Справа № 212/3834/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Козлова Ю.В.

за участю секретаря судового засідання Маш ошиної Ю.О.

без участі сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.04.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н. За умовами цього договору відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначено, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитування та надав згоду на те, що Анкета-Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку, складена між ним та банком є договір про надання банківських послуг. Позивачем умови договору в частині надання відповідачеві кредитних коштів було виконано, однак у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору стосовно своєчасного повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними, іншими платежами згідно Договору про надання банківських послуг, виникла заборгованість, яка станом на 30.04.2018р. становить 27 315 грн. 35 коп. На підставі зазначеного, представник АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь зазначену суму заборгованості за кредитом та судові витрати по справі.

Заочним рішенням від 26.10.2010 позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 задоволено частково.

18.03.2020 відповідач ОСОБА_1 звернувся з заявою про перегляд заочного рішення від 26.10.2018.

Ухвалою суду від 23.03.2020 поновлено пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного розгляду, призначено заяву до судового розгляду на 10 квітня 2020 року.

Ухвалою від 10 квітня 2020 скасоване заочне рішення, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в позовній заяві, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на підстави викладені у позові.

Представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на підставі викладені у заяві.

Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.1 ст. 3 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України).

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29).

Представник позивача на обґрунтування своїх вимог, зазначив, що між Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір б/н від 23.04.2008 року.

За умовами укладеного договору, ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Даний договір був укладений на підставі особистої Анкети-Заяви відповідача про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку» складає між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» Договір про надання банківських послуг, про що свідчить його особистий підпис у заяві.

Відповідно дост. 628 ЦК Українизміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями статті 638 ЦК України закріплено, що договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1ст. 80 ЦПК Українидостатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

При цьому, відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження своїх доводів позивачем надано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 23.04.2008. Із доданої до позовної заяви анкети-заяви підписаної відповідачем не вбачається,що ОСОБА_1 отримав умови та правила, з якими він погодився. АТ КБ «Приватбанк» посилається на заяву-анкету від 23.04.2008, а до матеріалів позовної заяви долучена анкета-заява від 06.05.2008, в якій встановлена сума взятого кредиту 250 грн, базова процентна ставка 22,8% з розрахунків 360 днів у році, та термін дії договору відповідає термін дії картки, що становить три роки від дати видачі.

Таким чином, суду не надано доказів, що між сторонами було укладено договір від 23.04.2008 року на отримання кредиту у розмірі 5000 гривень та за яким проведено розрахунок заборгованості.

Позивачем не було надано додаткових доказів укладення кредитного договору між сторонами.

Суду не надано доказів того, що позивач надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, зазначених позивачем у позовній заяві, а відповідач відповідно взяв на себе зобов`язання з повернення кредиту, сплати винагороди та неустойки у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

Матеріали справи не містять також доказів на підтвердження видачі відповідачу саме кредитної карти, її виду та строку дії, а також розміру наданого кредиту, що позбавляє суд можливості перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів та пені.

Виписки з рахунку, у випадку, якщо він був відкритий на ім`я відповідача, до позовної заяви також не надано.

Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не відноситься до договору від 06.05.2008.

Оскільки позивачем не доведено факту укладення кредитного договору, суд приходить до переконливого висновку, що заявлені банком позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 27315,35 грн. є недоведеними.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2ЦПК України завданнямцивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимогАкціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити у повному обсязі за недоведеністю.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то судові витратиАкціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» по справі підлягають віднесенню на сторону позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,77,81,141,247,259,263-268,354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу на протязі тридцяти днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», ЄДРПОУ - 14360570, юридична адреса: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача: адвокат Журавель Олександр Олегович, адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: Ю. В. Козлов