КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 757/60522/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3622/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Матійчук Г.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

4 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Рейнарт І.М., Мостової Г.І.,

при секретарі - Хоменко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 26 листопада 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив судстягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №0 від 19 лютого 2007 року (в системі обліку банку договір №1) по кредиту та процентам у розмірі 60828.25 доларів США та пені у розмірі 11519.23 грн. та понесені судові витрати у розмірі 23519 грн. 93 коп.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 26 листопада 2019 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник «УкрСиббанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року відкрито провадження у даній справі.

З матеріалів справи вбачається, що судові засідання призначалися неодноразово.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що представником позивача подано клопотання про розгляд без його участі, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання судом такого клопотання електронною поштою.

Як пояснив в судовому засіданні представник скаржника, електронне повідомлення, направлене суду першої інстанції 26 листопада 2019 року не було підписано електронним підписом сторони.

Відповідно до п. 8.2.23 Положення про порядок використання ресурсів локальної обчислювальної мережі в Державній судовій адміністрації України, територіальних управліннях Державної судової адміністрації України, місцевих та апеляційних судах загальної юрисдикції, затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України № 164 від 4 грудня 2013 року (з наступними змінами), обробці не підлягають електронні листи, в яких відсутня зворотна електронна адреса, зворотна адреса невідома та в тексті листа відсутній підпис, за яким можливо ідентифікувати відправника. Відкривати файли, що приєднані до таких електронних листів, суворо забороняється.

Як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом АТ «УкрСиббанк» звернулося 6 грудня 2016 року.

4 квітня 2017 року ухвалою суду позовну заяву повернуто позивачу для подачі до належного суду.

4 вересня 2017 року ухвалою Апеляційного суду міста Києва скасовано вищевказану ухвалу та 14 листопада 2017 року судом першої інстанції відкрите провадження у справі.

Після перегляду в апеляційному порядку ухвали суду про відкриття провадження у справі, неодноразово призначалось підготовче засідання.

8 лютого 2019 року в порядку автоматичного перерозподілу справ, дана справа передана для розгляду судді Матійчук Г.О.

16 травня 2019 року відбулося підготовче засідання та призначено судове засідання по справі на 15 липня 2019 року.

15 липня 2019 року за клопотанням представника позивача оголошено перерву до 20 вересня 2019 року.

20 вересня 2019 року позивач не з`явився у судове засідання, хоча був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою (т. 1 а.с. 232).

26 листопада 2019 року позивач також не з`явився у судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується зворотним повідомленням, наявним в матеріалах справи (т. 1 а.с. 233).

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач двічі не з`явився у судове засідання.

Разом з цим, суд першої інстанції не врахував конкретні обставини справи, що позов подано ще у грудні 2016 року, тривалість розгляду даної справи виникла не з винної поведінки позивача, який не втрачає інтерес до даного спору.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини гарантії регламентовані статтею 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.. 179 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 26 листопада 2019 року скасувати, направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 5 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді