ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1846/18
Провадження №6/477/14/20
УХВАЛА

про відмову в задоволенні подання

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України

04 лютого 2020 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.

за участі секретаря судового засідання Оселедченко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання приватного виконавця Миколаївського виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2020 року приватний виконавець Миколаївського виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович (далі приватний виконавець) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання приватний виконавець зазначив, що в нього на виконанні перебуває виконавче провадження №60221745 з примусового виконання виконавчого документа виконавчого листа №477/1846/18, виданого Жовтневим районним судом Миколаївської області 28 лютого 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 543258, 83 грн. За місцем реєстрації ОСОБА_1 не мешкає, місце його перебування не відоме. Посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання виконавчого документа, що відповідно до статті 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» є підставою встановлення обмежень, приватний виконавець просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язання.

Згідно частини четвертої статті 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Розгляд подання призначено на 31 січня 2020 року з викликом приватного виконавця.

У судове засідання 31 січня 2020 року приватний виконавець не з`явився, відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового розгляду відсутні, що зумовило відкладення судового розгляду на 04 лютого 2020 року.

04 лютого 2020 року від приватного виконавця надійшла заява про розгляд подання за його відсутності.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи суд установив наступне.

Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно пункту 5 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (частина третя статті 441 ЦПК України).

Отже, для встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду, необхідно довести факт ухилення боржника від виконання зобов`язань.

За загальним правилом, ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням це будь-які свідомі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Сам факт наявності невиконаних зобов`язань не може бути достатньою підставою для встановлення обмеження у виїзді за межі України.

Зі змісту статті 441 ЦПК України в системному аналізі зі статтями 12, 81, 83 ЦПК України, убачається, що обов`язок доказування у справах про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України покладається на державного (приватного) виконавця.

Як установлено в судовому засіданні, 17 січня 2019 року Жовтневим районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист №2/477/148/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 543258,83 грн (а.с.64).

На підставі зазначеного виконавчого документа приватним виконавцем 03 жовтня 2019 року відкрито виконавче провадження за №60221745 (а.с.65).

Після відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем проведено низку виконавчих дій, зокрема, 03 жовтня 2019 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, 18 жовтня 2019 року та 11 грудня 2019 року здійснені виходи за місцем реєстрації боржника, направлені запити щодо реєстрації місця перебування боржника, про одержання ним пенсії та його роботи, наявність відкритих рахунків у банківських установах, отримання боржником паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Боржник ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , але за зазначено адресою не проживає, що підтверджується довідкою Білозірської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 09 грудня 2019 року (а.с.79).

Місце перебування боржника не відоме, про що свідчать акти приватного виконавця від 18 жовтня 2019 року та 11 грудня 2019 року (а.с.68,78).

Указана обставина може бути підставою для звернення приватного виконавця з поданням у порядку статті 438 ЦПК України.

Суд також установив, що в матеріалах подання відсутні докази отримання боржником будь-яких офіційних документів, що видані приватним виконавцем.

Подання приватного виконавця не містить жодних посилань на конкретні факти навмисного чи іншого свідомого невиконання обов`язку боржником, тобто коли виконати цей обов`язок у божника є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

При цьому, факт наявності у боржника паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 11 березня 2019 (4812) та FB НОМЕР_2 від 25 лютого 2015 року (4803) та перетин ним державного кордону України не може свідчити про його ухилення від виконання зобов`язань, без сукупності інших доказів, що можуть підтвердити таке ухилення.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про передчасність подання, оскільки викладені у поданні обставини не можуть бути достатньою підставою для застосування відносно боржника тимчасового обмеження в праві виїзду за межі України.

Керуючись статтями 258, 259, 260, 261, 441 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СУДДЯ С.М.ГЛУБОЧЕНКО