Справа №295/9502/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої - судді Єригіної І.М.,

секретар судового засідання - Барашивець Т.С.,

представника заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 та викладено наступні заходи тимчасового обмеження її прав і покладення на неї таких обов`язків: заборонити перебувати в місцях проживання (перебування) ОСОБА_2 із малолітнім сином ОСОБА_4 та наближатися на відстань менше 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_2 із малолітнім сином ОСОБА_4 за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ; заборонити листування телефонні переговори з ОСОБА_2 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисті або через третіх осіб.

Вимоги заяви мотивовані тим, що між заявником та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб та вони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Одразу після виписки з пологового будинку ОСОБА_3 , залишила дитину з батьком, 18.12.2018 р. та 22.12.2018 р. написала нотаріально посвідчені заяви про те, що відмовляється від виховання дитини та надає всі права на виховання батькові - ОСОБА_2 .

З моменту підписання заяв від 18.12.18 та 22.12.18 р. ОСОБА_3 жодного разу не спілкувалася з дитиною, не придбала харчування для дитини, не приймала участі у догляді за здоров`ям дитини.

Також у заяві зазначено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2020 року задоволено позовну заяву ОСОБА_3 про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 , а також визначено місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на виховання та проживання з батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На теперішній час син ОСОБА_2 . ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з батьком. Проте, відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з боку ОСОБА_3 здійснюється домашнє насильство в різних формах. ОСОБА_3 вчиняє наступні дії фізичного домашнього насильства. Так у заяві вказано, що згідно витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомир відкрито кримінальне провадження № 0002753 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, відомості про яке було внесено до ЄРДР 24.01.2019 року.

Крім того, зауважено, що ОСОБА_2 звертався до Житомирського ВП ГУНП Житомирської області з наступних причин: 13.02 2019 року за фактом примушування до виконання цивільно- правових зобов`язань, вчиненого ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2 внесено до ЄРДР за № 0000372 від 13.02.2019 року за ознаками ч. 1 ст. 355 КК України; 06.03.2019 року за фактом вчинення відносно ОСОБА_2 неправомірних дій, передбачених ч 1 ст. 129 КК України, об`єднане в одно провадження з провадженням № 0000372; 06.03.2019 року з приводу вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, на підставі ухвали Богунського районного суду, за фактом завідомо неправдивих повідомлень органу досудового розслідування про вчинення злочину; 11.03.2019 року за фактом знищення або пошкодження майна ОСОБА_2 . ОСОБА_3 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України, об`єднано в одно провадження з провадженням № 0000372; 17.02.2019 року за фактом того, що о 16 год. 54 хв. за адресою АДРЕСА_1 , невідомі особо грубо порушуючи громадський порядок, з мотиву явної неповаги до суспільства, безпричинно, вчинили хуліганські дії стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інформація про що внесена до ЄРДР 31.08.2019 року за № 0003723; 12.12.2019 року за фактом того, що 24.09.2019 року до Печерського управління поліції надійшла ухвала Печерського районного суду м. Києва № 757/24666/19-к, щодо готування ОСОБА_3 до вчинення злочину, а саме отруєння свого чоловіка ОСОБА_2 , інформація про що внесена до ЄРДР за № 0005493 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 125 КК України; 29.02.2020 року за фактом того, що ОСОБА_3 вимагає грошові кошти або цінні речи, погрожуючи життю та здоров`ю ОСОБА_2 , інформація про що внесена до ЄРДР за№ 0000939 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 189 КК України; 29.02.2020 року за фактом порушення ОСОБА_3 рішення Богунського районного суду м. Житомир з приводу заборони наближатися до ОСОБА_2 , інформація про що внесена до ЄРДР за № 0000938 за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України.

Також в заяві вказано, що 03.03.2020 року близько 22 години ОСОБА_2 прибув до комплексу «Rivera Zoloche Resort Spa» за адресою: Київська обл., с. Вишеньки, вул. Європейська, 1-е , за запрошенням колишньої дружини ОСОБА_3 , для розмови з приводу їх стосунків. В приміщенні зазначеного закладу, до нього підійшла ОСОБА_3 та відразу образила його нецензурними слова та принижувати, після чого накинулася на нього та почала наносити йому удари по голові, дряпати нігтями обличчя. Удари вона наносила валізою. Перебуваючи в беззахисному стані, він намагався захищатися та повідомив, що викличе поліцію. Після чого ОСОБА_3 припинила свої протиправні дії, але попередила нього, що це не кінець, а тільки початок її дій. Зазначені протиправні дії ОСОБА_3 , що привели до заподіяння ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, підтверджуються актом судово-медичного обстеження № 470 від 05.03.2020 року. За даним фактом ОСОБА_2 звернувся до поліції, на підставі звернення інформація про дії ОСОБА_3 була внесена до ЄРДР за № 0002753 від 16.06.2020 року. 24 червня 2020 року було ОСОБА_3 було повідомлено про підозру в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 ухилялася від досудового слідства, кримінальне провадження було зупинено та ОСОБА_3 була оголошена в розшук 26 червня 2020 року. 05 серпня повідомлення про підозру у вчиненні правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України за кримінальним провадженням № 0002753 вручене ОСОБА_3 .

Крім того, представник в заяві вказав, що ОСОБА_3 постійно здійснює погрози під час переписки за мобільними пристроями, погрози стосуються як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_4 . Під час зазначених дій існує загроза життю та здоров`ю дитини ОСОБА_4 .

Представник заявника у судовому засіданні вимоги заяви підтримав, посилаючись на викладені в заяві обставини.

Заінтересована особа, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки до суду не повідомила. Від її представника надійшов відзив на заяву із зазначенням заперечень проти задоволення вимог заяви, вказавши, зокрема, про те, що ОСОБА_3 разом з заявником разом не проживають з 2018 р., про те, що він зловживає своїми процесуальними правами, подаючи до суду аналогічні заяви, в задоволенні яких було відмовлено, і ці дії спрямовані виключно на перешкоджання матері в побаченнях із дитиною, приниження її честі та гідності, не відповідає ні вимогам закону, ні фактичним обставинам справи.

Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.10.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 09.04.2020 року у справі № 358/37/19 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано та визначено місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_2 .

Із акту судово-медичного обстеження (дослідження) № 470 судово-медичного експерту Попової С.І. від 05.03.2020 року вбачається, що при судово-медичному обстеженні ОСОБА_2 виявлені синці на шиї та поверхневу рану на 2-му пальці лівої кисті, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключено в термін та за обставин, указаних обстеженим, та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Також зазначено, що зі слів 03.03.2020 року в приміщенні дружина обстежуваного подряпала обличчя та шию, 2-й палець лівої кисті, штовхала, валізою кинула по голові, від удару він упав на землю, вона поводила себе агресивно. За медичною допомогою він не звертався. Скарги на біль у місцях ушкоджень, головокружіння, було трикратне блювання.

05.08.2020 р. ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Суд критично оцінює повідомлення про підозру від 24.06.2020 р., оскільки в ньому відсутній підпис ОСОБА_3 . За приписами ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 КПК України повідомлено про підозру.

Ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 03.02.2020 р. справа № 295/12602/19 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/87359265) та постановою Житомирського апеляційного суду від 26.02.2020 р. справа № 295/331/19 від 26.02.2020 р. (http://reyestr.court.gov.ua/Review/87846252) було відмовлено у видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_3 .

Постановою Житомирського апеляційного суду від 08.07.2020 р. справа № 358/37/19 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/90337493) визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 разом з матір`ю - ОСОБА_3 й зобов`язано ОСОБА_2 передати матері дитину.

Пунктом 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно ч. 1 ст. 350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (частина перша статті 350-3 ЦПК України).

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до вимог ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб:1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 існують неприязні відносини.

Аналіз досліджених судом доказів та встановлених обставин вказує на те, що заявником не надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_8 вчиняла відносно заявника та їхнього малолітнього сина діяння фізичного, психологічного або економічного насильства, а також погрожувала вчиненню таких діянь, які б могли бути підставою для видачі судом обмежувального припису.

Звернення заявника до правоохоронних органів із відповідною заявою та внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення не свідчить про вчинення відносно нього таких злочинних дій, а відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, про притягнення до відповідальності ОСОБА_3 за їх вчинення, матеріали справи не містять.

Наявність неприязних стосунків між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є достатньою підставо для видачі обмежувального припису.

Тому суд вважає вимоги заяви безпідставними та таким, що не ґрунтується на положеннях закону, а тому відмовляє в їх задоволенні.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 4, 13, 76-81, 258-265, 293, 350-5, 350-6 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Суддя І.М.Єригіна