Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/377/20
Єдиний унікальний №733/759/20
Рішення

Іменем України

23 грудня 2020 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ічнянської міської ради Чернігівської області та ОСОБА_2 про тлумачення заповіту,

установив:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до до Ічнянської міської ради Чернігівської області та ОСОБА_2 про тлумачення заповіту. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , яка 16 листопада 2001 року склала заповіт, яким заповіла йому земельний та майновий пай в КСП «Гужівка». Він як спадкоємець за заповітом не може реалізувати свої спадкові права, так як у заповіті мати йому заповіла не земельні ділянки, а земельний пай, оскільки на той час при складанні та посвідченні заповіту у неї був сертифікат серії ЧН № 0330587 на право на земельну частку (пай) розміром 4,55 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Ічнянською РДА 02.10.1997 року за № 251 по колишньому КПСП «Гужівка», на підставі якого у 2003 році були виготовлені державні акти на право власності на земельні ділянки площею 3,87 та 0,50 га серії ЧН № 198740 та серії ЧН № 194722 відповідно. З урахуванням викладеного позивач просив витлумачити заповіт від 16 листопада 2001 року, посвідчений секретарем виконкому Гужівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 106, вчинений заповідачем ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , що він розповсюджується на земельну ділянку площею 3,87 га, розташовану на території Гужівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, надану для ведення особистого селянського господарства згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЧН № 198740, виданого 20 травня 2003 року Ічнянською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації від 06 лютого 2003 року № 48 та земельну ділянку площею 0,50 га, розташовану на території Гужівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, надану для ведення особистого селянського господарства згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЧН № 194722, виданого 20 травня 2003 року Ічнянською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації від 06 лютого 2003 року № 48.

Суд не бере до уваги відзив на позов., який надійшов до суду 15.09.2020 року від ОСОБА_2 , оскільки до нього не прикладені документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

За клопотанням позивача ухвалою судді від 14 серпня 2020 року витребувано від приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Бараненко І.К. копію спадкової справи, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с. 22-23).

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило.

У судове засідання позивач не з`явився, який у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача Ічнянської міської ради у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Ураховуючи, що всі учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с. 7), яка доводилася матір`ю позивачу (а.с. 14).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 3,87 та 0,50 га згідно державних актів серії ЧН № 198740 та серії ЧН № 194722 відповідно (а.с. 8, 9).

Зазначені вище земельні ділянки були видані взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0330587 розміром 4,55 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Ічнянською РДА 02.10.1997 року за № 251 по колишньому КПСП «Гужівка» (а.с. 12).

16 листопада 2001 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 земельний та майновий пай в КСП «Гужівка» (а.с. 10, 11).

Із копій державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 198740 площею 3,87 га та серії ЧН № 194722 площею 0,50 га вбачається, що вони видані на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 8, 9).

Довідкою комунального підприємства Соснівської служби утримання будинків Черкаської міської ради від 08.11.2011 року № 6373 підтверджується, що ОСОБА_3 на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 13).

Як убачається з копії спадкової справи № 23/2011, заведеної приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Бараненко І.К. 12 вересня 2011 року, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 (а.с. 30-56), якому було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на автомобіль.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За змістом статті 317 ЦК України право розпорядження майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном.

У силу ст. 202, 1233, 1247 ЦК України заповіт є правочином.

Частиною п`ятою статті 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни.

Відповідно до частин першої, другої статті 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Відповідно до статті 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Проте тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.

Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини.

При цьому, частина друга статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину при тлумаченні заповіту, не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту.

Аналізуючи зібрані по справі докази суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки з тексту заповіту вбачається, що ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 земельний та майновий пай в КСП «Гужівка», а не земельні ділянки згідно державних актів, які були видані ОСОБА_3 у 2003 році, при цьому остання за життя не скористалася правом, передбаченим статтею 1254 ЦК України, згідно з якою заповідач мав право у будь-який час скасувати заповіт, скласти новий заповіт чи внести до заповіту зміни, тому підстави для тлумачення заповіту відсутні.

Так як у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, тому судові витрати відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на останнього.

Керуючись ст. 202, 213, 1216, 1218, 1233, 1235, 1247, 1254, 1256 ЦК України, ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Ічнянської міської ради Чернігівської області та ОСОБА_2 про тлумачення заповіту відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Ічнянська міська рада Чернігівської області, місце розташування: площа Т.Шевченка, 1, м. Ічня, Чернігівська область, .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 22 грудня 2020 року.

Головуючий суддя В.М.Овчарик