її оплатою. Також, вона написала заяву про вступ її у члени кооперативу.

20 лютого 2013 року між нею та головою кооперативу ОСОБА_4 . підписано акт прийому-передачі квартири.

На час розгляду справи, спірна квартира перебуває у її користуванні, вона періодично сплачує пайові внески.

Пізніше їй стало відомо, що на підставі договору про спільну пайову участь у будівництві від 06 березня 2012 року, укладеного між ОСОБА_2

та ОК «ЖБК «Бригантина-2», а також акта прийому-передачі квартири

від 18 лютого 2013 року ОСОБА_2 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 у вищезазначеному будинку. Відповідний запис 29 березня 2016 року за № 14203294 було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_2

ОСОБА_1 вважала такі дії протиправними, а тому просила суд визнати недійсним договір від 06 березня 2012 року про спільну участь у будівництві житлового кооперативного будинку АДРЕСА_1 , укладеного між ОК «ЖБК «Бригантина-2» та ОСОБА_2 ; скасувати з моменту набуття, а саме

з 29 березня 2016 року, право власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29 березня 2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОК «ЖБК «Бригантина-2» про спільну пайову участь у будівництві вище зазначеної квартири.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано право власності ОСОБА_2 на квартиру

АДРЕСА_1 , зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

29 березня 2016 року за № 14203294. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки договір про переуступку паю на квартиру не скасований, не визнаний недійсним і свою дію не припинив, а реєстрація права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_2 порушує права ОСОБА_1 , як користувача та володільця квартирою, тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання недійсним договору від 06 березня 2012 року, укладеного між ОК «ЖБК «Бригантина-2» та ОСОБА_2 про спільну пайову участь у будівництві житлового кооперативного будинку не вбачається, оскільки він укладений до укладення 18 лютого 2013 року договору переуступки паю на квартиру з поетапною оплатою, а відтак в момент його укладення не порушував прав позивача.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 16 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що задовольняючи позов, та скасовуючи право власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

29 березня 2016 року за № 14203294, суд першої інстанції виходив із того, що договір про переуступку паю у вигляді спірної квартири, не скасований, не визнаний недійсним і свою чинність не припинив.

Колегія суддів погодилась з таким висновком суду першої інстанції і враховувала також, що ОК «ЖБК «Бригантина-2» не звертався до ОСОБА_1 із позовом про стягнення заборгованості за поточними платежами чи спонукання боржника до зобов`язання виконання договірних умов.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано її матеріали із суду першої інстанції. Клопотання ОСОБА_2 , яке подане представником - ОСОБА_3 , про зупинення виконання рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року задоволено. Зупинено виконання рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року до закінчення касаційного провадження у справі.

У лютому 2019 року справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОК «ЖБК «Бригантина-2», третя особа -

ОСОБА_4 , про визнання договору недійсним та про скасування права власності на нерухоме майно призначено до судового розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції порушені норми Конституції України, ЦК України, Закону України «Про кооперацію», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Встановивши безпідставність вимог ОСОБА_1 у частині вимоги про визнання недійсним договору, суд першої інстанції не обґрунтував підстав скасування права власності ОСОБА_2 на спірне майно. ОСОБА_1 без згоди власника вселилась у квартиру, утримує квартиру у своєму володінні, не дозволяє власнику користуватись квартирою.

Доводів у частині позовних вимог про визнання договору недійсним касаційна скарга не містить, тому відповідно до положень частини першої статті 400 ЦПК України законність оскаржуваних судових рішень у цій частині не перевіряється.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надійшов

Фактичні обставини справи, встановлені судами

18 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та ОК «ЖБК «Бригантина-2» укладений договір про спільну пайову участь у будівництві житлового будинку, зокрема, квартири АДРЕСА_1 (а. с. 12-14, т. 1).

18 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як головою кооперативу ОК «ЖБК «Бригантина-2» та ОСОБА_2 укладено договір переуступки паю, за яким голова кооперативу ОСОБА_4 передає

ОСОБА_1 свій пай у ОК «ЖБК «Бригантина-2» з поетапною оплатою та отримання свідоцтва про право власності на вище зазначену квартиру, а також право часткової спільної власності на земельну ділянку, на якій розташований зазначений будинок по

АДРЕСА_1 (а. с. 15-16, т. 1).

На підставі цього договору ОСОБА_1 набула право користування зазначеною квартирою та проживає в ній з 20 лютого 2013 року, що підтверджується актом прийому-передачі від 20 лютого 2013 року та не заперечується сторонами (а. с. 17, т. 1).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 18 лютого 2013 року вона була прийнята в члени кооперативу ОК «ЖБК «Бригантина-2, і указане членство не припинене і на час розгляду справи у суді.

За отримання паю ОСОБА_1 передала голові кооперативу ОСОБА_4 авансовий платіж у сумі 40 625 грн, що становило 5 000 доларів США, при тому, що загальна вартість квартири складає 48 200 доларів США.

За домовленістю сторін решта суми 43 200 доларів США виплачується з розстрочкою відповідно графіку щомісячно по 971,91 доларів США, в еквіваленті валют не пізніше 15 числа поточного місяця. Перша оплата згідно договірних умов була здійснена у березні 2013 року. Отримання

ОСОБА_4 , як головою кооперативу коштів, здійснюється під розписку, яка є невід`ємною частиною цього договору. В разі дострокової оплати здійснюється перерахунок та відсотки нараховуються лише на залишок боргу.

Підтвердженням внесення ОСОБА_1 щомісячних платежів є розписки, надані їй ОСОБА_4 (а. с. 74-98, т. 1).

Відповідно до акта прийому-передачі від 20 лютого 2013 року ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_1 прийняла однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 у вище зазначеному будинку.

Згідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на підставі акта прийому-передачі нерухомого майна від 18 лютого 2013 року та договору про спільну пайову участь у будівництві житлового будинку від 06 березня 2012 року, а також технічного паспорта на квартиру право власності на спірну квартиру було зареєстроване за ОСОБА_2 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 , подана представником - ОСОБА_3 , підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

За змістом статей 319, 386-387 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суди першої та апеляційної інстанцій, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшли обґрунтованого висновку, що оскільки договір про переуступку паю на квартиру не скасований, не визнаний недійсним і свою дію не припинив, то реєстрація права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_2 порушує права ОСОБА_1 , як користувача та володільця квартирою, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Проте, скасовуючи право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру, суди не звернули увагу на наступне.

Позивач не оспорила правовстановлюючі документи ОСОБА_2 , які були підставою для здійснення державної реєстрації права власності: акт приймання-передачі нерухомого майна та договір про спільну пайову участь у будівництві житлового будинку, технічний паспорт.

Пунктом першим частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У випадку коли позивач стверджує про порушення свого права власника нерухомого майна особою, яка володіє ним шляхом державної реєстрації за собою права власності (права користування) цього спірного майна, право позивача може бути захищено шляхом подання позову про витребування нерухомості з володіння, усунення перешкод у користуванні майном (статті 387, 388, 391, 396 ЦК України) чи іншим способом відповідно до закону.

При цьому вказані вимоги мають бути заявлені до осіб, на ім`я яких було зареєстровано право власності (постійного користування), оскільки предмет спору безпосередньо стосується їх прав та обов`язків.

Частиною другою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції на час ухвалення судових рішень, встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування), що визначено частиною другою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року

№ 12-158гс18 № 925/1265/16 ст. 5.17).

Зважаючи на те, що у справі судами попередніх інстанцій допущено неправильне застосування норм матеріального права, додаткових збирання доказів матеріали справи не потребують, тому колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 січня 2019 року слід змінити, та викласти резолютивну частину рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року в такій редакції: «Скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 29 березня 2016 року за

№ 14203294. В іншій частині позову відмовити».

Відповідно до частин першої та четвертої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись статтями 400, 402, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником - ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Змінити рішення Бородянського районного суду Київської області

від 11 червня 2018 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 січня 2019 року, та викласти його в такій редакції: «Скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру

АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 29 березня 2016 року за № 14203294.

В іншій частині позову відмовити».

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович