Справа № 450/1216/20 Провадження № 2/450/1135/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Нестерак Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 191112 грн. 99 коп., що включають в себе 171112 грн. 99 коп. шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 20000 грн. завданої моральної шкоди. Мотивував свої вимоги тим, що 31 серпня 2019 року на 542 км автодороги «Київ - Чоп» відбулася ДТП за участю автомобіля марки «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_1 під його керуванням та транспортного засобу марки «Шкода» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням відповідача. Постановою Берегівського районного суду Закарпатської області відповідача визнано винуватим у вчиненні вказаної пригоди та накладено на нього адміністративне стягнення. Повідомляє, що внаслідок ДТП йому завдана майнова шкода у розмірі 271112 грн. 99 коп., 100000 грн. з яких йому 19 лютого 2020 року виплачено МТСБУ. Крім того зазначає, що йому завдана моральна шкода, яку він оцінює у 20000 грн., яка полягає у отриманих внаслідок пригоди душевних стражданнях у зв`язку зі знищенням його майна, небажання відповідача відшкодувати завдану шкоду добровільно. Враховуючи наведене, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 27 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

01 червня 2020 року від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 02 червня 2020 року представнику позивача відмовлено у задоволенні заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

24 червня 2020 року від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

03 вересня 2020 року від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 08 вересня 2020 року заява представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції залишена без розгляду.

Ухвалою від 15 вересня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак остання 20 жовтня 2020 року подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом поміщення оголошення на веб-сайті суду про його виклик у судове засідання.

Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи.

Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2019 року у справі № 297/2275/19 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З постанови вбачається, що 31 серпня 2019 року о 16 год. 40 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Шкода» номерний знак НОМЕР_3 на 542 км автодороги «Київ - Чоп» не обрав безпечної швидкості руху, не дотримуючись безпечної дистанції, здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_1 .

Зазначена постанова не оскаржувалася та набрала законної сили 29 жовтня 2019 року.

За ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З огляду на вказане, винуватість відповідача ОСОБА_2 у ДТП, внаслідок якої позивачу завдано майнову шкоду, доведена вищенаведеними доказами. Відтак, саме відповідач несе майнову відповідальність за завдану шкоду.

За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З картки міжнародного страхування відповідальності власників транспортних засобів вбачається, щоавтомобіль марки «Шкода» номерний знак НОМЕР_2 застрахований у страховій компанії «Альфа Страхування».

Звітом № SOS_02 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобі від 10 жовтня 2019 року стверджується, що розмір збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу марки «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_1 станом на дату оцінку 31 серпня 2019 року становить 271112 грн. 99 коп.

Відповіддю МТСБУ № 8.3-01/б/6076 від 20 лютого 2020 року встановлено, що воно прийняло рішення про здійснення на користь ОСОБА_1 регламентної виплати, розмір якої розраховано відповідно до наявних у матеріалах справи документів.

Як вбачається з виписки по картковому рахунку ОСОБА_4 від 18 березня 2020 року, 19 лютого 2020 року він отримав від МТСБУ 100000 грн.

З огляду на вказане, сума майнової шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 171112 грн. 99 коп., яка становить різницю між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та виплаченою сумою страхового відшкодування.

Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 20000 грн. суд зазначає наступне.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Виходячи зі змісту вказаних норм матеріального права та положень ст. 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивач, заявляючи вимогу про відшкодування шкоди, повинен зокрема довести такі складові: протиправну поведінку відповідача; настання шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою; вину завдавача шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року (із змінами та доповненнями), у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру в наслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Враховуючи наведені обставини, суд частково погоджується з покликаннями позивача про те, що внаслідок ДТП йому була завдана моральна шкода. Так, очевидно, що знищення транспортного засобу викликає гострі душевні страждання, які неможливо визначити у грошовому вимірі. Аналогічно докладання позивачем додаткових зусиль для відновлення порушеного права, що призводить до порушення нормального способу життя також завдало моральної шкоди.

Визначаючи розмір грошової компенсації за завдану позивачу моральну шкоду, суд враховує характер правопорушення, глибину і тривалість душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача. Тому, керуючись принципами розумності і справедливості, суд вважає достатньою компенсацію у розмірі 10000 грн.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що мотиви, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, частково знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 181112 грн. 99 коп., що включають в себе 171112 грн. 99 коп. шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 10000 грн. завданої моральної шкоди.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1911 грн. 13 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 23, 203, 215, 220, 799, 1167, 1172, 1187, 1188, 1194 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 181112 грн. 99 коп., що включають в себе 171112 грн. 99 коп. шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 10000 грн. завданої моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1911 грн. 13 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації проживання АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Луцьким МВ УМВС України у Волинській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Суддя Мусієвський В.Є.