Справа № 490/4832/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

за участю секретаря Янкевич В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Галкіна М.А. звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з даним поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1

На виконанні Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження 62016585 з виконання виконавчого листа №591/1647/17, виданого 15.02.2018 року про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у сумі 8974,00 грн. За вказаним виконавчим документом боржником є- ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Рішення на день звернення до суду боржником не виконано, виконавець на адресу боржника надсилав виклики щодо явки до виконавця, однак ОСОБА_1 до виконавця не з`являвся, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковим на всій території України.

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Головний державний виконавець Галкіна М.А. до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд подання у її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали подання, приходить до наступного.

На виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження № 62016585 з виконання виконавчого листа №591/1647/17, виданого 15.02.2018 року про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у сумі 8974,00 грн.

08.05.2020 року головний державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Постановою державного виконавця від 19.05.2020 року накладено арешт на кошти боржника.

09.06.2020 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника по АДРЕСА_1 , але двері квартири ніхто не відкрив та доступу до помешкання державному виконавцю надано не було, про що складено акт від 09.06.2020 року

Доказів направлення та вручення вимоги, відповідно до якої 09.06.2020 року державним виконавцем будуть проводитися виконавчі дії з опису та арешту майна боржника, через що боржнику необхідно надати доступ до житлового будинку, державним виконавцем суду не надано.

Відповідно до відповіді Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України боржник не має рахунків у банківських установах України, не працює та пенсію не отримує.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Крім того, слід зазначити, що у поданні не вказано підстав та доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України, останній перетин кордону на в`їзд до України, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє Відділ ДВС правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Оскільки, відповідно до ч. 4ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

З матеріалів, долучених до подання, не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, оскільки подання обґрунтовується лише перебування останнього у статусі боржника.

Державний виконавець не надав суду належних доказів на підтвердження ухилення боржника від виконання боргових зобов`язань.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що подання головного державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон до виконання ним зобов`язань не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України,ст. 441 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Черенкова Н.П.