Справа № 185/3773/20
Провадження № 2-о/185/218/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 серпня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., представника заявника ОСОБА_1 адвоката Микицюри Наталі Миколаївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Павлограда цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області про встановлення факту перебування на утриманні,

В С Т А Н О В И В

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з 04 серпня 1959 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Вони були пенсіонерами, її пенсія була замала у зв`язку з чим вона знаходилася на утриманні свого чоловіка, від якого одержувала матеріальну допомогу, яка була основним джерелом засобів до існування.

Після смерті чоловіка заявниця звернулася до управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області із заявою на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Їй було відмовлено з тих підстав, що вона не надала довідку про перебування на утриманні померлого годувальника - свого чоловіка

ОСОБА_2 тому, вона змушена в судовому порядку встановлювати факт її перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Головіна В.О. від 10.06.2020 р. вищезазначену цивільну справу прийнято до провадження.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, подав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, не заперечував щодо задоволення заявлених вимог.

Дослідивши письмові матеріали справи, врахувавши заяву заінтересованої особи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 04 серпня 1959 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 04.08.1959 року Макіївським міським ЗАГС.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлоград Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

До жовтня 2014 року заявниця та її чоловік постійно проживали разом у місті Макіївці Донецької області, вели спільне господарство, мали єдиний сімейний бюджет, виховували своїх дітей. З 1993 року заявниця стала пенсіонеркою за віком, а її чоловік ОСОБА_2 став пенсіонером за віком з 1987 року.

У зв`язку з воєнними діями в 2014 році вони виїхати із зони АТО та переїхали до міста Павлоград Дніпропетровської області. З серпня 2015 року були зареєстровані та проживали разом за адресою АДРЕСА_1 . що підтверджується довідками від 01.06.2020 р. №54 та №55, складеними комісією у складі керуючої справами ОСББ "Войнової 2" та сусідів, мешканців цього будинку.

05.12.2014. заявниця та її чоловік ОСОБА_2 були взяті на облік, як особи переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, про що УПСЗН Павлоградської міської ради були видані довідки від 05.12.2014 р. № , № .

Пенсія заявниці була невеликою, її розмір складав 2 083,25 грн. Пенсія померлого чоловіка складала 16 380,00 грн., яка в декілька разів перевищувала розмір пенсії заявниці.

Факт отримання померлим чоловіком ОСОБА_2 пенсії у розмірі 16 380.00 грн. підтверджується квитанцією №55 від 27.03.2020 р., виданою АТ «Укрпошта», згідно із якою заявниця отримала допомогу на поховання свого чоловіка у розмірі 32760,00 грн. що складає розмір двомісячної пенсії померлого ОСОБА_2 (а.с.18).

Відповідно до статті 53 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у разі смерті пенсіонера допомога на поховання виплачується у розмірі двомісячної пенсії померлого тим особам, які здійснили поховання.

Після смерті чоловіка заявниця 25 травня 2020 року звернулася до Відділу з питань призначення та перерахування пенсій №14 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Заявниці було відмовлено в призначенні пенсії у разі втрати годувальника згідно ст. 36 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з тих підстав, що заявницею не надано документ про перебування на утриманні померлого годувальника, виданого згідно із вимогами статті 3 закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"(а.с.16).

Заявниця перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує з травня 2020 року пенсію у розмірі 2 600,00 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 7191 2818 1619 0198 від 29.05.2020 р., виданою ГУ ПФУ у Дніпропетровській області.

Виходячи із розміру пенсій заявниці та її померлого чоловіка суд приходить до висновку, що заявниця, як дружина померлого годувальника свого чоловіка ОСОБА_2 , для якої його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, має право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1,2 ст.36 закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003. № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

Згідно із ч.3 вищезазначеного закону до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника, одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Тобто частиною 3 ст. 36 зазначеного Закону визначено, що члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Враховуючи, що заявниця знаходилася на утриманні свого чоловіка, зокрема одержувала від померлого чоловіка ОСОБА_2 допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, а тому у зв`язку з його смертю втратила джерело засобів існування.

Факт спільного проживання підтверджується довідками від 01.06.2020. №54 та від 01.06.2020. №55, складеними комісією у складі керуючої справами ОСББ "Войнової 2" та сусідів, мешканців цього будинку ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с. 19, 20).

Суд приходить до висновку, що факт перебування ОСОБА_1 , на утриманні чоловіка ОСОБА_2 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 знайшов своє підтвердження і такий факт необхідно встановити.

Заявник сплатив судовий збір в сумі 420,40 грн., а відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 4,9,13,81, 265,268, 273,293,294, 315,319,354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області про встановлення факту перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається Дніпровському апеляційному суду.

Суддя: В. О. Головін