Справа № 331/3145/20
Провадження № 2 /331/1511/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукова О.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) про скасування арешту нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування арешту майна боржника та заборони на його відчуження.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження по справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України.

Так, у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016р. надані роз`яснення про порядок розгляду таких спорів або питань.

В пункті 1 вказаної постанови зазначено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.

У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму ВССУ № 5, у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК,

В пункті 8 постанови зазначено, що, оскільки позивач вправі об`єднати в одній позовній заяві кілька однорідних позовних вимог, пов`язаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна. При цьому якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно.

У цій справі з позовом до суду звернувся боржник, на майно якого накладено арешт в межах виконавчого провадження, та право власності якого на це майно підтверджено і ніким не оспорюється. Відповідачем у позові визначено Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро).

Отже, фактично в даному випадку не існує спору про право цивільне, а існують правовідносини, що виникли у сфері виконання виконавчого документу , стягувачем за яким є КС «Взаємний кредит» та , які на теперішній час не виконані.

На зазначене вказує також те, що позов пред`явлено не до фізичної особи, якою не визнається право власності позивача на арештоване майно, а до відділу державної виконавчої служби, а підставою для зняття арештів визначається відсутність виконавчих проваджень на теперішній час, у яких такий арешт накладено.

Проте виконавчі документи, які повернуті стягувачу, не визнані такими, що не підлягають виконанню, вони є невиконаними, а тому боржник не може позиватись до виконавчої служби як до відповідача у позовному провадженні з приводу зняття арешту з майна, що арештовано для забезпечення їх виконання.

Отже, позивачем як боржником обрано неправильний спосіб захисту, оскільки такі його вимоги мають вирішуватись у відповідності до розділу УІІ ЦПК України .

Враховуючи вищанаведене, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження по справі .

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) про скасування арешту нерухомого майна відмовити.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду за захистом порушеного права у відповідності до розділу УІІ ЦПК України

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складений 28 серпня 2020 року.

Суддя: О.Є. Жукова

28.08.2020