СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13755/17

пр. № 2/759/179/20

20 липня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі Марус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про усунення спадкоємця від права на спадкування спадщини за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

14.09.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду з позовом до ОСОБА_2 вимогами якого є усунення спадкоємця ОСОБА_2 від права на спадкування спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 визнання позивача таким, що прийняв спадщину на все належне ОСОБА_3 на день смерті майно по праву чи за законом.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, яка проживала в одній квартирі з відповідачем, який, як і позивач, був її сином. Відповідач проживаючи з матір`ю, ображав її, не здійснював догляд за нею, забирав в неї кошти. За два тижні до смерті ОСОБА_3 , про безпорадний стан якої було відомо відповідачу, він нікого не попереджаючи, завідомо лишивши в небезпеці свою матір, покинув межі України. Відповідач також не приймав жодної участі ні матеріальної, ні фізичної у похованні матері. Позивач посилається на норму ст. 1224 ЦК України, за змістом якої від права на спадкування за законом усуваються особи, що ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 30.01.2018 р. провадження у справі відкрито.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 02.07.2018 р. закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 22.01.2019 року була допитана свідок ОСОБА_4

19.02.2019 року надійшов відзив від відповідача, в якому відповідач зазначає, що відповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержавти право на спадкування.

В судовому засіданні 28.11.2019 року була допитана свідок ОСОБА_5

17.12.2019 р. надійшла відповідь на відзив, де позивач додатково зазначає обставини ухилення відповідача від надання допомоги матері.

24.12.2019 р. від відповідача надійшло заперечення, в якому відповідач спростовує покази свідка, а також доводи позивача.

У судове засідання 20.07.2020 року сторони не з`явились. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантином, однак судом відмовлено у задоволенні даної заяви з огляду на довготривалість карантину та обовязку суду до своєчасного розгляду справи.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторноїй неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) , крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Позивач не з`явився повторно в судове засідання, подавши до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи положення вищезазначеної норми, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача.

Суд встановивши обставини якими обгрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами та застосувавши до них відповідні їм правовідносини дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 02.07.2010 року було складено заповіт, відповідно до якого ОСОБА_3 заповідає все її майно ОСОБА_2 ( а.с. 79)

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.60).

21.03.2017 року Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 із заявами проприйняття спадщини звернулись син померлої ОСОБА_2 та із пропуском встановленого шестимісячного строку - ОСОБА_2 ( а.с. 59, 100).

Таким чином, за відсутності відмови ОСОБА_1 від спадщини за заповітом, спадщина ним є прийнятою.

21.03.2017 року було відкрито спадкову справу №355/2017 відповідно до якої позивач спадкового майна не має.

Позивач у своєму позові посилається на ч.5 ст. 1224 ЦК України, відповідно до якої за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, законодавець розрізняє поняття спадкування за законом та за заповітом.

Таким чином зазначена позивачем норма не може бути застосованою, з огляду на те, що відповідач є спадкоємцем за заповітом. Отже і будь які обґрунтування ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю не можуть слугувати підставою для усунення спадкодавця за заповітом від спадщини.

Керуючись ст.ст. .ст.6-13,18,19,43,71-79,89,141,182,259,223,263-265,268,273, ,354,355, ЦПК України ст. 1217, 1224 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

У задовленні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про усунення спадкоємця від права на спадкування спадщини за заповітом, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя: Миколаєць І.Ю.