Справа № 372/3637/19
Провадження № 2-422/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 грудня 2020 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бондаренко Є.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення коштів просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 10 754 718 доларів США 20 центів (десять мільйонів сімсот п`ятдесят чотири тисячі сімсот вісімнадцять доларів США 20 центів) основного боргу, грошові кошти у розмірі 259 591 848 грн. 41 коп. сума інфляційних витрат та 35 802 738 грн. 21 коп. 3 відсотка річних., посилаючись на неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання відповідного до договорів позики договорів позики та розписок від 25.09.2014 року, 12.11.2015 року, 21.09.2015 року, 15.10.2014 року, 25.09.2016 року, за якими відповідач отримав від позивача суму визначених позовом коштів.

10.10.2019 року винесено ухвалу про залишення позову без руху для усунення недоліків.

28.11.2019 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у цивільній справі та розгляд справи за правилами загального позовного провадження. призначено підготовче судове засідання.

06.07.2020 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 , який також був допитаний судом в якості свідка, та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, пояснили, що між позивачем та відповідачем було укладено договори позики, а також власноручно написані відповідачем розписки, які підтверджують факт отримання відповідачем грошових коштів. Відповідно до договору позики від 25.09.2014 року позивач надав відповідачу 4 281 901 доларів США 53 центи, строком до 25.10.2014 року розписка про отримання грошових коштів відповідачем складена 25.09.2014 року. Відповідно до договору позики від 15.10.2014 року позивач надав відповідачу 1 664 293 доларів США 71 цент, строком до 20.10.2014 року розписка про отримання грошових коштів відповідачем складена 15.10.2014 року. Відповідно до договору позики від 21.09.2015 року позивач надав відповідачу 1 1 935 797 доларів США , строком до 31.12.2015 року розписка про отримання грошових коштів відповідачем складена 21.09.2015 року. Відповідно до договору позики від 12.11.2015 року позивач надав відповідачу 395 856 доларів США, строком до 31.12.2015 року розписка про отримання грошових коштів відповідачем складена 12.11.2015 року. Відповідно до договору позики від 25.09.2016 року позивач надав відповідачу 2 476 870 доларів США, строком до 10.10.2016 року розписка про отримання грошових коштів відповідачем складена 25.09.2016 року. Всього відповідно до укладених договорів позики відповідачем було отримано від відповідача грошові кошти в розмірі 10 754 718 доларів США 20 центів. Відповідачем не було повернуто грошові кошти ні в строк визначений договорами, ні після закінчення строку. Окрім основного боргу у зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання та у відповідності до ст. 625 ЦК України позивачем нараховано встановлений індекс інфляції, а також 3% від простроченої суми заборгованості, яка становить: 259 591 848 грн. 41 коп. сума інфляційних витрат та 35 802 738 грн. 21 коп. 3 відсотка річних. Враховуючи викладене позивач в 2019 році зрозумівши, що відповідач ухиляється від сплати грошового зобов`язання, звернувся до суду з даним позовом та просить його задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши позивача, представника позивача, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 вересня 2014 року між ОСОБА_1 (надалі Позивач) та ОСОБА_3 (надалі Відповідач) було укладено Договір позики б/н (надалі Договір - 1).

У відповідності до умов п.1.1. Договору-1 предметом договору є надання Позивачем позики Відповідачу у розмірі 4 281 901 долари США долари США 53 центи (чотири мільйона двісті вісімдесят одна тисяча дев`ятсот один долар США 53 центи), а Відповідач зобов`язаний повернути позику у визначений договором строк.

Строк надання позики у відповідності до п. 2.1 Договору 1 становить до 25 жовтня 2014 року.

Позивач свої зобов`язання по Договору у відповідності до п. 3.1;3.2 Договору-1 виконав в повному обсязі, та надав Відповідачу грошові кошти у розмірі 4 281 901 долари США 53 центи, що підтверджується наданою Відповідачем від 25.09.2014 року.

Відповідач свої зобов`язання за Договором у відповідності до п. 3.4;3.5 Договору - 1 не виконав , та не повернув Позивачу грошові кошти у розмірі 4 281 901 долари США 53 центи.

Окрім цього, 15 жовтня 2014 між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір Позики б/н. (надалі Договір -2)

У відповідності до умов п.1.1. Договору-2 предметом договору є надання Позивачем позики Відповідачу у розмірі 1 664 293 долари США 71 цент (Один мільйон шістсот шістдесят чотири тисячі двісті дев`яносто три долари США 71 цент), а Відповідач зобов`язаний повернути позику у визначений договором строк.

Строк надання позики у відповідності до п. 2.1 Договору - 2 становить до 20 жовтня 2014 року.

Позивач свої зобов`язання по Договору у відповідності до п. 3.1;3.2 Договору-2 виконав в повному обсязі, та надав Відповідачу грошові кошти у розмірі 1 664 293 долари США 71 цент (Один мільйон шістсот шістдесят чотири тисячі двісті дев`яносто три долари США 71 цент), що підтверджується наданою Відповідачем від 15.10.2014 року.

Відповідач свої зобов`язання за Договором у відповідності до п. 3.4;3.5 Договору-2 не виконав , та не повернув Позивачу грошові кошти у розмірі 1 664 293 долари США 71 цент (Один мільйон шістсот шістдесят чотири тисячі двісті дев`яносто три долари США 71 цент).

Окрім цього, 21 вересня 2015 між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір Позики б/н. (надалі Договір -3)

У відповідності до умов п.1.1. Договору -3 предметом договору є надання Позивачем позики Відповідачу у розмірі 1 935 797 доларів США (Один мільйон дев`ятсот тридцять п`ять тисяч сімсот дев`яносто сім доларів США), а Відповідач зобов`язаний повернути позику у визначений договором строк.

Строк надання позики у відповідності до п. 2.1 Договору - 3 становить до 31 грудня 2015 року.

Позивач свої зобов`язання по Договору у відповідності до п. 3.1;3.2 Договору-3 виконав в повному обсязі, та надав Відповідачу грошові кошти у розмірі 1 935 797 доларів США (Один мільйон дев`ятсот тридцять п`ять тисяч сімсот дев`яносто сім доларів США), що підтверджується наданою Відповідачем від 21.09.2015 року.

Відповідач свої зобов`язання за Договором у відповідності до п. 3.4;3.5 Договору не виконав , та не повернув Позивачу грошові кошти у розмірі 1 935 797 доларів США (Один мільйон дев`ятсот тридцять п`ять тисяч сімсот дев`яносто сім доларів США).

Окрім цього, між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір Позики б/н. (надалі Договір - 4)

У відповідності до умов п.1.1. Договору - 4 предметом договору є надання Позивачем позики Відповідачу у розмірі 395 856 доларів США (Триста дев`яносто п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят шість доларів США), а Відповідач зобов`язаний повернути позику у визначений договором строк.

Строк надання позики у відповідності до п. 2.1 Договору - 4 становить до 31 грудня 2015 року.

Позивач свої зобов`язання по Договору у відповідності до п. 3.1;3.2 Договору-4 виконав в повному обсязі, та надав Відповідачу грошові кошти у розмірі 395 856 доларів США (Триста дев`яносто п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят шість доларів С11ІА), що підтверджується наданою Відповідачем від 12.11.2015 року.

Відповідач свої зобов`язання за Договором у відповідності до п. 3.4;3.5 Договору-4 не виконав, та не повернув Позивачу грошові кошти у розмірі 395 856 доларів США (Триста дев`яносто п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят шість доларів США).

Окрім цього, між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір Позики б/н. (надалі Договір - 5)

У відповідності до умов п.1.1. Договору - 5 предметом договору є надання Позивачем позики Відповідачу у розмірі 2 476 870 доларів США (Два мільйона чотириста сімдесят шість тисяч вісімсот сімдесят доларів США), а Відповідач зобов`язаний повернути позику у визначений договором строк.

Строк надання позики у відповідності до п. 2.1 Договору - 5 становить до 10 жовтня 2016 року.

Позивач свої зобов`язання по Договору у відповідності до п. 3.1;3.2 Договору-5 виконав в повному обсязі, та надав Відповідачу грошові кошти у розмірі 2 476 870 доларів США (Два мільйона чотириста сімдесят шість тисяч вісімсот сімдесят доларів США), що підтверджується наданою Відповідачем від 25.09.2016 року.

Всього відповідно до укладених договорів позики відповідачем було отримано від відповідача грошові кошти в розмірі 10 754 718 доларів США 20 центів. Відповідачем не було повернуто грошові кошти ні в строк визначений договорами, ні після закінчення строку.

Вказані обставини підтверджуються показами позивача як свідка та дослідженими судом письмовими доказами, зокрема письмовими договорами, розписками.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатить гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку що встановлені договором.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір 3 % річних за весь період прострочення виконання Відповідачем становить: 35 802 738 грн. 21 коп. (тридцять п`ять мільйонів вісімсот дві тисячі сімсот тридцять вісім гривень 21 коп.), що підтверджується розрахунком 3 % річних з простроченої суми.

Сума інфляційних нарахувань за весь період прострочення виконання Відповідачем грошового зобов`язання становить 259 591 848 грн. 41 коп., (двісті п`ятдесят дев`ять мільйонів п`ятсот дев`яносто одна тисяча вісімсот сорок вісім гривень 41 коп.), що підтверджується розрахунком суми інфляційних нарахувань.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України № 3-57гс10 від 20.12.2010, , № 3-142гс11 від 23.01.2012, № 3-116гс11 від 14.11.2011, № 6-113цс14 від 01.10.2014, № 3-610гс16 від 15.06.2016, в яких зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Розрахунок суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції провадиться шляхом помноження суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості, а розрахунок трьох процентів річних провадиться по формулі: суму заборгованості помножити на кількість днів прострочення та 3% і поділити на 365 днів. Представлений позивачем розрахунок узгоджується із матеріалами справи. Ґрунтовних заперечень щодо порядку здійснення розрахунку ціни позову відповідачем не подавалось.

Таким чином загальна сума стягнення трьох процентів річних та інфляційних складає: 259 591 848 грн. 41 коп., (двісті п`ятдесят дев`ять мільйонів п`ятсот дев`яносто одна тисяча вісімсот сорок вісім гривень 41 коп.), що підтверджується розрахунком суми інфляційних нарахувань, 3 % річних за весь період прострочення виконання Відповідачем становить: 35 802 738 грн. 21 коп. (Тридцять п`ять мільйонів вісімсот дві тисячі сімсот тридцять вісім гривень 21 коп.), що підтверджується розрахунком 3 % річних з простроченої суми

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі N 758/1303/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦK України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦK України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі N 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі N 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. А тому Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 1 жовтня 2014 року у справі N 6-113цс14, згідно з яким відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням.

З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у:

-Постанові від 20 січня 2016 року у справі N 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України);

-Постанові від 2 березня 2016 року у справі N 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

За наслідками системного аналізу чинного законодавства Велика Палата Верховного Суду сформулювала наступні висновки про правильне застосування норм права.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І ''Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України, що підтверджує правову позицію позивача і спростовує правову позицію відповідача.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Оскільки відповідач в односторонньому порядку не виконує грошові зобов`язання, позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача на його користь основну суму боргу, інфляційні витрати за час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми, на нього в судовому порядку слід покласти обов`язок сплати позивачеві, передбачених законом коштів.

Враховуючи викладені вище обставини, вирішуючи спір на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що доводи позову ґрунтуються на законі та матеріалах справи, позивач довів порушення відповідачем своїх прав та законних інтересів, які підлягають судовому захисту, а відповідач не спростував наявність обставин, які покладені в основу позову, не представив заперечень на позов, від участі в судовому розгляді спору ухилився, тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 81, 259, 264-265, 268, 273, 365 ЦПК України, ст.ст. 16, 11, 509, 525, 526, 625, 1046, 1049 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомо) грошові кошти у розмірі 10 754 718 доларів США 20 центів (десять мільйонів сімсот п`ятдесят чотири тисячі сімсот вісімнадцять доларів США 20 центів) основного боргу., грошові кошти у розмірі 259 591 848 грн. 41 коп. сума інфляційних витрат, грошові кошти у розмірі 35 802 738 грн. 21 коп. 3 відсотка річних.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення також може бути переглянуто Обухівським районним судом Київської області у випадку подання відповідачем відповідної письмової заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя М.В.Кравченко