ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року

м.Суми

Справа №592/2104/20

Номер провадження 22-ц/816/1268/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Ткачук С. С. , Хвостика С. Г.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 березня 2020 року, у складі судді Алфьорова А.М., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», мотивуючи вимоги тим, що він перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», яке у порушення вимог ст. 24 Закону України «Про оплату праці» у встановлені законом строки не виплачує заробітну плату, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої станом на 14 лютого 2020 року становить 68362 грн 36 коп, яку і просив стягнути.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 березня 2020 року позов ОСОБА_1 до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати задоволено.

Стягнуто з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у розмірі 68362 грн 36 коп.

Стягнуто з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» в дохід держави судовий збір у сумі 840 грн 80 коп.

В апеляційній скарзі АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в частині розміру визначеної до стягнення суми невиплаченої заробітної плати, зменшивши суму стягнення з 68362 грн 36 коп до 54730 грн 36 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що копія розрахункового листа, яка додана до позовної заяви, не завірена належним чином, не є належним та допустимим доказом підтвердження факту та розміру заборгованості із заробітної плати.

Вказує, що позивачу була виплачена частина заробітної плати, а саме: за половину листопада 2019 року 4859 грн (доручення № 47906 від 18 лютого 2020 року), за другу половину листопада 2019 року 4860 грн (доручення № 48106 від 25 лютого 2020 року), за другу половину грудня 2019 року 3913 року (доручення 48402 від 06 березня 2020 року), а тому належна до виплати позивачу заробітна плата становить 54730 грн 36 коп (68362 грн 36 коп 4859 грн 4860 грн 3913 грн ).

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2020 року: 2102 грн х 100 = 210200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач у встановлені строки не виплачував заробітну плату, внаслідок чого перед позивачем виник борг з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, сума якого становить 68362 грн 36 коп.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про наявність підстав для стягнення з товариства заборгованості із заробітної плати позивача.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (а.с. 5).

Згідно з наданим позивачем розрахунковим листом за січень 2020 року, виданим йому роботодавцем, заборгованість підприємства із заробітної плати становить 97370 грн 37 коп, з яких 29008 грн 01 коп стягнуто за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 2018 року (а.с. 6, 7), відповідно заборгованість склала 68362 грн 36 коп.

Відповідно до положень ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ст. 94 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною 1 ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем, в порушення приведених норм матеріального права, своєчасно не було виплачено позивачу заробітну плату, внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, за змістом ст. 110 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Судом першої інстанції справу було вирішено на підставі наявних в матеріалах справи доказів, а тому доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції ухвалено на підставі неналежних і недопустимих доказів, не заслуговують на увагу колегії суддів апеляційного суду.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 24 лютого 2020 року Ковпаківським районним судом м. Суми постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, якою відповідачеві надано 15-денний строк із дня вручення цієї ухвали на подачу відзиву та витребувано з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» довідку про заборгованість із заробітної плати позивача. Справу призначено до розгляду на 08 год 30 хв 16 березня 2020 року (а.с. 10).

Вказана ухвала надіслана відповідачу для виконання, отримана ним 03 березня 2020 року (а.с. 12), а 16 березня 2020 року (в межах наданого судом строку), у день ухвалення рішення у справі, АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» подало відзив на позовну заяву та докази виплати позивачу частини заборгованості із заробітної плати (а.с. 16, 17, 18, 19), які судом при ухваленні рішення не були враховані.

Аналогічні докази додані відповідачем до апеляційної скарги.

Так, згідно з наданими дорученнями ОСОБА_1 було виплачено:

- доручення № 47906 від 18 лютого 2020 року за половину листопада 2019 року 4859 грн;

- доручення № 48106 від 25 лютого 2020 року за другу половину листопада 2019 року 4860 грн;

- доручення 48402 від 06 березня 2020 року за другу половину грудня 2019 року 3913 грн.

На підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе прийняти вказані докази як такі, що не були подані відповідачем до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у відповідача заборгованості із заробітної плати перед позивачем, але неправильно визначив розмір цієї заборгованості, тому рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості необхідно змінити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати у сумі 54730 грн 36 коп (68362 грн 36 коп 4859 грн 4860 грн 3913 грн ), а не 68362 грн 36 коп, як помилково визначив суд першої інстанції.

При задоволенні апеляційної скарги, відповідно до 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем за апеляційний перегляд справи у сумі 1261 грн 20 коп підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 березня 2020 року змінити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у сумі 54730 грн (п`ятдесят чотири тисячі сімсот тридцять гривень) 36 коп.

Судовий збір за апеляційний перегляд справи у сумі 1261 грн 20 коп компенсувати Акціонерному товариству «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді : О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук

С.Г. Хвостик