РІШЕННЯ

іменем України

12 жовтня 2020 рокуСправа №451/837/20
Провадження № 2/451/632/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.,

з участю позивача

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/837/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

2 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся в Радехівський районний суд Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та визнання права власності.

В позовній заяві зазначає, що ОСОБА_3 був одружений із ОСОБА_4 , проживали вони у с. Стоянів, Радехівського району. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день своєї смерті ОСОБА_3 проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 і з померлим на день його смерті проживали і були зареєстровані: дружина - ОСОБА_4 , син - ОСОБА_5 та син - ОСОБА_3 , про що зазначено у довідці Стоянівської сільської ради Радехівського району № 562 від 12.05.2020 року. Оскільки заповіт від імені померлого не посвідчувався, відкрилася спадщина за законом і спадкоємцями першої черги якої були: дружина - ОСОБА_4 , син - ОСОБА_5 та син - ОСОБА_3 . У склад спадкової маси після смерті ОСОБА_3 увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,3900 га, що розташовані на території Стоянівської сільської ради Радехівського району та будинковолодіння АДРЕСА_1 . Згідно даних КП ЛОР «Червоноградського МБТІ» за № 2328 від 14.05.2020 року, станом на 31.12.2012 року, житловий будинок за АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 20.01.1989 року, виданого виконкомом Стоянівської сільради, на основі рішення Радехівського райвиконкому від 19.01.1989 року за № 9 і записано 20.01.1989 року в реєстровій книзі за № 4. Відомості про те, що ОСОБА_3 являється єдиним і останнім членом колгоспного двору станом на 24.08.1991 року у АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , викладені у довідці Стоянівської сільської ради № 565 від 12.05.2020 року. ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги за законом майна померлого чоловіка прийняла спадщину, бо проживала із померлим та, в подальшому, здійснювала опіку над спадковим майном, тому вважається такою, що прийняла спадщину, належну її чоловіку, що кореспондує вимогам ст. 1268 ЦК України. Діти спадкодавця: ОСОБА_3 і ОСОБА_5 від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовилися. Поряд з цим, ОСОБА_4 право власності на спадкове майно у встановленому законом порядку не оформила, оскільки у органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини не зверталася. 26 червня 2014 року, помирає ОСОБА_4 . ОСОБА_4 за життя склала заповіт відповідно до якого Державний акт на право приватної власності на землю, ІV-ЛВ № 023890 заповіла синові ОСОБА_3 , іншим же належним їй майном розпорядилася у користь позивача ОСОБА_1 . На день смерті із ОСОБА_4 проживали і були зареєстровані в АДРЕСА_1 , син - ОСОБА_5 та син - ОСОБА_3 , а син - Позивач у справі - ОСОБА_1 проживав із спадкодавцем без реєстрації. ІНФОРМАЦІЯ_11 помирає ОСОБА_5 . Померлий ОСОБА_5 був одинокий і на день його смерті з ним за адресою АДРЕСА_1 був зареєстрований та проживав лише брат ОСОБА_3 . ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 був розлучений і проживав один. В якості відповідача, як можливого претендента на спадкову масу, позивач зазначає колишню дружину його брата ОСОБА_6 - ОСОБА_2 . Позивач із мамою ОСОБА_4 на день її смерті проживав без реєстрації та у розумінні вимог ст. 1268 ЦК України, вважає себе таким, що прийняв спадщину після її смерті на відміну від брата ОСОБА_5 , який за життя відмовився від прийняття спадкової маси, належної матері. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав, що він пропустив встановлений законом термін на звернення із відповідною заявою, а також через відсутність відомостей про фактичне проживання спадкодавця із спадкоємцем. Просить встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживав по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_4 до дня її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на земельні ділянки загальною площею 1,3900 га, у склад яких увійшли три земельні ділянки площами: 0,7375 га, 0,3727 га та 0,2798 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області та, які належали ОСОБА_3 відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, серії IV-ЛВ №023889, виданого 18 вересня 1998 року. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

У підготовче судове засідання позивач з`явився. Позовні вимоги підтримує повністю та просить задоволити позов з підстав викладених в позовні заяві.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог (а.с.57).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася відповідач.

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Стоянів Радехівського району Львівської області, його батьками були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 від 01.12.1969 року (а.с.11).

Батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_9 , були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 від 09.11.2016 р., та серії НОМЕР_4 від 18.07.1975 р. (а.с.31,33).

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 в с. Стоянів Радехівського району Львівської області, відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_5 (а.с.15).

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 18 лютого 1967 року, згідно свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_6 (а.с.16).

Як вбачається із свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_7 від 21.01.2009 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_8 від 27.06.2014 року (а.с.25).

Відповідно до даних Довідки виданої Виконкомом Стоянівської сільської ради, №562 від 12.05.2020 року ОСОБА_3 1937 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на день смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з гр. ОСОБА_3 за вказаною адресою були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_5 , - син, ОСОБА_3 - син. (а.с.17).

Згідно довідки КП ЛОР «Червногоградського МБТІ» від 14.05.2020 р. №2328, станом на 31.12.2012 року, житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 20.01.1989 року, виданого виконкомом Стоянівської сільської ради, на основі, рішення Радехівського райвиконкому від 19.01.1989 року №9 і записано 20.01.1989 року в реєстрову книгу №44 (а.с.19-20).

Відповідно до Довідки №565 від 12.05.2020 р. виданої виконкомом Стоянівської сільської ради, ОСОБА_3 1937 р.н. являється єдиним і останнім членом колгоспного двору станом на 24.08.1991 року в АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21).

Із Довідки №563 від 12.05.2020 року, виданої Стоянівською сільською радою вбачається, що від імені ОСОБА_3 , 1937 р.н. заповіт не посвідчувався (а.с.28).

Заповіт ОСОБА_4 , 1945 р.н. посвідчений Стоянівською сільською радою та зареєстрований в реєстрі №47 від 10.06.2014 року не змінювався і не скасовувався, відповідно до Довідки № 564 від 12.05.2020 р. (а.с.28).

У Довідці №598 від 20.05.2020 р., виданій Стоянівською сільською радою вказано, що ОСОБА_4 , 1945 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 на день смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з ОСОБА_4 за вказаною адресою були зареєстровані та проживали такі особи: ОСОБА_5 , син 1967 р.н. (помер), ОСОБА_1 , син 1969 р.н., проживав без реєстрації, ОСОБА_3 , син 1975 р.н. (помер) (а.с.29).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , відповідно до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_9 від 09.02.2017 року (а.с.30).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_10 від 12.03.2020 року (а.с.32).

Як вбачається з Довідки №596 від 20.05.2020 року, виданої Стоянівською сільською радою гр. ОСОБА_5 1967 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 на день смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_12 разом з гр. ОСОБА_5 за вказаною адресою був зареєстрований та проживав - брат ОСОБА_3 , 1975 р.н. (а.с.34).

Згідно Довідки №597 від 20.05.2020 року, виданої Стоянівською сільською радою гр. ОСОБА_3 1975 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_13 на день смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_13 гр. ОСОБА_3 проживав один (а.с.34).

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 28.12.2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.35-35 зворот).

ОСОБА_3 за життя відмовився від частки в спадковому майні, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 , заява про відмову посвідчена секретарем Виконкому Стоянівської сільської ради, та зареєстровано в реєстрі №387 28.08.2017 року (а.с.22).

ОСОБА_5 за життя відмовився від частки в спадковому майні після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 , заява про відмову посвідчена секретарем Виконкому Стоянівської сільської ради, та зареєстровано в реєстрі №370 20.12.2016 р. (а.с.23).

ОСОБА_4 10.06.2014 року заповіла житловий будинок із господарськими будівлями по АДРЕСА_1 і все майно, що знаходиться в ньому і заощадження своєму синові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , а земельну ділянку, згідно державного акту на право приватної власності на землю, ІV-ЛВ №023890 площею 2,2635 га, заповіла синові ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.27).

ОСОБА_5 своєю заявою 22.12.2016 року відмовився від частки в спадковому майні, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_4 , заяву зареєстровано та посвідчено секретарем Стоянівської сільської ради №371 (а.с.36).

ОСОБА_1 звернувся в Стоянівську сільську раду 20.12.2016 року № 369 із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 (а.с.37).

Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №023889 виданого 18.09.1998 року, ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 16 вересня 1998 року №532 передається у приватну власність земельна ділянка площею 1,3900 га розташована на території Стоянівської сільської ради для ведення товарно сільськогосподарського виробництва (а.с.18-18 зворот).

Спірне спадкове майно, а саме житловий будинок, знаходиться в АДРЕСА_1 загальною площею 115, м.кв., відповідно до технічного паспорта від 16.12.2016 р. (а.с.38-43).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском строку на звернення із заявою про прийняття спадщини, а також за відсутності відомостей про фактичне проживання спадкодавця із спадкоємцем, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факу та визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Із досліджених в судовому засіданні доказів, пояснень позивача наданих в судовому засіданні на підтвердження своїх позовних вимог, судом встановлено, що ОСОБА_1 фактично проживав без реєстрації зі своєю мамою ОСОБА_4 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_15 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтвердили також у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , недовіряти показам яких у суду немає підстав (а.с.60).

Отже, в силу дії ст. 1268 ЦК України позивач вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 . Спірним спадковим майном є колгоспний двір в АДРЕСА_1 , єдиним і останнім членом якого був батько позивача та чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_16

ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті чоловіка як спадкоємець першої черги, оскільки проживала з спадкодавцем ОСОБА_3 , та після його смерті здійснювала догляд за спірним будинком. Діти спадкодавця ОСОБА_3 : ОСОБА_3 і ОСОБА_5 від прийняття спадщини, після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовилися, про що, за життя, залишили, належним чином, посвідчені заяви.

ОСОБА_4 10.06.2014 року заповіла спірний житловий будинок позивачу.

Брат позивача ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 28.12.2017 року шлюб між ними було розірвано.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час смерті був одиноким.

Отже, позивач у справі ОСОБА_1 , єдиний спадкоємець за заповітом, належного його матері спірного житлового будинку в АДРЕСА_1 , та спадкоємець за законом земельної ділянки, яка була у власності його батька ОСОБА_3 та яку після його смерті прийняла як спадкоємець першої черги дружина ОСОБА_4 .

Факт, що ОСОБА_1 , постійно проживав по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_4 до дня її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , недовіряти показам якого у суду немає підстав.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Судові витрати залишити за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200, 206, 258-259,263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , постійно проживав по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_4 до дня її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельні ділянки загальною площею 1,3900 га, у склад яких увійшли три земельні ділянки площами: 0,7375 га, 0,3727 га та 0,2798 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області та, які належали ОСОБА_3 відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, серії IV-ЛВ №023889, виданого 18 вересня 1998 року, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 20 жовтня 2020 року.