ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/1579/19
Номер провадження 2/292/43/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И
14 квітня 2020 року смт.Пулини
Червоноармійського районного суду Житомирської області
Суддя - Гуц О.В.
секретар судового засідання Саламатова О.М.
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Цвіт-2014» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати.
Згідно даного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір укладено на 10 років.
07 грудня 2016 року право оренди ТОВ «Агро-Цвіт-2014» на належну їй земельну ділянку на підставі вищезазначеного договору було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32779279 від 07.12.2016 року, номер запису про інше речове право: 17875349), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Примірник договору оренди відповідач їй не надав, але вона пам"ятає, що за умовами договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а саме 1 202,63 грн. Орендна плата вноситься в строк до 31 грудня поточного року.
Проте, протягом 2017-2018 років ТОВ «Агро-Цвіт-2014» не виконує належним чином взяті на себе зобов"язання за договором та не сплачує орендну плату за користування належною їй земельною ділянкою.
Враховуючи, що відповідач істотно порушив умови договору - систематично не сплачував орендну плату за користування належною їй земельною ділянкою, а саме мали місце несплати передбаченої договором, орендної плати за 2017 та 2018 роки, то є всі підстави для розірвання договору оренди землі та стягнення невиплаченої орендної плати.
Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 06.12.2019 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання на 26.12.2019 року об 11 год. 10 хв., яке було відкладено на 15.01.2020 року о 15 год. 00 хв.
Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 15.01.2020 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду на 14.02.2020 року о 15 год. 20 хв., яке неодноразово було відкладено.
Позивач в судове засідання не з"явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача у судові засідання, призначені на: 14.02.2020 року, 03.03.2020 року, 25.03.2020 року та 14.04.2020 року, не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв від нього, а також відзиву на позов, на адресу суду не надходило.
З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності .
Згідно ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Як вбачається з ч.1 ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря: - використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; - дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; - дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; - своєчасного внесення орендної плати.
Згідно ч.1 статті 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Законодавець в пункті в) ч.1 ст.96 Земельного кодексу України встановив обов`язок орендаря своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Відповідно до п."д" ч.1 ст.141 Земельного кодексу України підставою для припиненя права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як встановлено судом, з часу підписання договору та передачі в оренду земельної ділянки, тобто з 01.11.2016 року, відповідач не виконує умови договору оренди землі, а саме - систематично несплачує позивачу орендну плату за користування належною їй земельною ділянкою за 2017-2018 роки, тобто ОСОБА_1 була позбавлена того, на що розраховувала при укладенні договору.
Відповідач будь-яких доказів на підтвердження того, що ним було сплачено ОСОБА_1 орендну плату за 2017-2018 роки, суду не надав.
За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Враховуючи наведені вище обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Цвіт-2014" слід задовольнити, розірвати спірний договір оренди земельної ділянки та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати по договору оренди землі від 01.11.2016 року, у розмірі 2 040,82 грн.
Задовольняючи позовні вимоги суд вважає, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 1536,80 грн.
Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу адвоката в сумі 1200 грн. до задоволення не підлягають, оскільки в матеріалах справи відсутній їх розрахунок та вони документально не підтверджені.
На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст. 93, 96, 141 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 13, 24, 32 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 526, 651 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 137, 141, 211, 247, 263-265, 268, 280-283, 288, 289 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Цвіт-2014» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати, задовольнити.
АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 1536 (одна тисяча п"ятсот тридцять шість) грн. 80 (вісімдесят) коп.
Відповідачу, який не з"явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Відповідно до п.п.15.5 та п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення .
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О. В. Гуц