Справа № 297/180/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 січня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Куштана Б.П.,

за участі секретаря - Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду від 21 травня 2019 року (головуючий суддя Гал Л.Л.) у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Обласна психіатрична лікарня м. Берегово, Орган опіки та піклування Берегівської міської ради, про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, -

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, вказавши заінтересованими особами: Обласну психіатричну лікарню м. Берегово, Орган опіки та піклування Берегівської міської ради, у якій просила визнати її чоловіка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та призначити заявницю його опікуном.

Заяву мотивовано тим, що у 2012 році у її чоловіка - ОСОБА_2 - виявили психічне захворювання - шизофренію. ОСОБА_2 неодноразово тікав з дому, зникав на декілька днів. У зв`язку з цим заявниці довелось звільнитися з роботи, щоб мати можливість доглядати за чоловіком. З роками хвороба чоловіка прогресувала та останній рік він взагалі став неконтрольованим, у нього неодноразово були приступи агресії. ОСОБА_2 вже близько десяти років знаходиться на обліку в Обласній психіатричній лікарні м. Берегово, тому внаслідок хвороби останній не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зазначала, що він дезадаптований у соціально-побутовому плані і не може самостійно здійснювати потреби своєї життєдіяльності, потребує постійної сторонньої допомоги і контролю.

У заяві ОСОБА_1 зазначала, що на час звернення до суду ОСОБА_2 проживає разом з нею.

У судовому засіданні в суді першої інстанції заявниця пояснила, що з квітня 2017 року її чоловік не проживає з нею, тому що втік до іншої жінки на ім`я « ОСОБА_3 ». Про його неодноразові зникнення вона заявляла в поліцію, та останні три рази встановлювали його місце знаходження, після чого її чоловік повертався до неї, а потім знову зникав. На думку заявниці, причиною втеч її чоловіка від неї до іншої жінки було те, що в останньої є у власності автомобіль.

Посилаючись на дані обставини, просила визнати ОСОБА_2 недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши опікуном ОСОБА_1 .

Рішенням Берегівського районного суду від 21 травня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовлено.

На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 Посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким її заяву задовольнити у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що експертиза, на підставі якої постановлено рішення суду першої інстанції, не відповідає вимогам, встановленим Порядком проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженим Наказом Міністерства охорони здоров`я України 08.05.2018 року №865. Вважає, що експертиза проводилась за відсутності особи, відносно якої вона проводилась, оскільки ОСОБА_2 проживає на території Угорської Республіки. У апеляційній скарзі просить призначити по справі повторну судово-психіатричну експертизу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просив у задоволенні скарги відмовити, вказуючи, зокрема, про безпідставність клопотання апелянта про призначення у справі повторної судово-психіатричної експертизи.

Заслухавши пояснення заявника та її представника, які скаргу підтримали та просили задовольнити, позицію представника ОСОБА_2 та пояснення представника Обласної психіатричної лікарні м. Берегово - Овдійчук Є.В., які просили скаргу залишити без задоволення, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. Відповідно до ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 52 від 13.05.2019 (а.с. 79-83, далі - Висновок), ОСОБА_2 , психічним захворюванням не страждає. ОСОБА_2 може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Встановлений в 1990 році діагноз олігофренія, легка ступінь дебільності, слід розцінити як затримку психічного розвитку, в подальшому свого підтвердження не знаходить. Освідчуваний виявляє достатній рівень соціальної та трудової адаптації, вільно володіє двома мовами, керує автотранспортом, здобув музичну освіту, грає на різних інструментах. Працював. Закінчив водійські курси та пройшов медичне освідчення в Україні та Угорщині на право керування автотранспортом, здійснював нотаріальні дії (продаж будинку), подав заяву в суд на розлучення, уклав угоду з адвокатом. На фоні психотравмуючої ситуації (конфлікти з дружиною) в 2012 році спостерігались емоційно-вольові порушення у вигляді дратівливості, безсоння, періодичної плаксивості, страху з приводу яких звертався до психіатра. Психічні розлади мали короткотривалий перебіг, закінчились одужанням.

Така експертиза проводилась, в тому числі, за участі ОСОБА_2 . Як зазначено у Висновку, освідчуваний на запитання відповідає по суті поставлених запитань. Орієнтація всіх видів збережена. Мова і мислення за темпом не порушені, послідовні логічні. Розлади у сфері сприйняття, маячні ідеї не виявленні. Пам?ять на минулі та поточні події збережена. Інтелект не порушений. Завдання на схожість та відмінність між предметами виконує правильно. Розуміє переносне значення прислів?їв та приказок. Правильно розуміє мету направлення на експертизу, пояснює її проведення ініціативою зі сторони дружини, яка не хоче дати розлучення та претендує на його майно. Критика збережена. Емоційно адекватний.

Згідно Висновку, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , психічним захворюванням не страждає; в повній мірі усвідомлює значення своїх дій та керує ними; встановлення над ним опіки не потребує.

Дана експертиза проводилась експертами Обласної психіатричної лікарні м. Берегово. В судовому засіданні апеляційного суду представник лікарні - Овдійчук Є.В., яка була у складі групи експертів, також підтвердила, що експертиза проводилась за участі ОСОБА_2 , який для проведення експертизи приїхав з Угорської республіки. Вільно володіє українською та угорською мовами. Як в Україні, так і в Угорщині проходив медичні огляди для отримання посвідчення водія, причому в Угорщині проходив медичне обстеження в січні 2019 року та визнаний придатним для керування транспортним засобом (а.с.54).

Враховуючи встановлені обставини та дослідивши Висновок, ухвалою апеляційного суду від 28.01.2020 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі додаткової судово-психіатричної експертизи.

Як вбачається з довідки МСЕК, ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням (а.с.7), та зазначено учасниками справи, що це захворювання - тромбофлебіт.

Також встановлено, що на розгляді Берегівського районного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Згідно подання голови опікунської ради при виконавчому комітеті Берегівської міської ради від 18.02.2019 опікунська рада вирішила не рекомендувати ОСОБА_1 для призначення її Берегівським районним судом опікуном над чоловіком ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання на момент здійснення акту обстеження (а.с. 14).

Суд першої інстанції констатував, що ОСОБА_2 хронічного, стійкого психічного розладу не має, здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а заявницею не було надано суду жодного доказу на підтвердження психіатричного розладу ОСОБА_2 ..

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги ОСОБА_1 щодо визнання ОСОБА_2 недієздатним та призначення йому опікуна є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Берегівського районного суду від 21 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 лютого 2020 року.

Головуюча: Судді: