У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

03.01.2020 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду

Вінницької області Шепель К.А.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, начальника слідчого відділення Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюка Володимира Володимировича, слідчого слідчого відділення Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Майченка Анатолія Миколайовича, прокурора Жмеринської місцевої прокуратури Остапенко Мар`яни Василівни про відшкодування моральної шкоди за бездіяльність з 15 жовтня 2019 року по 17 грудня 2019 року, -

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 17 грудня 2019 року звернувся до суду з цим позовом до Держави Україна в особі «держказнслужби», начальника СВ Жмеринського ВП Олексюка Володимира Володимировича, слідчого цього відділу Майченка Анатолія Миколайовича, Жмеринського прокурора Остапенко Мар`яни Василівни «про відшкодування моральної шкоди за триваюче хамство правоохоронних органів по кримінальному провадженню за період 15.10.19 по 17.12.19».

Ухвалою суду від 18 грудня 2019 року позовна заява була залишена без руху, позивачеві наданий строк тривалістю п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви та викладення її у новій редакції. Позивачеві було також роз`яснено, що коли він відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Позивач 27 грудня 2019 року подав до суду позовну заяву, в якій виконав вимоги щодо

- зазначення найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

- зазначення повного найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс;

- виключення з позовної заяви образливих для учасників розгляду справи слів, а також слів та висловів на російській мові (чисельні граматичні та синтаксичні помилки до уваги не брались).

Водночас, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху суддею наголошувалось на відсутність обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються по 20000 грн з кожного, як зазначив позивач, «відповідача правоохоронних органів». В новій позовній заяві позивач обґрунтував, як він вважає, такий розрахунок своїми стражданнями в старому віці.

Вважаю, що ця вимога не виконана з огляду на таке.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Позивачем повинні бути викладені та обґрунтовані позовні вимоги в цій частині таким чином, щоб вони були зрозумілі не тільки для нього, але й для суду та інших учасників розгляду справи. Оскільки реалізація права позивача на суд має відбуватись таким чином, щоб не порушувати права іншої сторони (про це також наголошувалось суддею в ухвалі про залишення позовної заяви без руху).

Тому незрозуміло, як бездіяльність відповідачів з 15 жовтня 2019 року по 17 грудня 2019 року призвела до страждань позивача в старому віці.

Далі в ухвалі про залишення позову без руху наголошувалось на необхідність викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Позивач знову посилається на ухвалу суду від 15 жовтня 2019 року про відкриття провадження «за бездіяльність відповідачів» по кримінальному провадженню № 0000060 від 20 листопада 2018 року за статтею 356 КК України, які два місяці після такого відкриття нічого не роблять в цьому кримінальному провадженні. Крім цього, знову ж таки посилається на постанову Вінницького апеляційного суду від 20 вересня 2019 року, як на підставу своїх позовних вимог, не надаючи копію цієї постанови, про що також наголошувалось в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

В цій же ухвалі позивачеві було роз`яснено про необхідність надання доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а також про порядок витребування доказів судом згідно з положеннями статей 83 та 84 ЦПК України. Ця вимога позивачем не виконана. Документи до позовної заяви не додані. Твердження позивача про неможливість отримання копій постанови Вінницького апеляційного суду та копій документів із справи, яка перебуває в провадженні суду, не заслуговують на увагу з огляду на статус позивача у цих справах та його право знімати копії з матеріалів справи на любій стадії процесу.

У новій позовній заяві позивач так і не вказав, в якому порядку він звертається до суду за відшкодуванням моральної шкоди (частина перша статті 5 ЦПК України, на яку він посилається, констатує захист судом прав, свобод та інтересів осіб у спосіб, визначений законом). Про такий спосіб і потрібно було вказати в порядку, визначеному статтею 1176 ЦК України за спеціальними підставами відповідальності, чи за правилами частини шостої цієї статті, коли така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Що стосується вимоги позивача про забезпечення його можливості користуватись послугами перекладача у судовому засіданні.

Конституційний Суд України у справі про офіційне тлумачення положень статті 10 Конституції України (справа про застосування української мови) від 14.12.99 р. роз`яснив: «українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом». З урахуванням такого тлумачення, суд не вправі вести процес на іноземній мові в жодному випадку.

Згідно з частиною другою статті 75 ЦПК України, перекладач допускається ухвалою суду за заявою учасника справи або призначається з ініціативи суду.

Отже, за наявності у судовому засіданні перекладача, який відповідає вимогам частини першої статті 75 ЦПК України, суд за заявою позивача обов`язково допустить цього перекладача до участі у справі.

Таким чином, позивач не повністю усунув недоліки своєї позовної заяви, на які звертав увагу суддя при винесенні ухвали про залишення позовної заяви без руху. При цьому йому було роз`яснено про наслідки невиконання такої ухвали.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного вважаю, що позовну заяву слід вважати неподаною і повернути позивачеві.

Повертаючи позовну заяву, знову звертаю увагу на практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Однак право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, начальника слідчого відділення Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюка Володимира Володимировича, слідчого слідчого відділення Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Майченка Анатолія Миколайовича, прокурора Жмеринської місцевої прокуратури Остапенко Мар`яни Василівни, про відшкодування моральної шкоди за бездіяльність з 15 жовтня 2019 року по 17 грудня 2019 року вважати неподаною та повернути позивачеві.

На ухвалу може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів з дня її винесення.

Суддя Костянтин Шепель