Справа № 504/2561/20
Номер провадження 2/504/1983/20
УХВАЛА

19.08.2020смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Сафарова А.Ф. розглянувши матеріали позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про відшкодування завданих збитків,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, за результатом якої позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 вартість речового забезпечення обчислену пропорційно часу, який залишився до кінця строку носіння, вартість надмірно використаних днів відпустки, що в сумі складає 6985 грн. 95 коп.; розподілити судові витрати.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами суддею встановлено наступне.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що з 10.12.2018 року по 14.05.2019 року солдат ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та забезпечувався речовим майном.

Між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України був укладений відповідний контракт.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.04.2019 року № 67 рс, з солдатом ОСОБА_1 розірвано контракт про проходження військової служби у ЗСУ.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2019 року ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення.

Відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 року № 232, ОСОБА_1 повинен був відшкодувати вартість речового забезпечення обчислену пропорційно часу, який залишився до кінця строку носіння, а також відшкодувати надмірно використану відпустку у кількості 5 днів.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 проходив службу в Збройних силах України та був військовослужбовцем.

Відповідно до положень ч.1 ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Згідно п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п.17 ч.1 ст. 4 КАС України, публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Велика палата Верховного суду у постанові від 05.12.2018 року по справі № 818/1688/16, з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень, відступила від висновків, викладених у постановах від 10 квітня 2018 року у справі N 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі N 815/5027/15, від 03 жовтня 2018 року у справі N 755/2258/17, згідно яких зазначені спори визнавались приватноправовими та у новому висновку зазначила наступне.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права викладена, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №734/3102/16-ц.

З урахуванням викладеного, поданий позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства з дотриманням правил територіальної підсудності, визначити яку можливо за наявності інформації щодо місця реєстрації та постійного проживання відповідача по справі.

На підставі викладеного, відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, у відкритті провадження за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України має бути відмовлено.

Керуючись ст.ст. 186, 187 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про відшкодування завданих збитків - відмовити.

Роз`яснити, що даний спір може бути розглянутий у порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Сафарова А. Ф.