Справа № 569/5806/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді Бердій М.А.,

при секретарі Самедовій Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне подання державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) ОСОБА_1 . про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа, суд -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції м.Львів Джумига М.П. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа.

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у Рівненському міському відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) знаходиться виконавче провадження №59698620 по примусовому виконанні вимоги про сплату боргу «Ф-21789-17-у від 11.05.2019 року виданої Головним управлінням ДФС у Рівненській області про стягнення з ОСОБА_2 боргу в розмірі 19041,18 грн. в дохід держави. Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, боржника повідомлено у визначеному законодавством порядку, однак боржником виконавчий документ не виконується.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:.

Як було встановлено в судовому засіданні, на виконанні у Рівненському міському відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) знаходиться виконавче провадження №59698620 по примусовому виконанні вимоги про сплату боргу «Ф-21789-17-у від 11.05.2019 року виданої Головним управлінням ДФС у Рівненській області про стягнення з ОСОБА_2 боргу в розмірі 19041,18 грн. в дохід держави.

01 серпня 2019 року державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Джумигою М.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження серії ВП№59698620 по виконанню вказаної вимоги про сплату боргу. Однак постанова про відкриття виконавчого провадження не була отримана боржником ОСОБА_2 так як за вказано адресою боржник не проживає.

07 серпня 2019 року державним виконавцем направлено виклик боржнику ОСОБА_2 з вимогою з`явитись до виконавця та покладено на останнього ряд інших обов`язків.

Згідно листів Управління пенсійного фонду України №, № від 11 жовтня 2019 року боржник ОСОБА_2 доходи у вигляді заробітної плати чи пенсії не одержує.

Із відповіді ДФС України № від 25 вересня 2019 року на запити державного виконавця про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах України боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями вбачається, що боржник ОСОБА_2 на обліку в органах ДПС України не перебуває.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України.

Відповідно до ст.12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Із матеріалів справи вбачається, що державний виконавець звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань за вимогою про сплату боргу, не вживає заходів щодо виконання зобов`язань за рахунок належного йому майна і доходів.

Отже, в контексті вищезазначених норм права, державний виконавець повинен був довести факт свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

З представлених суду документів не вбачається, що з моменту відкриття виконавчого провадження 01 серпня 2019 року державним виконавцем вчинялися будь-які виконавчі дії, спрямовані на виконання вимоги про сплату боргу. Наявні у справі повідомлення Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України не свідчать про ухилення ОСОБА_2 від виконання обов`язку, покладеного на нього вимогою про сплату боргу.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. При чому згідно з частиною 3 указаної статті це на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі Гочев проти Болгарії (Gochev v. Bulgaria від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

З огляду на вищенаведене можна дійти висновку, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника без встановлення факту ухилення від виконання зобов`язань не буде відповідати одному із критеріїв, визначених ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, за яких обмеження права на свободу пересування може бути виправдане.

Доказів того, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання вимоги про сплату боргу державним виконавцем не наведено і в судовому засіданні не було здобуто.

Будь - яких доказів умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань, державний виконавець суду не надав.

Таким чином, на час звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, факт ухилення боржником від виконання зобов`язань, покладених на нього вимогою про сплату боргу, не встановлено.

Оскільки, відповідно до ч. 4ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Із матеріалів, долучених до подання, не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України. Судом не встановлено фактів, що утруднюють чи роблять неможливим примусове виконання вимоги про сплату боргу та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України, тому подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України є передчасним та таким, що не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.441 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Джумиги М.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним Кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.