Справа № 199/2213/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2020 року суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Руденко В.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення її позову до Дніпровської міської ради, Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , Державного реєстратора департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Одринської Олени Вячеславівни про визнання протиправними дій, скасування рішення та державної реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача повторно звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :01:640:0126 з цільовим призначенням: землі житлової та громадської забудови, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна має реєстраційний номер: (№ 101); заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії, перелік яких міститься в Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" щодо вказаної земельної ділянки; заборонити Управлінню державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, м. Дніпрі іншим уповноваженим органам державної влади, місцевого самоврядування здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості на спірній земельній ділянці; заборонити суб`єктам господарювання у сфері геодезії, картографі, здійснювати будь-які геодезичні, польові, земляні роботи виміри, тощо на земельній ділянці; заборонити відповідачам вчиняти із земельною ділянкою площею 0,1000 та з кадастровим номером :01:640:0126, розташованої у АДРЕСА_1 , дії, спрямовані на зміну її цільового призначення, укладати договори, вчиняти інші правочини стосовно цієї земельної ділянки, а також проводити на ній будь-які будівельні, геодезичні, земельні, польові роботи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до положень ст 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Проте, позивачем не надано суду доказів на підтвердження вчинення відповідачами дій, спрямованих на порушення прав позивача після пред`явлення позову до суду. Самі лише твердження позивача про потенційну неможливість виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову. Фактично доводи представника позивача є аналогічні його доводам, викладеним у заяві про забезпечення позову від 06.04.2020 року, та зводяться до незгоди з ухвалою суду від 08.04.2020 року про відмову у забезпеченні позову.

Тому суд, на підставі викладеного та керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення її позову до Дніпровської міської ради, Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , Державного реєстратора департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Одринської Олени Вячеславівни про визнання протиправними дій, скасування рішення та державної реєстрації - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 15-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Суддя