Ухвала

22 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 453/1691/14

провадження № 61-17196ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Сколівська міська рада Львівської області, відділ Держземагенства України у Сколівському районі Львівської області, про визнання будівництва самочинним, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою у вигляді прибудинкової території шляхом демонтажу самочинно здійсненої добудови до житлового будинку, зобов`язання відновити житловий будинок у попередній стан,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 24 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Сколівська міська рада Львівської області, відділ Держземагенства України у Сколівському районі Львівської області, про визнання будівництва самочинним, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою у вигляді прибудинкової території шляхом демонтажу самочинно здійсненої добудови до житлового будинку, зобов`язання відновити житловий будинок у попередній стан відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 24 квітня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою у вигляді прибудинкової території на АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно здійсненої ОСОБА_1 добудови розміром 5,6 м х 4,25 м до житлового будинку за рахунок коштів відповідача скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 в цій частині задоволено.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні земельною ділянкою у вигляді прибудинкової території на АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно здійсненої ОСОБА_1 добудови розміром 5,6 м х 4,25 м до житлового будинку за рахунок коштів відповідача ОСОБА_1 .

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 28 березня 2019 року у задоволенні заяви Сколівської міської ради Сколівського району Львівської області про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року відмовлено.

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Сколівська міська рада Львівської області, відділ Держземагенства України у Сколівському районі Львівської області, про визнання будівництва самочинним, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою у вигляді прибудинкової території шляхом демонтажу самочинно здійсненої добудови до житлового будинку, зобов`язання відновити житловий будинок у попередній стан.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2016 року відмовлено.

У листопаді 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду 18 листопада 2020 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено, у тому числі, дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються, зокрема, докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції він отримав 13 листопада 2020 року, на підтвердження чого надає конверт про направлення йому поштового відправлення з Львівського апеляційного суду.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувана ухвала Львівського апеляційного суду постановлена 06 жовтня 2020 року, надіслана судом до Єдиного державного реєстру судових рішень 15 жовтня 2020 року, зареєстрована 16 жовтня 2020 року, а оприлюднена 19 жовтня 2020 року.

Наведені особою, яка подала касаційну скаргу, підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки нею не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку.

ОСОБА_1 не долучено до касаційної скарги доказів, які підтверджують дату отримання копії судового рішення.

До касаційної скарги заявником не додано супровідний лист (в оригіналах або завірена в установленому порядку його копія) про направлення на її адресу копії ухвали Львівського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року, а тому суд касаційної інстанції позбавлений можливості перевірити, що у поштовому відправленні заявнику було направлено саме копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що на конверті з Львівського апеляційного суду відсутній штрихкодовий ідентифікатор для відстеження поштового відправлення, що позбавляє суд касаційної інстанції можливості перевірити дату отримання заявником оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції.

Отже особі, яка подала касаційну скаргу необхідно подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надати докази поважності причин його пропуску в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту (з штрихкодовим ідентифікатором для відстеження поштового відправлення), довідка із суду, поштового відділення зв`язку тощо, або навести інші підстави з відповідними доказами.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець