Справа № 521/8893/20
Провадження № 2/521/2744/20
21 серпня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Мирончук Н.В.,
секретаря судового засідання - Юраш К.Ю.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Одеська Нова Біржа, про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним,
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Одеська Нова Біржа, про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним.
В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 622/98, який зареєстровано 24.03.1998 року Одеською Новою Біржею в «Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості», їй на праві власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 33,6 кв. м..
25.03.1998 року Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості за позивачем було зареєстроване право власності на вказану квартиру на підставі вищезазначеного договору під № 144, стор. 172 кн. 271 пр.
Однак, позивач стверджує, що не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належною їй квартирою, з підстав недодержання свого часу нотаріальної форми угоди, яка відповідно до чинного законодавства підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню.
Як вказує позивач, угоду було укладено у відповідності до вимог ЗУ «Про товарну біржу», претензій чи будь-яких спорів щодо квартири з моменту укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна № 622/98 не виникло.
На даний час позивач має намір зареєструвати місце проживання родичів у квартирі, але при зверненні до Центру надання адміністративних послуг ОМР ОСОБА_1 було рекомендовано в судовому порядку визнати договір дійсним, у зв`язку з чим позивач звернулась із вказаним позовом до суду.
Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. (а. с. 40)
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені за зареєстрованою адресою, згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. (а. с. 26 - 29, 38 - 39). Про причини неявки суд не повідомили, відзиву чи будь-яких інших клопотань до суду не надали.
У зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку.
На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 622/98, який зареєстровано 24.03.1998 року Одеською Новою Біржею в «Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості», позивачу на праві власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 33,6 кв. м. (а. с. 6 - 7)
25.03.1998 року Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості за позивачем було зареєстроване право власності на вказану квартиру на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 622/98 під № 144, стор. 172 кн. 271 пр. (а. с. 7, зв. б)
Біржове оформлення договору сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному законодавству, що підтверджується державною реєстрацією даного договору ОМБТІ та РОН.
Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» №1957 ХІІ від 10.12.91 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, встановлених законом. Суд, за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсною.
Згідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне, або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми», визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.
Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі - продажу квартири, виконання договору відбулося.
Статтею 41 Конституції України, встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.
Виходячи з системного аналізу вищенаведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним.
Керуючись ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» №1957 ХІІ від 10.12.91 року, ст. ст. 16, 220, 334, 638, 658 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 223, 259, 264, 280 - 284 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Одеська Нова Біржа, про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, задовольнити.
Визнати дійсним договір № 622/98 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 33,6 кв. м., житловою площею 17,7 кв. м., укладений між ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , 1988 року народження, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , з одного боку, та ОСОБА_1 , з другого боку, та зареєстрований 24 березня 1998 року на Одеській Новій Біржі в «Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості», реєстраційний № 622/98, від 24.03.1998 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів, з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені ст. 354-355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук