Справа № 147/763/20
Провадження № 22-ц/801/1904/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Натальчук О. А.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 рокуСправа № 147/763/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача: Рибчинського В.П.,

суддів: Голоти Л.О., Копаничук С.Г.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О., представника ОСОБА_1 адвоката Богословського С.В., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Шкодяка Ігоря Антоновича на ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області про відмову у відкритті провадження від 10 серпня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення коштів,

в с т а н о в и в:

В серпні 2020 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про повернення коштів у зв`язку з відмовою виконання зобов`язання.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 10 серпня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за поданою позовною заявою.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, щона даний час є рішення суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що набрало законної сили. Зі змісту позову вбачається, що суть правовідносин, які виникли між сторонами була досліджена судом при ухваленні остаточного рішення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням представник ОСОБА_2 адвокат Шкодяк І.А. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм процесуального права просив оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 жовтня 2019 року Тростянецьким районним судом Вінницької області постановлено рішення у цивільній справі №409/172/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення коштів, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти в сумі 119 556,04 грн та судовий збір у розмірі 1195,56 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 30 березня 2020 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2019 року з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову (а.с. 13-16).

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про повернення коштів у зв`язку з відмовою виконання зобов`язання, вже існувало рішення суду, яке набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є рішення, що набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет позову, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовом у справі № 409/172/18 позивач ОСОБА_2 просив суд стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 119 556,04 грн, набуті останньою без достатньої правової підстави.

Разом з тим, звертаючись до суду у серпні 2020 року, ОСОБА_2 в своєму позові просив стягнути з ОСОБА_1 кошти в сумі 119 556,04 грн у зв`язку з неналежним виконанням останньою зобов`язання. При цьому позивач послався, в тому числі, на постанову Вінницького апеляційного суду від 30 березня 2020 року, якою було встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини.

Отже, не можна вважати, що між сторонами вже був вирішений спір про той самий предмет і з тих самих підстав і позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Суд першої інстанції на вищевказані обставини належної уваги не звернув, дійшовши помилкового висновку про наявність у справі підстав для відмови у відкритті провадження згідно п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві».

Згідно з позицією ЄСПЛ основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і держава не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки Тростянецьким районним судом Вінницької області ухвалу від 10 серпня 2020 року постановлено з порушенням норм процесуального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст. 379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п .6 ч. 1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Шкодяка Ігоря Антоновича задовольнити.

Ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 10 серпня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота С.Г. Копаничук