Ухвала

Іменем України

03 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 667/1646/14

провадження №61-2280ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н.Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О.М., Білоконь О. В.,

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Дісплей-Плюс» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року за заявою публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Дісплей-Плюс» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року публічне акціонерне товариство «Кристалбанк» (далі ? ПАТ «Кристалбанк») звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заяву мотивовано тим, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 26 червня 2014 року у цивільній справі №667/1646/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 , ТОВ «Дісплей-Плюс» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») заборгованість за кредитним договором від 31 жовтня 2007 року №010/04?02/2126 у розмірі 195 928,35 доларів США, що по курсу НБУ складає 1 720 727,97 грн.

На виконання вказаного рішення видані виконавчі листи, які були звернуті до примусового виконання.

24 травня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк» укладений договір факторингу, за яким ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступлено право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором від 31 жовтня 2007 року №010/04-02/2126, що був укладений між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1

25 травня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк» укладений договір відступлення прав за договором іпотеки від 01 квітня 2008 року, який був укладений у забезпечення кредитного договору.

25 травня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк» був укладений договір відступлення прав за договорами поруки від 31 березня 2008 року, який було укладено з ТОВ «Дісплей-Плюс».

На підставі викладеного, уточнивши вимоги заяви про заміну сторони виконавчого провадження, заявник просив замінити стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ПАТ «Кристалбанк» у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчих листів №667/1646 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 та ТОВ «Дісплей-Плюс».

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2019 року, залишеною без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року, заяву АТ «Кристалбанк про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - АТ «Кристалбанк» у виконавчих листах №667/1646 та виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчих листів №667/1646 відносно боржників ОСОБА_1 та ТОВ «Дісплей-Плюс».

У січні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Дісплей-Плюс» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року.

У касаційній скарзі ТОВ «Дісплей-Плюс», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення.

До касаційної скарги додано клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, однакне надано до суду касаційної інстанції жодних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Разом з тим, із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 6-1355/10 (провадження № 61?12076св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, встановивши, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк» було укладено договори про відступлення права вимоги за кредитними договорами, іпотечними договорами та договорами поруки, згідно з умовами яких права кредитора за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , договором іпотеки від 01 квітня 2008 року та договором поруки від 31 березня 2008 року, який було укладено з ТОВ «Дісплей-Плюс», перейшли до ПАТ «Кристалбанк», дійшов правильного висновку, що товариство набуло прав стягувача за рішенням суду та виконавчими листами, а тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки апеляційного суду, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Дісплей-Плюс» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Дісплей-Плюс» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року за заявою публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Дісплей-Плюс» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. М. Осіян

О. В. Білоконь