У х в а л а

Іменем України

28 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 755/15620/17-ц

провадження № 61-12333 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 серпня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди

та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ) про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2019 року у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 березня 2018 року та постанову апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2018 року відмовлено (провадження

№ 61-5235ск19).

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 березня 2018 року

у справі № 755/15620/17-ц за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року

відмовлено ОСОБА_1 у поновленні строку для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у справі за його позовом до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити дії за нововиявленими обставинами залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 03 липня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 червня 2020 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 03 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року залишено без змін (провадження № 61-5235св19).

У квітні 2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня

2018 року за нововиявленими обставинами, подавши клопотання про поновлення строку, у вищезазначеній справі. На обґрунтування поважності строку заявник посилався на те, що він вимушено очікував рішення Верховного Суду з метою залучення інтернет-магазину у якості співвідповідача у справі; наявністю гострої суспільної потреби (ухилення інтернет-магазинів від сплати податків шляхом залучення мережі фізичних осіб-підприємців та ухилення підприємців від цивільно-правової відповідальності шляхом надання споживачам належних розрахункових документів, що найшло своє відображення у поточній законодавчій діяльності Верховної Ради України); необхідність вирішення виключної правової проблеми.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2020 року

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпровського районного суду

м. Києва від 16 березня 2018 року за нововиявленими обставинами у справі

№ 755/15620/17 за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити дії залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2020 року залишено без змін.

У серпні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_3 на зазначені судові рішення, в якій, посилаючись

на порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати, прийняти нову постанову про задоволення його заяви.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги ОСОБА_1 , у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається,

що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і

не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частина друга статті 423 ЦПК України).

Пунктом 1 частини першої статті 424 ЦПК України передбачено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано:1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

У пункті 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень

у зв`язку з нововиявленими обставинами» судам роз`яснено, що визначений абзацом 1 частини першої статті 362 ЦПК України (2004 року) місячний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є процесуальним і може бути поновлений за загальними правилами, встановленими статтею 73 ЦПК України (2004 року). При цьому, строк обчислюється з дня встановлення обставин, які є підставою для перегляду судового рішення.

У статті 126 ЦПК України зазначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення процесуального строку без доведеності поважності причин

не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність

у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження

не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення

не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини

й у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 8 листопада 2005 року.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що зазначені заявником обставини є не поважними причинами пропуску строку подачі заяви про перегляд судового рішення за нововиявленим обставинами, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в поновленні процесуального строку та залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення постановлені без додержанням норм процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним

і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня

2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 серпня 2020 року

у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду

за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк