Справа № 182/6008/19
Провадження № 2-о/0182/4/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.02.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно та реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців виконавчого комітету Нікопольської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини.

19 серпня 1989 року вона, ОСОБА_1 , уклала договір купівлі-продажу ј частини домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Зазначений договір купівлі-продажу 28 серпня 1989 року було зареєстровано Нікопольським міжміським бюро технічної інвентаризації та внесений запис в реєстрову книгу № 9 за реєстровим № 71. 31 травня 2019 року вона звернулася до державного реєстратора Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень зазначеної ј частини домоволодіння. 04 червня 2019 року нею було отримано Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на нерухоме майно (ј частини домоволодіння по АДРЕСА_1 ) за підписом державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 . Відмова мотивована тим, що, згідно поданих та отриманих документів, державним реєстратором було встановлено, що із заявою звернулися особи, одна з яких з прізвищем ОСОБА_1 , але у поданих заявником документах - договору купівлі - продажу від 19 серпня 1989 року, р/н 2-2603, зазначено прізвище Казеева. Розбіжність у прізвищах, ім`ях та по-батькові має юридичне значення, оскільки де-юре це є різні особи та цей факт має бути встановлено у судовому порядку. Чому нотаріус при укладенні договору купівлі-продажу вказав її прізвище як Казеева, замість вірного Казєєва, їй не відомо, але зазначена помилка при реєстрації в написанні її прізвища не дає їй можливості розпорядитися належним їй нерухомим майном на свій розсуд, вона не може ані зареєструвати своїх рідних у будинку, в якому мешкає, ані продати його. Згідно положень п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Доказом правильного написання прізвища ОСОБА_1 є переклад паспорту з російської мови на українську мову, засвідчену 14 серпня 2012 року приватним нотаріусом Книгіною О.А., посвідка на постійне проживання УНЗР: 801, довідка № 2611 від 24.05.2019 року про реєстрацію місця проживання особи, в яких вірним написанням її прізвища є «Казєєва», та картка платника податків, виданої ДПС у Дніпропетровській області - дата реєстрації у Державному реєстрі 17.08.2012 рік. Крім того, їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (серія та номер: р/н 2-86), виданого 14.01.1989 року державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Пахомовською Ж.М., належить ј частина домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на яку 4 червня 2019 року було видано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, в якому її прізвище зазначено як Казєєва. Таким чином, враховуючи те, що, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення та за відсутності спору про право, вважає, що у суду є всі підстави для встановлення факту належності їй договору купівлі-продажу від 19 серпня 1989 року на ј частину домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який зареєстровано Нікопольським міжміським бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № 9 за реєстровим № 71, 29 серпня 1989 року за суб`єктом, що має прізвище ОСОБА_1 . Установити факт належності документу можливо тільки в суді, тому вона вимушена звернутися до суду з цією заявою.

Заявниця в судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, вимоги заяви підтримала.

Представник заінтересованої особи до суду також не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність. При постановленні рішення покладалась на розсуду суду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зі змінами, можуть встановлюватися факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Як встановлено в судовому засіданні, 19.08.1989 року заявниця по справі уклала договір купівлі-продажу ј частини домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Зазначений договір купівлі-продажу 28.08.1989 року було зареєстровано Нікопольським міжміським бюро технічної інвентаризації та внесений запис в реєстрову книгу № 9 за реєстровим № 71 (а.с.5-6). 31.05.2019 року заявниця звернулася до державного реєстратора Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень зазначеної ј частини домоволодіння. 04.06.2019 року заявниця отримала Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на нерухоме майно (ј частини домоволодіння по АДРЕСА_1 ) (а.с.7). Відмова мотивована тим, що, згідно поданих та отриманих документів, державним реєстратором було встановлено, що із заявою звернулися особи, одна з яких з прізвищем ОСОБА_1 , але у поданих заявником документах - договору купівлі - продажу від 19 серпня 1989 року, р/н 2-2603, зазначено прізвище Казеева. Зазначена помилка в прізвищі заявниці була допущена нотаріусом при укладенні договору купівлі-продажу і не дає заявниці можливості розпорядитися належним їй нерухомим майном на свій розсуд. Доказом правильності написання прізвища ОСОБА_1 є переклад паспорту з російської мови на українську мову (а.с.11), посвідка на постійне проживання (а.с.14), довідка № 2611 від 24.05.2019 року про реєстрацію місця проживання особи (а.с.10), в яких вірним написанням її прізвища є « ОСОБА_1», та картка платника податків (а.с.13). Крім того, заявниці на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 14.01.1989 року державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Пахомовською Ж.М., належить ј частина домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.9).

За таких обставин суд вважає за можливе вимоги заявниці задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.4, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 293, п.6 ч.1 ст.315, 317, 319 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити юридичний факт належності договору купівлі-продажу від 19.08.1989 року ј частини домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 (який зареєстровано Нікопольським міжміським бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № 9 за реєстровим № 71, 29 серпня 1989 року за суб`єктом, що має прізвище ОСОБА_1 ) - ОСОБА_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал