Справа №: 343/2591/19
Провадження №: 2/0343/68/20
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Керніцького І.І.,

секретаря судового засідання - Оленюк Т.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області цивільну справу 343/2519/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, просить постановити рішення, яким визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на спадкове майно - будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок, літню кухню, сарай, вбиральню, гараж, навіс, криницю, ворота, огорожу після смерті його мами - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу №1460 його дідусеві - ОСОБА_6 на праві особистої приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 ( стара адреса - АДРЕСА_1 ). Його дідусь перебував у шлюбі з його бабою ОСОБА_7 . ОСОБА_8 і ОСОБА_7 була ОСОБА_9 (його мама). 20 вересня 1969 року його мама ОСОБА_9 уклала шлюб з батьком ОСОБА_12 . Оскільки дерев`яний будинок, який належав дідові, вже був досить старим, ще в 1974 році його дід при фінансовій підтримці його батьків збудував біля старого будинку літню кухню. У 1980 році було знесено старий дерев`яний будинок і, так як дід вже був у досить пожилому віці, він дозволив його батькам розпочати будівництво нового будинку. Будівництво тривало до 1991 року. Таким чином, фактично його батьками за власні кошти на місці старого дерев`яного дідового будинку було збудовано новий цегляний будинок, який є на даний час. Проте ні його дід, ні його батьки за життя не оформляли правовстановлюючі документи на новостворені будівлі. Переходів права власності на дане будинковолодіння не реєструвалось. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабця - ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його дідусь - ОСОБА_6 . На день смерті бабці ОСОБА_7 (1996р.) і дідуся ОСОБА_6 (1998 рік.) разом з ним у будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані і постійно проживали: мама - ОСОБА_5 , батько - ОСОБА_12 , він та його сестра - ОСОБА_2 . Крім їхньої мами спадкоємцем першої черги за законом майна його діда ОСОБА_6 був ще їхній син - ОСОБА_13 , але він до їхньої смерті і на день їхньої смерті постійно був зареєстрований і проживав по АДРЕСА_3 , на їхнє майно не претендував і з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався аж до своєї смерті у 2013 році. Таким чином після смерті його діда спадщину прийняла дочка спадкодавця ( мама ) - ОСОБА_5 - як спадкоємець першої черги за законом, яка до дня смерті разом з ним проживала і була зареєстрована, тобто -

вступила у володіння спадковим майном спадкодавця. За життя його мама не переоформила дідову спадщину на себе, крім того - втрачений оригінал документа, який підтверджує право власності нашого дідуся на будинок, залишилась лише його копія. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його мама - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після смерті мами відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 . Як спадкоємці першої черги за законом він з сестрою вчасно звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Після звернення в нотаріальну контору державним нотаріусом Долинського нотаріального округу Белей Е.Ю. їм було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності, оскільки, на думку нотаріуса, їхня мама прийняла лише Ѕ частку дідової спадщини, а на іншу Ѕ частки, як спадкоємець першої черги за законом, міг претендувати мамин брат - ОСОБА_13 . Із такими висновками нотаріуса не погоджується, оскільки: нотаріусом не досліджувались обставини місця проживання ОСОБА_13 , зокрема і будинкова книга на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , дані з якої свідчать про те, що на день смерті діда його дядько ОСОБА_13 і не проживав у цьому будинку, і не був зареєстрований за цією адресою на день смерті діда. Таким чином він не вступав в управлінням спадковим майном його діда ОСОБА_14 . Крім того він ніколи не претендував на це майно, маючи власне житло, і аж до дня своєї смерті (в 2013 році) із заявою про прийняття спадщини не звертався. Нотаріусом не було враховано, що дерев`яного будинку, який за документами був власністю його діда, на день смерті діда вже давно не було в наявності. Замість нього його батьками за власні кошти збудовано є інший - цегляний будинок, хоча правовстановлюючих документів на нього ні його дід, ні його батьки не виготовили. Таким чином вважає, що його мама ОСОБА_5 прийняла від діда не Ѕ, а цілу спадщину, а вона, як спадкоємець першої черги має право на її успадкування після смерті його мами. Про те, оскільки у Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус вказала претендентом на 1/2 дідового майна ОСОБА_13 , а на час подання даного позову він вже помер, тому крім рідної сестри залучає співвідповідачами також дочок ОСОБА_13 - ОСОБА_15 та ОСОБА_3 . За вище вказаних обставин з метою визнання права власності на мамине спадкове він змушений звертатись даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не прибув, однак скерував на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить заявлений позов задовольнити з підстав, вказаних у позові (а.с.42).

Відповідачі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в підготовче судове засідання не з"явились, однак подали заяви про розгляд справи у їхній відсутності, позов визнали та не заперечили щодо його задоволення (43-45).

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом перевірено, що заяви відповідачів про визнання позову не суперечать закону, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб.

Суд, дослідивши здобуті та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення. Позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Згідно із ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), яке здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Згідно копії договору купівлі-продажу № 1460, посвідченого 08.09.1959 року Долинською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого за №361, книга №1, вбачається, що ОСОБА_6 на праві особистої приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 (стара адреса - АДРЕСА_1 ) (а.с.27-28).

Про те, що ОСОБА_6 перебував у шлюбі із ОСОБА_7 , свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 23 березня 1954 року (а.с.6).

У відповідності до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 18.08.1956 року, виданого Долинським райбюро ЗАГС Станіславської області встановлено, що дочкою ОСОБА_6 і ОСОБА_7 була ОСОБА_9 мати позивача (а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 15.02.2002 року встановлено, що ОСОБА_9 у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с.9).

Родинні відносини між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_5 підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , серії НОМЕР_4 від 24.09.1979, де в графі батьки зазначено: батько- ОСОБА_12 , мати - ОСОБА_5 (а.с.7).

Як встановлено в судовому засіданні, з 1974 року до 1991 року ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , ОСОБА_5 здійснювали будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 . Факт придбання ОСОБА_12 та ОСОБА_5 будівельних матеріалів підтверджується, зокрема: копією квитанції №174395 від 7 травня 1982 року на імя ОСОБА_12 за покупку бетону; копією накладної №93 від 16 квітня 1989 року на імя ОСОБА_12 за покупку дощок; копією квитанції № 301 від 28 листопада 1991 року на імя ОСОБА_5 на покупку плитки; копією накладної № 205 від 26 червня 1991 року на імя ОСОБА_5 на покупку розчину; копією квитанції №68 від 06 червня 1992 року на імя ОСОБА_5 на покупку розчину; копією накладної № 118 від 02 червня 1992 року на імя ОСОБА_5 на покупку розчину; копією накладної № 308 від 20 липня 1992 року на імя ОСОБА_12 на покупку цементу; копією накладної № 30764 від 24 червня 1988 року на імя ОСОБА_12 на покупку цементу; копією накладної від 7 червня 1982 року імя ОСОБА_12 на покупку цементу; копією накладної №88 від 15 липня 1986 року на імя ОСОБА_5 на покупку карнизу, розчину та послуги транспорту; копією накладної №26 від 26 червня 1987 року на імя ОСОБА_5 на покупку карнизу; копією накладної №484 від від 29 червня 1987 року на імя ОСОБА_5 на покупку вікон (а.с.29-37).

Однак ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_12 , ОСОБА_5 за життя не оформляли правовстановлюючі документи на новостворені будівлі. Про те, що переходів права власності на дане будинковолодіння не реєструвалось свідчить копія двідки № 234 від 19.06.2019 року, видана Івано-Франківським ОБТІ (а.с.10).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 13.02.1996 року встановлено про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабця позивача - ОСОБА_7 (а.с.16).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 08.05.1998 року вбачається ІНФОРМАЦІЯ_3 помер дідусь позивача - ОСОБА_6 (а.с.17).

Про те, що на день смерті бабці ОСОБА_7 і дідуся ОСОБА_6 позивача разом з ними у будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані і постійно проживали: його мама - ОСОБА_5 , батько - ОСОБА_12 , позивач ОСОБА_1 та сестра - ОСОБА_2 , підтверджується виписками із домової книги (а.с.18-21).

Як вбачається з матеріалів справи, крім мами позивача спадкоємцем першої черги за законом після смерті діда ОСОБА_6 був ще їхній син - ОСОБА_13 , однак він до їхньої смерті і на день їхньої смерті постійно був зареєстрований і проживав по АДРЕСА_3 , на їхнє майно не претендував і з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався аж до своєї смерті у 2013 році. Відсутність реєстрації дядька позивача ОСОБА_13 у будинку, який належав ОСОБА_6 підтверджується копією будинкової книги будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270

Цивільного Кодексу, та була зареєстрована в будинковолодінні, в тому числі і на час смерті батька, й аж до своєї смерті, не заявила про відмову від спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 24.12.2008 року встановлено про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.22).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 .

Про те, що після смерті матері, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зверталися в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини свідчить копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 655/02-31 від 23.09.2016 року державного нотаріуса Долинської районної нотаріальної контори Дуткевич О.Я. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по ј частці кожному на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_6 , спадкоємцем якого за законом до Ѕ частки була дочка - ОСОБА_5 (а.с.23).

Крім позивача ОСОБА_1 , спадкоємцями за законом після смерті матері ОСОБА_5 на Ѕ частки є також його сестра ОСОБА_2 .

Після смерті діда позивача ОСОБА_6 спадкоємцями були: дочка ОСОБА_5 до Ѕ частки та син ОСОБА_13 - до Ѕ частки. А відтак спадкоємцями за законом є дочки ОСОБА_13 : ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які згідно поданих заяв від 03.01.2020 року на спадкове майно не претендують.

Вказане у позові домововолодіння відповідно до копії технічного паспорта складається з житлового будинку, загальною площею 124,3 кв.м (літ.А), літньої кухні (літ.Б), сараю (літ.В), вбиральні (літ.Г), гаражу (літ.Д), навісу (літ. Е), криниці (1/2) (№1), воріт (№2), огорожі (№3) (а.с.11-15).

Суд встановив, що заповіт від імені ОСОБА_5 не посвідчувався. Спадкоємцями за законом, окрім позивача, є його сестра ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які відповідно до поданих суду заяв, не заперечили проти визнання за ОСОБА_1 права власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 (а.с.44-45 ).

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 655/02-31 від 23.09.2016 року державного нотаріуса Долинської районної нотаріальної контори Дуткевич О.Я., у видачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом немає можливості, оскільки відсутні документи власності на майно за померлим та реєстрація права власності не проводилась (а.с. 23).

Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, тому суд, з урахуванням встановленого, вважає, що позивач потребує захисту невизнаного права власності на домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, який прийняв спадщину, однак оформити право власності не має змоги через відсутність правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності ОСОБА_5 на спадкове майно, інші спадкоємці не заперечили щодо визнання права власності на спадкове майно за ОСОБА_1 , тому є достатні підстави, для задоволення даного позову.

На пiдставi викладеного,ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року та ст.ст. 392, 1216, 1258, 1261,1268 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 265, п.6 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на спадкове майно - будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок, літню кухню, сарай, вбиральню, гараж, навіс, криницю, ворота, огорожу після смерті його мами - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , житель АДРЕСА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_5 .

ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_6 .

ОСОБА_4 , жителька АДРЕСА_3 .

Суддя Долинського районного суду І.І.Керніцький