Справа № 289/799/19
Номер провадження 2/289/95/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2020 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Сіренко Н.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

24.05.2019 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 25090,48 грн. за кредитним договором б/н від 05.09.2008, за яким останньому було надано кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, як наслідок, станом на 18.04.2019 виникла заборгованість у розмірі 25090,48 грн., яка складається з наступного : 11190,69 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5169,30 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 6309,51 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 750,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн.; 500 грн. - штраф (фіксована складова); 1170,98 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами в сумі 1921,00 грн.

До позову додав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.33,34 зворот.).

Ухвалою від 24.01.2020 відкрито провадження у цій справі та з урахуванням ст. ст. 274, 279 ЦПК України ухвалено її розглядати у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву (а.с.45). Копії ухвали направлено сторонам, а відповідачу разом із копією позову з додатками на 39 арк. (а.с.47), яку, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вручено адресату 18.02.2020 (а.с.49).

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, клопотань про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач має банківську ліцензію за №22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою статті 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.5-8).

Як вбачається з матеріалів справи, 05.09.2008 сторони уклали кредитний договір б/н шляхом підписання Заяви, в якій ОСОБА_1 підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку, зазначивши бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «УНІВЕРСАЛЬНА» - 2000,00 грн., що підтверджується його підписом у заяві (а.с.15).

Договір є дійсним та жодною зі сторін не оспорений.

До кредитного договору банк додав розрахунок заборгованості, який складається з двох частин, а саме: станом на 31.05.2015 (з 05.09.2008 по 31.05.2015) та станом на 18.04.2019 (з 01.06.2015 по 18.04.2019), довідку про умови кредитування та роздруківку Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.9-11,11-14,16,18-32).

З обох розрахунків заборгованості вбачається, що впродовж 2008-2019 років відповідач активно користувався кредитною карткою, отримував кредитні кошти, у зв'язку з чим розмір його кредитних зобов'язань збільшився та ним вносились кошти на погашення заборгованості. Згідно розрахунку останній платіж обліковується 19.07.2018 на суму 50,00 грн.

Дані обставини відповідачем не спростовано, доказів щодо неотримання коштів або їх фактичного повернення ОСОБА_1 не надано.

Отже, відповідач своїми діями визнав наявність кредитних правовідносин з АТ КБ «ПриватБанк».

З розрахунку заборгованості за договором б/н від 05.09.2008, наданого позивачем, вбачається, що відповідач після 19.07.2018 взагалі припинив вносити кошти в рахунок погашення заборгованості, внаслідок чого станом на 18.04.2019 заборгованість складає: 11190,69 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5169,30 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 6309,51 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 750,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн.; заборгованість по судовим штрафам - 1670,98 грн., разом - 25090,48 грн. (а.с.11-14).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором № б/н від 05.09.2008, посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка була підписана відповідачем (а.с.16).

Так, 05.09.2008 ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», про що поставив свій підпис у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Указаною довідкою, з умовами якої погодилася відповідач, передбачена базова процентна ставка - 2,5% на місяць; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, що слідує за звітним.

Крім того, вказаною довідкою передбачено нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості наступним чином: пеня (1) - базова відсоткова ставка за користування кредитом / 30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + пеня (2) - 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць (нараховується один раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 та більше днів при наявності прострочення на суму більше 50 грн.) та штраф при порушенні термінів платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням більше ніж на 30 днів 250,00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с.16).

Таким чином факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується Кредитним договором (який є чинним). Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню.

За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованість за пенею та штрафи (фіксована частина та процентна складова).

Вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11190,69 грн. підлягають задоволенню, оскільки підтверджені належними доказами та не спростовані відповідачем.

Крім того, позивач просить стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 5169,30 грн., при цьому, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не зазначає в позовній заяві та не надає відповідних доказів на підтвердження того, коли і на підставі чого виникла така заборгованість, та яким чином ці кошти були отримані відповідачем, оскільки як в заяві, так і в довідці про умови кредитування відсутні умови та порядок нарахування простроченого тіла кредиту.

Оскільки заборгованість із відповідача стягується в судовому порядку, що свідчить про неналежне виконання останнім своїх зобов`язань за договором, тому наявні підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору. Вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та штрафом підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» передбачено нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості наступним чином: пеня (1) - базова відсоткова ставка за користування кредитом / 30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + пеня (2) - 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць (нараховується один раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 та більше днів при наявності прострочення на суму більше 50 грн.) та штраф при порушенні термінів платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням більше ніж на 30 днів 250,00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с.16).

Зміст наведених положень в Довідці свідчить про те, що вони передбачають за одні і ті ж порушення застосування як пені, так і штрафу, тобто різних видів цивільно-правової відповідальності. Оскільки, відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення суперечить положенням статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає лише штраф в розмірі 1420,98 грн. (250,00 грн. фіксована частина + 1170,98 грн. процентна складова), що забезпечить дотримання справедливого балансу інтересів сторін з огляду на загальну суму стягнення на користь позивача та дозволить реалізувати забезпечувальну функцію неустойки.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд.

Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного кредиту в розмірі 11190,69 грн., нараховані штрафи - 1420,98 грн., а всього - 12611,67 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 965,59 грн. (12611,67 /25090,48х1921,00).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,7, 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 207, 526, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1048-1050, 1054 -1056-1 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 12611,67 грн. (дванадцять тисяч шістсот одинадцять грн. 67 коп.) та судовий збір в розмірі 965,59 грн. (дев`ятсот шістдесят п`ять грн. 59 коп.), а всього 13577,26 грн. (тринадцять тисяч п`ятсот сімдесят сім грн. 26 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Н. С. Сіренко