АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року

м. Чернівці

справа № 716/2264/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Перепелюк І.Б., Половінкіної Н.Ю.

секретар Ковальчук Н.О.

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

апеляційна скарга ОСОБА_3 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2019 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Пухарєва О.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В грудні 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом.

Просили зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати у здійсненні позивачами прав щодо виховання внучки ОСОБА_4 .

Визначити наступний спосіб їх участі у вихованні внучки:

- шляхом систематичних зустрічей за місцем проживання позивачів та/або у місцях загального дозвілля у селі Веренчанка Заставнівського району, місті Заставна, місті Чернівці, без присутності ОСОБА_3 , кожної п`ятниці, починаючи з 15-00 години, суботу, неділю до 18-ї години, цілодобово кожного тижня, окрім часу, коли дитина буде перебувати на канікулах за місцем проживання позивачів у будинку АДРЕСА_1 ;

- шляхом проживання внучки у сім`ї баби та діда у будинку АДРЕСА_1 під час шкільних канікул, що передбачаються навчальним закладом до досягнення дитиною 14-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 включно:

восени після закінчення першої чверті навчання у школі з 10-ї години середи по 18-ту годину неділі цілодобово;

зимою після закінчення 1-го семестру (другої чверті навчання у школі) з 10-години 02 січня включно цілодобово по 08 січня до 18-00 години;

весною з 10-ї години середи по 18-ту годину неділі цілодобово;

літом - починаючи з 10-00 години 01 червня по 18 годину 15 липня цілодобово, тобто половини терміну тривалості таких канікул;

- необмеженого лімітом часу спілкування засобами мобільного телефонного зв`язку та через мережу Інтернет.

Посилалися на те, що вони являються дідом та бабою малолітньої ОСОБА_4 . Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15 березня 2018 року ОСОБА_3 призначено опікуном їхньої малолітньої внучки. Після набрання зазначеним рішенням законної сили відповідачка ОСОБА_3 змінила місце проживання внучки та забрала її до себе до будинку АДРЕСА_2 , не надаючи реальної можливості позивачам спілкуватися з нею.

До вказаних обставин внучка періодично проживала у позивачів, між ними склалися довірливі відносини, у зв`язку з чим у дитини є потреба у постійному спілкуванню з ними. Позивачі проживають в одному населеному пункті та неподалік від місця проживання відповідачки та мають можливість брати безпосередню участь у вихованні внучки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Зобов`язано опікуна ОСОБА_3 не чинити бабі ОСОБА_2 , діду ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні із внучкою ОСОБА_4

Визначено бабі ОСОБА_2 та діду ОСОБА_1 способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою внучкою ОСОБА_4 :

- побачення кожного тижня місяця в неділю, без присутності опікуна ОСОБА_3 за місцем проживання позивачів у будинку АДРЕСА_1 або у місцях загального дозвілля в селі Веренчанка Заставнівського району, місті Заставна, місті Чернівці з 12:00 години до 18:00 години;

- проживання внучки ОСОБА_4 у сім`ї позивачів під час літніх та зимових канікул упродовж половини терміну тривалості таких канікул, зокрема літом - з 10:00 години 01 червня до 18:00 години 15 липня, зимою - з 10:00 години 2 січня до 18:00 години 8 січня за згодою дитини.

В решті позовних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що між сторонами існує спір стосовно опікунства над внучкою ОСОБА_4 та питань її виховання. Вказаний спір виник через неприязні відносини, що склалися між сторонами, проте такі стосунки не можуть впливати на усунення позивачів від спілкування з дитиною.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивачів з внучкою у спосіб, запропонований органом опіки та піклування, може перешкоджати її нормальному розвитку. При вирішенні питання про періодичність та тривалість їх зустрічей з дитиною та її проживання у них суд врахував малолітній вік дитини та тяжкість перенесеної нею психологічної травми у зв`язку із втратою батьків, а також те, що по відношенню до дитини категорично не можна застосовувати примус.

Оскільки по місцю проживання позивачів створені належні умови для перебування дитини, позивачі бажають приймати участь у вихованні внучки, спілкуватися з нею, піклуватися про неї, мати спільні інтереси, бабуся ОСОБА_2 є досвідченим педагогом, володіє професійними навиками виховання дітей, то враховуючи думку і бажання дитини необхідно забезпечити ефективне здійснення прав доступу позивачів до внучки шляхом надання побачень за місцем їх проживання без участі опікуна у вихідний день неділю тривалістю, яка достатня для перебування у них та місцях для проведення дозвілля, а саме з 12:00 години до 18:00 години. Зважаючи на те, що дитина відвідує школу, вона повинна мати належну кількість часу як для підготовки до школи, так і для відпочинку, суд вважав, що встановлення графіку побачень кожної першої, третьої п`ятниці, суботи та неділі без визначеного конкретного часу таких побачень буде негативно впливати на дитину.

З огляду на те, що між сторонами склалися неприязні стосунки, сумісні зустрічі сторін та внучки можуть негативно позначитися на емоційному стані дитини та суперечити її інтересам.

Проживання внучки в сім`ї позивачів половину будь-яких канікул призведуть до порушення сталого способу життя дитини, суперечитиме її інтересам. Враховуючи, що на час вирішення спору у дитини відсутній тісний взаємозв`язок із позивачами, суд вважав, що для налагодження більш стабільного психо-емоційного зв`язку між бабою, дідом та внучкою доцільно проживання дитини в сім`ї ОСОБА_5 під час літніх та зимових канікул упродовж половини терміну тривалості таких канікул, зокрема літом - з 10:00 години 01 червня до 18:00 години 15 липня, зимою - з 10:00 години 02 січня до 18:00 години 08 січня за згодою дитини.

Вимоги щодо необмеженого лімітом часу спілкування позивачів з внучкою засобами мобільного телефонного зв`язку та через мережу Інтернет є необґрунтована та така, що може суперечити інтересам дитини щодо вільного вибору права на такі засоби спілкування.

Встановлений судом порядок і спосіб участі позивачів у вихованні внучки є достатнім, відповідає принципу розумності, справедливості, балансу інтересів всіх учасників спірних правовідносин, пріоритетного інтересу дитини та підтримки зв`язків з найближчими родичами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначала, що справу розглянуто без участі Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Жодних перешкод з приводу зустрічей позивачів з внучкою по місцю проживання та у школі вона не вчиняла, а обмеження спілкування з дитиною пов`язане виключно з ініціативою і бажанням самих позивачів та небажанням дитини.

Вважала, що спілкування позивачів з дитиною в навчальному закладі в присутності педагогів протягом часу відвідування такого навчального закладу та відвідування позивачами дитини за місцем її проживання два рази на місяць у її присутності у вихідні дні за згодою дитини, в тому числі під час канікул, є достатнім.

Ухвалене судом рішення фактично змінює на тривалий час місце проживання дитини, що суперечить інтересам дитини та нормам закону.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

Інші учасники справі відзив на апеляційну скаргу до суду не подавали.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Згідно свідоцтва про народження, батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.6).

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються батьками ОСОБА_6 - батька ОСОБА_4 , отже є її дідом та бабою, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_6 (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_3 є бабою ОСОБА_4 по материнській лінії.

19 червня 2017 року під час дорожньо-транспортної пригоди в селі Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області батьки малолітньої ОСОБА_4 загинули.

У зв`язку з цим службою у справах дітей Заставнівської РДА 20 червня 2017 року було прийнято рішення №26 про влаштування дитини ОСОБА_4 в сім`ю ОСОБА_3 .

В подальшому сторони у справі з метою встановлення опіки над малолітньою дитиною звернулися до органу опіки та піклування з відповідними заявами. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Заставнівській РДА 17 серпня 2017 року №14 прийнято рішення про задоволення заяви ОСОБА_2 про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_4 . Цим же рішенням відмовлено в задоволенні аналогічної заяви ОСОБА_3 Рекомендовано голові органу опіки та піклування прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 опікуном дитини.

Цього ж дня, 17 серпня 2017 року, на підставі протокольного рішення комісії головою Заставнівської районної державної адміністрації видано розпорядження за №236-р, яким встановлено опіку над малолітньою ОСОБА_4 , її опікуном призначено ОСОБА_2 .

Зазначені обставини встановлені рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15 березня 2018 року (а.с.8-11).

Вказаним рішенням Заставнівського районного суду від 15 березня 2018 року визнано протиправним та скасоване протокольне рішення комісії з питань захисту дитини при Заставнівській РДА №14 від 17 серпня 2017 року та розпорядження Заставнівської РДА №236-р від 17 серпня 2017 року про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_4 та призначення опікуном ОСОБА_2 .

Зазначеним рішенням також встановлено опіку над малолітньою ОСОБА_4 та призначено її опікуном ОСОБА_3 . Відібрано малолітню ОСОБА_4 із зміненого місця проживання в АДРЕСА_1 та повернуто за попереднім місцем проживання в АДРЕСА_2 . (а.с.8-11).

Постановою апеляційного суду Чернівецької області від 13 липня 2018 року рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15 березня 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про відібрання малолітньої ОСОБА_4 з місця проживання в АДРЕСА_1 скасовано. У задоволенні позову в цій частині відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін (а.с.12-15).

Постановою Верховного суду від 25 жовтня 2018 року рішення Заставнівського районного суду від 15 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 13 липня 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування протокольного рішення комісії з питань захисту дитини при Заставнівській РДА №14 від 17 серпня 2017 року та розпорядження Заставнівської РДА №236-р від 17 серпня 2017 року про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_4 та призначення опікуном ОСОБА_2 залишено без змін (а.с.16-20).

Після ухвалення судових рішень відповідач ОСОБА_3 забрала дитину до себе до будинку АДРЕСА_2 , де малолітня ОСОБА_4 проживає по даний час.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають у власному будинку, за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 86,8 кв.м., який складається з 4-х житлових кімнат. Вказаний будинок газифікований, обладнаний водопостачанням, водовідведенням та ванною кімнатою. У будинку наявна окрема кімната, обладнана для дитини необхідними меблями, є телевізор, ноутбук, іграшки. Зазначене підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 21 березня 2019 (а.с.79).

З листа Заставнівського ВП Кіцманського відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області від 16 січня 2019 року №374/123/01/47-2019 вбачається, що працівниками поліції встановлено, що 15 вересня о 12 годині в селі Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області ОСОБА_3 вчинила суперечку з ОСОБА_2 , ображала її нецензурними словами і погрожувала фізичною розправою, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення №711268 від 15 вересня 2018 року (а.с.43-43).

Постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 5 березня 2019 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрито у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП (а.с.136-137).

Як вбачається з характеристик за місцем проживання та роботи позивач ОСОБА_2 за час проживання в селі Веренчанка характеризується позитивно. 25 років працювала на посаді вихователя Веренчанського дошкільного навчального закладу, де зарекомендувала себе справжнім професіоналом, досвідченим педагогом. В даний час, перебуваючи на пенсії, працює кастелянкою в цьому ж навчальному закладі (а.с.80-81).

Згідно характеристики Веренчанської сільської ради позивач ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується позитивно. В сім`ї та побуті поводить себе добре. Скарг на його поведінку з боку сусідів та односельчан не поступало (а.с.82).

Згідно висновку Заставнівської районної державної адміністрації від 12 квітня 2019 року №01-39/21-737 визнано за доцільне встановити дні побачень ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з онукою ОСОБА_4 за наступним графіком:

- кожної першої, третьої п`ятниці, суботи, неділі місяця, за місцем проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та у місцях загального дозвілля в селі Веречанка, місті Заставна та в місті Чернівці без присутності опікуна;

- проживання в сім`ї ОСОБА_1 і ОСОБА_2 під час літніх, весняних та зимових канікул половину терміну тривалості;

- спілкування засобами мобільного телефонного зв`язку, через мережу Інтернет тривалістю часу, що не зашкодить здоров`ю дитини.

Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 створити максимально комфортні умови для перебування дитини в сім`ї в ході побачень. Не чинити тиску у разі її відмови провести спільне дозвілля, першочергово врахувати бажання дитини перебувати в сім`ї.

Зобов`язано опікуна дитини, ОСОБА_3 , не створювати перешкод у спілкуванні дитини з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.88-89).

З метою встановлення прихильності дитини до сторін даного спору, а також бажання дитини перебувати під час канікул та вихідних днів у сім`ї ОСОБА_1 психологами навчального закладу, а також районного методичного кабінету 14 лютого 2019 та 10 квітня 2019 було проведено вивчення ставлення дівчинки до родичів та її емоційний стан, в результаті чого встановлено, що дитина активна відкрита готова до спілкування, прихильна до бабусі ОСОБА_3, з радістю жила би з нею, дідуся ОСОБА_1 поселила би окремо, що свідчить про низький емоційний зв`язок з ним. Не відмовляється спілкуватися з бабусею ОСОБА_2 та дідусем ОСОБА_1 , при умові, що зустрічі будуть проходити тільки за її бажанням спокійно та ненав`язливо (а.с.51,95)

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей 1989 року, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтями 12 - 15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошено у практиці ЄСПЛ, яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (Рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі Neulinger and Shuruk v. Switzerland, п. 135; Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі Mamchur v. Ukraine, п. 100; Рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року «M.S. v. Ukraine», п. 77).

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Згідно із статтею 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною- це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на підставі належних та допустимих доказів, поданих сторонами, надав відповідну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, та з урахуванням висновку органу опіки та піклування та інтересів неповнолітньої дитини правомірно визначив можливість побачень бабусі та діда з внучкою.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що до участі у справі не була залучена Заставнівська районна державна адміністрація Чернівецької області.

З доручення від 16 січня 2019 року №4-к вбачається, що воно видане начальнику служби у справах дітей районної державної адміністрації Пендюру В.М. та Заставнівська районна державна адміністрації Чернівецької області доручила йому брати участь в якості представника органу опіки та піклування для захисту прав і законних інтересів дітей в розгляді всіх справ Заставнівським районним судом, пов`язаних з вихованням дітей, за якими райдержадміністрація є позивачем або відповідачем чи залучена до участі у справі як третя особа без самостійних вимог (а.с.56).

З матеріалів справи вбачається, що Пендюр В.М. приймав участь у справі в якості представника Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що спілкування позивачів з дитиною в навчальному закладі в присутності педагогів протягом часу відвідування такого навчального закладу та відвідування позивачами дитини за місцем проживання апелянта два рази на місяць у її присутності у вихідні дні за згодою дитини, в тому числі під час канікул, є достатнім.

Запропоновані апелянтом способи спілкування позивачів з внучкою будуть короткочасними та не дозволить їм повноцінно спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

З огляду на те, що по місцю проживання позивачів створені належні умови для перебування дитини, позивачі бажають приймати участь у вихованні внучки, спілкуватися з нею, піклуватися про неї, мати спільні інтереси, то враховуючи думку і бажання дитини необхідно забезпечити ефективне здійснення прав доступу позивачів до внучки шляхом надання побачень за місцем їх проживання без участі опікуна у вихідний день неділю тривалістю, яка достатня для перебування у них та місцях для проведення дозвілля, а саме з 12:00 години до 18:00 години.

Суд зробив правильний висновок про те, що сумісні зустрічі сторін та внучки можуть негативно позначитися на емоційному стані дитини та суперечити її інтересам з огляду на те, що між ними склалися неприязні стосунки.

Безпідставним є аргумент апеляційної скарги про те, що відповідачка не чинить позивачам перешкод у спілкуванні з внучкою ОСОБА_4 .

Судом першої інстанції правильно встановлено, що зазначений спір виник через конфліктні ситуації та неприязні відносини, що склалися між сторонами у зв`язку з встановленням опіки та призначенням ОСОБА_3 опікуном малолітньої ОСОБА_4 і як наслідок цього неможливість сторін досягти домовленості щодо участі у вихованні внучки.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що ухвалене судом рішення фактично змінює на тривалий час місце проживання дитини, що суперечить інтересам дитини та нормам закону.

Перебування онуки ОСОБА_4 у сім`ї позивачів під час літніх та зимових канікул упродовж половини терміну тривалості таких канікул, зокрема літом - з 10:00 години 01 червня до 18:00 години 15 липня, зимою - з 10:00 години 2 січня по до 18:00 години 8 січня не змінює місце проживання дитини та не суперечить її інтересам, оскільки відбувається за згодою дитини в одному населеному пункті.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Дата складання повної постанови 11 січня 2020 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді І.Б. Перепелюк

Н.Ю. Половінкіна