Провадження № 2-з/752/240/20
У Х В А Л А

06 серпня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Рожок В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та зобов`язання державного реєстратора скасувати запис про державну реєстрацію,-

встановив:

у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та зобов`язання державного реєстратора скасувати запис про державну реєстрацію.

05.06.2020 року ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва відкрито провадження у зазначеній вище справі.

22.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення зазначеного вище позову.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову зазначив, що предметом позову у даній справі є визнання недійсними договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та зобов`язання державного реєстратора скасувати запис про державну реєстрацію цього ж майна, а тому з метою збереження нерухомого майна та забезпечення виконання рішення суду у майбутньому у разі його задоволення просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Учасники справи у судове засідання не викликались відповідно до правил ч.1 ст. 153 ЦПК України.

За правилами ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Питання щодо забезпечення позову може вирішуватися судом на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або неефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пленумом Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року звернуто увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та зобов`язання державного реєстратора скасувати запис про державну реєстрацію.

Як убачається з матеріалів справи, то вказане нерухоме майно дійсно належало ОСОБА_1 та було предметом договору іпотеки, укладеного між ним та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ТОВ «Мегаінвест Сервіс», яке в свою чергу відчужило квартиру на користь ОСОБА_2 .

Зважаючи на предмет позовних вимог, діями відповідача можуть бути порушені права позивача шляхом подальшого відчуження квартири АДРЕСА_1 , а тому із урахуванням обставин справи, наявна реальна об`єктивна можливість відчуження нерухомого майна, що значно ускладнить розгляд справи, а тому заява про накладення арешту на зазначене вище нерухоме майно, підлягає задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких він звернувся до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, суд -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та зобов`язання державного реєстратора скасувати запис про державну реєстрацію, задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на: квартиру АДРЕСА_1

Стягувач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ;

Боржник - ОСОБА_2 (ідентифікаційний код невідомий, місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: К.Г. Плахотнюк