У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2020 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Івченка В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), суд-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із скаргою на бездіяльність Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В обґрунтування заявленої скарги, повідомляє про те, що 24.09.2020 державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.6 ч. 4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». Скаржник вважає дії державного виконавця неправомірними та безпідставними, такими що не відповідають вимогам «Про виконавче провадження», а тому просить скасувати повідомлення від 24.09.2020 та зобов`язати державного виконавця відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа 755/14192/19.

Скаржник ОСОБА_1 в судові засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд скарги за її відсутності, просить суд заявлені вимоги задовольнити.

Представник Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час судових засідань повідомлявся належним чином.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно задовольнити, з таких підстав.

Судом встановлені та підтверджені матеріалами справи наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 14.07.2020 стягнуто солідарно з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 збитки в розмірі 10660грн; стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 384,20грн; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 384,20 грн.

14.09.2020 на підставі вищезазначеного рішення, Деснянським районним судом міста Києва видано виконавчі листи по справі 755/14192/19.

24.09.2020 державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.6 ч. 4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно Інструкції з організації примусового виконання рішень, зазначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно, і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до приписів ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Частина 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Судом установлено, що в оскаржувальному повідомлені вказано, що виконавчий документ оформлено з порушенням вимог законодавства, а саме не відповідає вимогам п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, відповідно до п.3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Згідно із ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушено право заявника).

Враховуючи викладене, відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного коду боржника не може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, оскільки державний виконавець наділений повноваженнями щодо самостійного безоплатного одержання від державних органів необхідних для проведення виконавчих дій довідок та інформації.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що державний виконавець виніс повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 24.09.2020 передчасно, без вжиття всіх необхідних заходів для примусового виконання рішення суду та наданих для цього Законом повноважень.

До суду державним виконавцем не надано доказів, які б підтверджували повне виконання своїх дій у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», тому суд знаходить вимоги скарги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін ( "Горнсбі проти Греції" (Hornsby V. Greece), від 19.03.1997, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці без неналежних затримок (у справі "Фуклев проти України", заява N 71186/01). На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці ( "Чіжов проти України" п. 40).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 24.09.2020, порушили права ОСОБА_1 , а дії державного виконавця не відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 452 ЦПК України, слід стягнути з Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь держави судовий збір в розмірі 840,80грн.

Керуючись статтями 247, 258-260, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити.

Скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 24.09.2020 Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)за виконавчим документом № 755/14192/19, виданого Деснянським районним судом міста Києва 14.09.2020, про солідарне стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 збитки в розмірі 10660грн.

Зобов`язати Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрити виконавче провадження за виконавчим документом № 755/14192/19, виданого Деснянським районним судом міста Києва 14.09.2020, про солідарне стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 збитки в розмірі 10660грн.

Стягнути з Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь держави судові витрати в розмірі 840,80грн.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.12.2020.

Суддя В.В. Бабко