Справа № 275/1323/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 серпня 2020 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Лівочки Л.І.,

при секретарі - Дубчак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів Житомирської області цивільну справу №275/1323/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27.11.2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Позовні вимоги обгрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет на веб-сайті http://povin.com.ua/ була розміщена стаття під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_2 " а саме, у статті наведена недостовірна інформація наступного змісту: «Мережа АЗС загальною вартістю в кілька мільйонів гривень незаконно захоплена двома «підприємливими громадянами ОСОБА_1 і ОСОБА_3 . Їм вдалося не тільки силовим методом захопити чужий бізнес, але і набратися мільйонних кредитів, які виплачувати вони не збиралися. За дивним збігом обставин, шахраї не тільки не отримали проблем із законом, а навіть отримали підтримку з боку місцевої адміністрації. Місцевий суд, поліція і навіть прокуратура потурають незаконної діяльності. У даний момент АЗС під брендам «Мустанг» працюють без жодних законних підстав, не проходять перевірок на безпеку і постачають покупцям несертифікований паливо, що є прямою загрозою безпеці на дорогах. Законний власник не може отримати доступ до своєї власності, наряди поліції лише розводять руками і виїжджають, а бізнес продовжує працювати в «тіні».

При процедурі ліквідації, банки продають свої кредити іншим фінансовим компаніям, які відшкодовують банку "тіло" кредиту, тим самим покриваючи його збитки. Подальші кредитні зобов`язання позичальники мають по відношенню до нового власника боргового договору.

Так сталося і з кредитом ОСОБА_4 з ОСОБА_5 . У 2015 році Банк під керівництвом Гулея продав їх кредит фінансової компанії "Централ Капітал", як "проблемний борг" . Власники ЧФ "Мустанг" і ТОВ "Ніагара" отримали відповідні офіційні повідомлення про зміну кредитора і навіть встигли зробити певні виплати.

До 2016 року Банк визнав банкрутство і було затверджено рішення про його ліквідацію - у цьому процесі ОСОБА_6 побачив зручній спосіб заробити швидких грошей і вступив у змову з горе-позичальниками.

Будучи офіційним ліквідатором Банку, ОСОБА_6 випускає нелегітимний Наказ № 60, нібито обнуляючий права фінансової компанії на набутий раніше позику. Чомусь ОСОБА_6 вирішив, що ніхто не знає законів і йому зовсім не обоє 'язково звертатися в суд для затвердження свого наказу. Без рішення суду Наказ № 60 не має юридичної сили і не є приводом для фактичної передачі прав на володіння кредитом. Щоб прикрити цю "огрешность" Гулей звернувся до Київського нотаріуса з фейковим наказом та оригіналом договору іпотеки, нібито отриманий від фінансової компанії (насправді це був примірник позичальників). Таким чином, права на кредит були незаконно відібрані у "Централ капітал" і передані назад Банку. Злочинну змову набув чинності - позичальники отримали шанс уникнути боргових зобов`язань і забути про іпотеку під свій бізнес, а ОСОБА_6 вирішив прокрутити кредит за такою схемою неодноразово, продаючи його кількома фінансовими компаніями і обнуляючи договір знову і знову.

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 під егідою прокуратури здійснили рейдерське захоплення АЗС, поліція не бажає втручатися в конфлікт і при першій можливості самоусувається з території АЗС. За законом на загарбників має бути порушена кримінальна справа, але де воно? Чому спірне майно не описано і заправки продовжують працювати, торгуючи паливом невідомого походження?

Користуючись нагодою, ОСОБА_7 продовжує звертатися до суду, оскаржуючи законні права власності. Не буде дивно, якщо у справі знову спливуть підроблені документи і тяганина затягнеться ще на роки. І протягом цих років клієнти заправки будуть ризикувати життям, не знаючи, що вони купують несертифікований паливо і у випадку проблем, їм навіть не буде кому пред' явити претензії."

Позивач вказав, що наведена у статті інформація є недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію .

У травні представником позивача був направлений запит щодо отримання інформації про власника сайту http://povin.com.ua/ до дочірнього підприємства «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» та була отримана відповідь.

У довідці з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення № 17/2019-Д від 21.05.2019 р. зазначено, що реєстратором доменного імені http://povin.com.ua/ є ТОВ «Хостінг Україна». За результатами інформаційного наповнення веб-сайту http://povin.com.ua/ встановлено, що останній позиціонує себе в якості веб-сайту « ІНФОРМАЦІЯ_3 », на якому розміщено лише адресу для листування ( АДРЕСА_1 ) та адресу електронної пошти, тобто власника встановити за наведеними ідентифікаторами не можливо було встановити.

Також у довідці вказано, що дані про реєстранта доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_4 можна отримати у реєстратора доменного імені, тобто у ТОВ «Хостінг Україна», а дані про володільця облікового запису у реєстранта веб-сайтуна веб-сайті http://povin.com.ua/.

У червні представник позивача подав до Солом`янського районного суду м. Києва заяву про забезпечення доказів до подання позовної заяви щодо витребування в ТОВ «Хостінг Україна» дані про реєстранта доменного імені "povin.com.ua" для встановлення належного відповідача та подальшого подання позовної заяви.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.09.2019 року було задоволено заяву та витребувано в ТОВ "Хостінг Україна" дані про реєстранта доменного імені "povin.com.ua".

Відповідно до повідомлення ТОВ "Хостінг Україна" про виконання ухвали суду, була надана наступна інформація про реєстранта доменного імені "povin.com.ua", а відповідно і власника веб-сайту. - це ОСОБА_2 , таким чином він є належним відповідачем.

Позивач просить визнати недостовірною і такою, що порушує його честь, гідність, ділову репутацію інформацію розміщену на веб-сайті http://povin.com.ua/ від ІНФОРМАЦІЯ_5 " та зобов`язати відповідача протягом десяти днів від дня набрання рішенням законної сили опублікувати на веб-сайті http://povin.com.ua/ спростування недостовірної інформації відносно ОСОБА_1 наступного змісту: "Спростування! Редакція Інтернет-видання "Повінь - зміна системи" спростовує недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 опубліковану в статті " ІНФОРМАЦІЯ_2 " розміщену на веб-сайті http://povin.com.ua/ з повідомленням про ухвалене у справі судове рішення, включаючи його резолютивну частину.

До суду позивач ОСОБА_1 та його представник , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, від представника позивача поступила заява про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з"явився, заяв та клопотань від нього не надходило.

Відповідно до ст. 281 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет на веб-сайті http://povin.com.ua/ .html була розміщена стаття під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_2 " В статті вказано: « ІНФОРМАЦІЯ_6 «підприємливими громадянами ОСОБА_1 і ОСОБА_3 . Їм вдалося не тільки силовим методом захопити чужий бізнес, але і набратися мільйонних кредитів, які виплачувати вони не збиралися. За дивним збігом обставин, шахраї не тільки не отримали проблем із законом, а навіть отримали підтримку з боку місцевої адміністрації. Місцевий суд, поліція і навіть прокуратура потурають незаконної діяльності. У даний момент АЗС під брендам «Мустанг» працюють без жодних законних підстав, не проходять перевірок на безпеку і постачають покупцям несертифікований паливо, що є прямою загрозою безпеці на дорогах. Законний власник не може отримати доступ до своєї власності, наряди поліції лише розводять руками і виїжджають, а бізнес продовжує працювати в «тіні».

У 2013 році вищезазначені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 прийняли рішення відкрити власний бізнес, а за стартовим капіталом звернулися в місцевий банк. Там вони отримали перший позику під свою приватну фірму «Мустанг», яка і по сьогоднішній день залишається назвою мережі АЗС. Через рік вони знову звернулися до Петрокоммерц-Україна і взяли іпотеку з новими умовами кредитування, включивши в договір ТОВ «Ніагара». Іпотека бралася під купівлю обладнання для восьми АЗС і чотирьох земельних ділянок для їх розміщення. На перший погляд звичайна підприємницька історія, обернулася кричущим порушенням чинного законодавства, в якому замішані фінансові організації і адміністративні органи.

Підозрілий крок зробив Банк, який забезпечив компанії "Мустанг" і "Ніагара" великим кредитним позикою. Несподівано в Банку була введена тимчасова адміністрація в особі ОСОБА_8 , який в подальшому став його ліквідатором.

Ліквідація банку - це популярний терені заробітку для шахраїв, які воліють грати по- крупному . Подібні процеси дозволяють деяким особам уникнути боргів за особливо иких позик, сприяють відмиванню грошей і виведення коштів з бізнесу, минаючи податкові звітності. Це випадок не став винятком і саме ОСОБА_9 став посібником вищеописаних дій, заробивши кругленьку суму на незаконних фінансових операціях.

При процедурі ліквідації, банки продають свої кредити іншим фінансовим компаніям, які відшкодовують банку "тіло" кредиту, тим самим покриваючи його збитки. Подальші кредитні зобов`язання позичальники мають по відношенню до нового власника боргового договору.

Так сталося і з кредитом ОСОБА_4 з ОСОБА_5 . У 2015 році Банк під керівництвом Гулея продав їх кредит фінансової компанії "Централ Капітал", як "проблемний борг" . Власники ЧФ "Мустанг" і ТОВ "Ніагара" отримали відповідні офіційні повідомлення про зміну кредитора і навіть встигли зробити певні виплати.

До 2016 року Банк визнав банкрутство і було затверджено рішення про його ліквідацію - у цьому процесі ОСОБА_6 побачив зручній спосіб заробити швидких грошей і вступив у змову з горе-позичальниками.

Будучи офіційним ліквідатором Банку, ОСОБА_6 випускає нелегітимний Наказ № 60, нібито обнуляючий права фінансової компанії на набутий раніше позику. Чомусь ОСОБА_6 вирішив, що ніхто не знає законів і йому зовсім не обоє 'язково звертатися в суд для затвердження свого наказу. Без рішення суду Наказ № 60 не має юридичної сили і не є приводом для фактичної передачі прав на володіння кредитом. Щоб прикрити цю "огрешность" Гулей звернувся до Київського нотаріуса з фейковим наказом та оригіналом договору іпотеки, нібито отриманий від фінансової компанії (насправді це був примірник позичальників). Таким чином, права на кредит були незаконно відібрані у "Централ капітал" і передані назад Банку. Злочинну змову набув чинності - позичальники отримали шанс уникнути боргових зобов`язань і забути про іпотеку під свій бізнес, а ОСОБА_6 вирішив прокрутити кредит за такою схемою неодноразово, продаючи його кількома фінансовими компаніями і обнуляючи договір знову і знову.

Злочинну змову набув чинності - позичальники отримали шанс уникнути боргових зобов`язань і забути про іпотеку під свій бізнес, а ОСОБА_6 вирішив прокрутити кредит за такою схемою неодноразово, продаючи його кількома фінансовими компаніями і обнуляючи договір знову і знову...

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 під егідою прокуратури здійснили рейдерське захоплення АЗС, поліція не бажає втручатися в конфлікт і при першій можливості самоусувається з території АЗС. За законом на загарбників має бути порушена кримінальна справа, але де воно? Чому спірне майно не описано і заправки продовжують працювати, торгуючи паливом невідомого походження?

Користуючись нагодою, ОСОБА_7 продовжує звертатися до суду, оскаржуючи законні права власності. Не буде дивно, якщо у справі знову спливуть підроблені документи і тяганина затягнеться ще на роки. І протягом цих років клієнти заправки будуть ризикувати життям, не знаючи, що вони купують несертифікований паливо і у випадку проблем, їм навіть не буде кому пред' явити претензії..."

Позивачем надані суду докази розміщення цих статей в мережі Інтернет, що підтверджується принт-скрінами вказаних статей( а.с. 8-16).

Довідкою дочірнього підприємства "Центр компетенції адресного простору мережі інтернет" Консорціуму "Український центр підтримки номерів і адрес" вих. № 17/2019-Д від 21.05.2019 р. (свідоцтво про акредитацію, видане 08 травня 2019 року об`єднанням підприємств «Український мережевий інформаційний центр») підтверджено, що , датою реєстрації доменного імені" povin.com.ua" є 24.12.2016 р.; станом на 16.04.2019 року (дата публікації статей) та на дату видачі цієї довідки власником веб-сайту "povin.com.uа" є ТОВ "Хостінг Україна"(а.с.17-21).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2019 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів щодо витребування в ТОВ "Хостінг Україна" даних про реєстранта доменного імені "povin.com.ua" та витребувано в ТОВ "Хостінг Україна" дані про реєстранта доменного імені "povin.com.ua" (а.с.23).

З повідомлення ТОВ "Хостінг Україна" слідує, що власником доменного імені "povin.com.ua", а відповідно і власником веб-сайту є ОСОБА_2 адреса: АДРЕСА_2 (а.с.24).

Таким чином, ОСОБА_2 є належним відповідачем за цим позовом.

Згідно довідки Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області, ОСОБА_2 зареєстрований але не проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Особистими немайновими благами , які охоронюються цивільним законодавством є : здоров"я, життя; честь,гідність і ділова репутація ...( ч. 1 ст. 201 ЦК України).

Відповідно до 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Статтею 297 Цивільного кодексу України встановлено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

У відповідності до ст. 299 Цивільного кодексу України фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин( п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» ).

Відповідно до п.п. 12,15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта. При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Аналізуючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що поширена відносно позивача інформація у інтернет публікації, дискредитує позивача в очах оточуючих, формуючи відповідну негативну оцінку його ділових та професійних якостей, може сформувати або вже сформувало думку у громадськості про його причепність до кримінальної діяльності. Викладена інформація стосовно позивача є негативною, недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію позивача. Ця інформація про позивача була поширена публічно, в спосіб, що забезпечує її доведення до широкого кола осіб, шляхом публікації в мережі Інтернет на веб-сайті

httр:// povin.com.ua/, що забезпечує доведення даної інформації до широкого кола осіб. Поширена інформація стосується безпосередньо позивача та є фактичним твердженням про те, що позивач є " шахраєм та здійснює рейдерські захвати", тобто про його причепність до кримінальної діяльності.

Частиною 3 статті 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або запреречень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження фактів, викладеним ним ІНФОРМАЦІЯ_7 в мережі Інтернет на веб-сайті http://povin.com.ua/ в статті під назвою "Хто в Міністерстві юстиції кришує рейдерів?".

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі ст.ст. 201,277, 297,299 ЦК України та керуючись ст. ст. 10-13,76-81,141,263-265,280-281, 284 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недостовірною і такою, що порушує честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, розміщену ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті http://povin.com.ua/ в статті " ІНФОРМАЦІЯ_2 "(httр:// povin.com.ua/ html) та зобов`язати ОСОБА_2 протягом десяти днів від дня набрання рішенням законної сили опублікувати на веб-сайті http://povin.com.ua/ спростування недостовірної інформації відносно ОСОБА_1 наступного змісту: "Спростування! Редакція Інтернет-видання "Повінь - зміна системи" спростовує недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 , опубліковану в статті "Хто в Міністерстві юстиції кришує рейдерів?", розміщену на веб-сайті http://povin.com.ua/ з повідомленням про ухвалене у справі судове рішення, включаючи його резолютивну частину.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду безпосередньо або через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л. І. Лівочка