Постанова

Іменем України

07 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 317/2346/17

провадження № 61-1184св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - садівниче товариство «ЗМІ-4»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу садівничого товариства «ЗМІ-4» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 14 серпня 2018 року у складі судді Яркіної С. В. та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Онищенка Е. А., Бєлки В. Ю., Воробйової І. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до садівничого товариства «ЗМІ-4» (далі - СТ «ЗМІ-4») про визнання недійсним рішення загальних зборів СТ «ЗМІ-4» від 20 червня 2015 року про виключення з членів товариства, поновлення в членах товариства та про визнання незаконним відключення від мережі електропостачання та водопостачання і зобов`язання поновити електропостачання та водопостачання земельної ділянки, зобов`язання здійснити перерахунок членських внесків внаслідок незаконного відключення від систем електропостачання та водопостачання.

Позовна заява мотивована тим, що з 01 листопада 1988 року він був членом СТ «ЗМІ-4». 20 червня 2015 року рішенням загальних зборів членів

СТ «ЗМІ-4», оформленого протоколом від 20 червня 2015 року, його виключено зі складу членів товариства за систематичні порушення статуту товариства, невиконання рішень зборів, правління, несплату членських внесків, цільових внесків, за фактично спожиту електроенергію, воду за період 2013 року, 2014 року, січень-травень 2015 року у сумі 5 510,17 грн.

Вважав зазначене рішення загальних зборів членів СТ «ЗМІ-4» незаконним, оскільки засідання загальних зборів СТ «ЗМІ-4» 20 червня 2015 року проведене з порушенням норм діючого законодавства та статуту СТ «ЗМІ-4». Зазначав про те, що він не був належним чином повідомлений та ознайомлений з рішенням правління про скликання загальних зборів членів СТ «ЗМІ-4» на 20 червня 2015 року, не повідомлений про те, що на зазначеному засіданні розглядатиметься питання про його виключення зі складу членів СТ «ЗМІ-4», це питання також не було включене до порядку денного зборів, належним чином не повідомлений та не ознайомлений з рішенням загальних зборів СТ «ЗМІ-4» від 20 червня 2015 року.

Крім того, зазначав, що 19 серпня 2015 року без жодного повідомлення та без пояснення причин, без його присутності та без складання акта про відключення, до належних йому садових ділянок №№ НОМЕР_1 у СТ «ЗМІ-4» припинено постачання електроенергії шляхом відключення від лінії електромереж. А 08 квітня 2017 року йому стало відомо, що його садові ділянки №№ НОМЕР_1 у СТ «ЗМІ-4» 07 квітня 2017 року відключено від мережі водопостачання шляхом обрізання труби водоводу.

Про оспорюване рішення загальних зборів членів СТ «ЗМІ-4» від 20 червня 2015 року він дізнався лише 04 червня 2017 року.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним рішення загальних зборів СТ «ЗМІ-4» від 20 червня 2015 року про виключення його з членів СТ «ЗМІ-4», поновити його в членах СТ «ЗМІ-4», визнати незаконним відключення від мережі електропостачання та водопостачання його садових ділянок №№ НОМЕР_1 у СТ «ЗМІ-4», зобов`язати СТ «ЗМІ-4» поновити електропостачання та водопостачання садових ділянок

№№ НОМЕР_1 у СТ «ЗМІ-4», зобов`язати СТ «ЗМІ-4» здійснити перерахунок його членських внесків внаслідок незаконного відключення від систем електропостачання та водопостачання його садових ділянок

№№ НОМЕР_1 у СТ «ЗМІ-4».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 14 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним рішення загальних зборів СТ «ЗМІ-4» від 20 червня

2015 року про виключення ОСОБА_1 з членів товариства, поновивши його в членах товариства.

Визнано неправомірними дії СТ «ЗМІ-4» в особі ОСОБА_2 з приводу відключення земельної ділянки від електропостачання та водопостачання.

Зобов`язано СТ «ЗМІ-4» в особі ОСОБА_2 відновити електропостачання та водопостачання до садової ділянки №№ НОМЕР_1 на території СТ «ЗМІ-4».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не був належним чином повідомлений відповідачем про скликання загальних зборів членів

СТ «ЗМІ-4» 20 червня 2015 року та про порядок денний зборів, відповідно до вимог частини п`ятої статті 15 Закону України «Про кооперацію», чим було порушено право позивача щодо безпосередньої участі членів садового товариства у її діяльності та позбавило позивача права та можливості у встановлений законом та статутом строк бути обізнаним з порядком денним зборів, висловити свою точку зору з приводу питань, які виносились на їх розгляд, та прийняти участь у їх вирішенні. Крім того, відповідачем не доведено, в який спосіб були повідомлені всі інші члени садового товариства про скликання загальних зборів членів СТ «ЗМІ-4» 20 червня 2015 року та про порядок денний зборів; кількість членів товариства, які особисто були присутні на зборах від 20 червня 2015 року і особисто взяли участь у голосуванні за прийняті зборами рішення; не надано документів на підтвердження загальної чисельності членів СТ «ЗМІ-4», жодних доказів (розрахунків заборгованості, довідок щодо заборгованості та ін.) на підтвердження обставин, які слугували підставами прийняття рішення загальними зборами щодо виключення ОСОБА_1 з членів СТ «ЗМІ-4», відповідачем суду не надано.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Запорізького апеляційного суду від 28 листопада 2018 року апеляційну скаргу СТ «ЗМІ-4» залишено без задоволення. Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 14 серпня 2018 року у цій справі залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції з дотриманням вимог законодавства дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів

СТ «ЗМІ-4» від 20 червня 2015 року про виключення ОСОБА_1 з членів товариства та поновлення його в членах товариства .

Вирішуючи позовні вимоги про визнання незаконним відключення від мережі електропостачання та водопостачання його садових ділянок №№ НОМЕР_1 у

СТ «ЗМІ-4» та зобов`язання СТ «ЗМІ-4» поновити електропостачання та водопостачання садових ділянок №№ НОМЕР_1 у СТ «ЗМІ-4» суд обґрунтовано виходив з того, що на підставі рішення загальних зборів членів СТ «ЗМІ-4»

від 31 травня 2014 року, оформленого протоколом від 31 травня 2014 року, ОСОБА_1 19 серпня 2015 року відключено від мережі електропостачання, а 07 квітня 2017 відключено від мережі водопостачання з підстав наявності заборгованості по сплаті членських внесків. Належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 був обізнаний щодо наявної заборгованості по сплаті членських внесків за 2012-2013 роки у відповідній сумі та що він зобов`язаний сплатити таку заборгованість у строк двох тижнів з моменту отримання вказаної виписки, а в іншому випадку останній буде відключений від мережі електропостачання та водопостачання, матеріали справи не містять. Як вбачається з матеріалів справи, відключення позивача мало місце за відсутності підстав для такого відключення та з недодержанням порядку такого відключення.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх доводи

У касаційній скарзі, поданій у січні 2019 року до Верховного Суду,

СТ «ЗМІ-4», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що про проведення судового засідання

28 листопада 2018 року представники СТ «ЗМІ-4» не були повідомлені, повістки про виклик до суду не отримували. Про призначення справи

на 28 листопада 2018 року дізнались з офіційного веб-сайту, будь-яких відомостей про повідомлення представників СТ «ЗМІ-4» матеріали справи не містять.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

У червні 2019 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до СТ «ЗМІ-4» про визнання недійсним рішення загальних зборів СТ «ЗМІ-4» від 20 червня 2015 року про виключення з членів товариства, поновлення в членах товариства та про визнання незаконним відключення від мережі електропостачання та водопостачання і зобов`язання поновити електропостачання та водопостачання земельної ділянки, зобов`язання здійснити перерахунок членських внесків внаслідок незаконного відключення від систем електропостачання та водопостачання призначено до розгляду.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 452871 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1027 га у межах згідно з планом, що розташована на території Запорізького району Запорізької області, Лукашівська сільська рада, СТ «ЗМІ-4», діл. №№ НОМЕР_1 (а. с. 16, т. 1).

З 1988 року ОСОБА_1 був членом СТ «ЗМІ-4», 26 липня 2009 року його на загальних зборах СТ «ЗМІ-4» обрано членом правління товариства.

СТ «ЗМІ-4» є юридичною особою, створене та діє відповідно до Закону України «Про кооперацію».

На момент виникнення спірних правовідносин, СТ «ЗМІ-4» діяло на підставі статуту СТ «ЗМІ-4» (редакція 2), затвердженого рішенням загальними зборів членів СТ «ЗМІ-4» протокол № 18 від 02 березня 1999 року (далі - статут)

(а. с. 1-10, т. 2).

Відповідно до пункту 1 статуту СТ «ЗМІ-4», що діє на підставі статуту (редакція 1) від 01 листопада 1988 року, є добровільним об`єднанням його членів для роботи на земельній ділянці, наданій у безстрокове користування рішенням Запорізького райвиконкому № 198 від 09 червня 1988 року. Основним завданням садівництва є об`єднання його членів для рішення питань: водопостачання, електрифікації, благоустрою, фінансової діяльності, взаємодії з іншими організаціями, взаємодії між членами товариства по встановленим на зборах нормам і правилам, рішення конфліктних ситуацій і ін. при організації садівничої діяльності його членів. Садівництво зберігає право юридичної особи, що діє за статутом (редакція 2).

Згідно з пунктом 2 статуту склад членів садівництва оформляється у виді додатка 1 «Склад…» з указівкою П.І.Б., номера і розмірів ділянки, адреси, телефону. «Склад…» щорічно підтверджується на звітних зборах, при необхідності коректується, і є невід`ємною частиною статуту.

Відповідно до пункту 6.3 статуту, виключення з товариства здійснюється у випадку: систематичного порушення статуту товариства, невиконання рішень зборів, правління; використання ділянки не по призначенню; несплати членських внесків, а також цільових і ін. внесків, згідно рішення зборів. Рішення про виключення з товариства приймається зборами. Ділянка, що звільнилася, передається члену садівництва за заявою і на конкурсній основі. Особі, виключеній з товариства, раніше внесені нею грошові внески, не повертаються.

20 червня 2015 року рішенням загальних зборів членів СТ «ЗМІ-4», оформленого протоколом від 20 червня 2015 року, вирішено: «Виключити ОСОБА_1 із членів СТ «ЗМІ-4» за систематичні порушення статуту товариства, невиконання рішень зборів, правління, несплату членських внесків, цільових внесків, за фактично спожиту електроенергію, воду за період 2013 року, 2014 року, січень-травень 2015 року в сумі 5 510,17 грн. У разі погашення боргу до 20 червня 2015 року рішення про виключення не застосовувати» (а. с. 34-37, т. 2).

Відповідно до пункту 3.1 статуту загальні збори членів садівництва мають право: проводити прийом нових членів товариства і виключення з його складу; розглядати і приймати рішення до членів садового товариства, що не виконують статут; приймати рішення про виключення із садового товариства.

Копією протоколу спільного засідання правління та ревізійної комісії

СТ «ЗМІ-4» від 11 травня 2013 року та копією акта перевірки організаційної та фінансово-господарської діяльності СТ «ЗМІ-4» за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року від 21 червня 2013 року, підтверджено факт наявності кредиторської заборгованості СТ «ЗМІ-4» у розмірі 5 400,00 грн (довідка

№ 1231/5/2012 від 31 грудня 2012 року про погашення кредиторської заборгованості) (а. с. 61-65, 220-224, т. 1).

Крім того, копією протоколу загальних зборів членів СТ «ЗМІ-4» від 24 серпня 2013 року так само підтверджено факт наявності кредиторської заборгованості СТ «ЗМІ-4» перед ОСОБА_1 у розмірі 5 400,00 грн, який визнають 42 члени товариства (а. с. 13-33, т. 2).

На підставі рішення загальних зборів членів СТ «ЗМІ-4» від 31 травня

2014 року, оформленого протоколом від 31 травня 2014 року, земельні ділянки ОСОБА_1 19 серпня 2015 року відключено від мережі електропостачання, а 07 квітня 2017 року відключено від мережі водопостачання з підстав наявності заборгованості по сплаті членських внесків (а. с. 130, т. 1).

01 липня 2009 року між ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізького РЕМ та СТ «ЗМІ-4» укладено договір про постачання електроенергії. Відповідно до умов цього договору постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (а. с. 193, т. 1).

Відповідно до копії виписки з протоколу загальних зборів членів СТ «ЗМІ-4» від 31 травня 2014 року загальні збори, у зв`язку з несплатою членських внесків за 2012-2013 років, не передачею засновницьких документів, печатки СТ «ЗМІ-4», документів по веденню господарської діяльності за період роботи головою СТ «ЗМІ-4», вирішили відключити земельні ділянки ОСОБА_1 від мережі електропостачання та водопостачання (а. с. 130, т. 1).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції

до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга СТ «ЗМІ-4» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У статті 124 Конституції України закріплено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України від 02 червня

2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України) установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (пункт 3 частини першої статті 20 цього кодексу).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 визнати недійсним рішення загальних зборів СТ «ЗМІ-4» від 20 червня 2015 року про виключення

ОСОБА_1 з членів СТ «ЗМІ-4», поновити його в членах СТ «ЗМІ-4», визнати незаконним відключення від мережі електропостачання та водопостачання його садових ділянок №№ НОМЕР_1 у СТ «ЗМІ-4» у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати членських внесків, зобов`язати СТ «ЗМІ-4» поновити електропостачання та водопостачання садових ділянок №№ НОМЕР_1 у

СТ «ЗМІ-4», зобов`язати СТ «ЗМІ-4» здійснити перерахунок членських внесків ОСОБА_1 внаслідок незаконного відключення від систем електропостачання та водопостачання його садових ділянок №№ НОМЕР_1 у СТ «ЗМІ-4»

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку (частина перша статті 80 ЦК України).

Юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Товариства поділяються на підприємницькі та непідприємницькі (частини перша та друга статті 83 ЦК України).

Відповідно до статей 85 та 86 ЦК України, статей 6 та 19-1 Закону України «Про кооперацію» СТ «ЗМІ-4» належить до непідприємницьких товариств.

28 березня 2014 року набрав чинності Закон України від 10 жовтня 2013 року № 642-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання діяльності юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців». Згідно з підпунктом 1 пункту 3 цього Закону пункт 4 частини першої статті 12 ГПК України викладено у новій редакції, відповідно до якої господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів (близьку за змістом норму містить пункт 3 частини першої статті 20 ГПК України у редакції, чинній на час звернення позивача до суду).

Отже, з 28 березня 2014 року процесуальний закон передбачив юрисдикцію господарського суду щодо розгляду справ, які виникають з корпоративних відносин у спорах не лише господарського товариства з його учасниками (засновниками, акціонерами, членами), а й інших юридичних осіб з їхніми учасниками (засновниками, акціонерами, членами), якщо такий спір пов`язаний, зокрема, з діяльністю відповідної юридичної особи й управлінням нею.

Визначаючи наявність юрисдикції господарського суду на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України у редакції, чинній з 28 березня 2014 року до 15 грудня 2017 року, або пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, слід враховувати, чи пов`язаний цей спір із виникненням, здійсненням або припиненням корпоративних прав, зокрема права на участь в управлінні юридичною особою через її статутні органи.

Згідно з частиною першою статті 94 ГК України кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначаються Законом України «Про кооперацію».

Кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування (стаття 2 Закону України «Про кооперацію»).

Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є участь у господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу (стаття 2 Закону України «Про кооперацію»).

Корпоративні права характеризуються, зокрема, тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами. Отже, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини його членів з кооперативом, що пов`язані зі створенням, діяльністю, припиненням діяльності такої юридичної особи, а також з управлінням нею, є корпоративними.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18 та

від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/7554/18.

СТ «ЗМІ-4» є добровільним об`єднанням його членів для роботи на земельній ділянці, наданій у безстрокове користування рішенням Запорізького райвиконкому № 198/ від 09 червня 1988 року.

Позовні вимоги пов`язані зі здійсненням позивачем корпоративних прав й оцінкою діяльності органів управління СТ «ЗМІ-4» на предмет відповідності вимогам цивільного законодавства.

З огляду на викладене, оскільки спір виник між учасником юридичної особи (членом кооперативу) та цією особою і пов`язаний із діяльністю й управлінням нею, такий спір виник із корпоративних відносин і належить до юрисдикції господарського суду згідно з пунктом 3 частини першої

статті 20 ГПК України.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 640/1029/18 (провадження № 14-443цс19).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частин першої та другої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

Частиною третьою статті 400 ЦПК України визначено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, не встановив природи правовідносин, які виникли між сторонами, неправильно застосував норми процесуального права, судові рішення щодо вирішення зазначених вимог підлягають скасуванню, а провадження у

справі - закриттю.

На виконання частини першої статті 256 ЦПК України, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19 лютого

2020 року у справі № 145/166/18 (провадження № 14-524цс19), колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду. Протягом десяти днів з дня отримання постанови позивач може звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись статтями 255, 402, 409, 414 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу садівничого товариства «ЗМІ-4» задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 14 серпня

2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 листопада

2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до садівничого товариства «ЗМІ-4» про визнання недійсним рішення загальних зборів, поновлення в членах товариства, визнання незаконним відключення від мережі електропостачання та водопостачання, зобов`язання поновити електропостачання та водопостачання земельної ділянки та зобов`язання здійснити перерахунок членських внесків внаслідок незаконного відключення від систем електропостачання та водопостачання закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду. Протягом десяти днів з дня отримання постанови позивач може звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта