Справа № 581/791/19
Провадження № 2/581/24/20
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2020 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді Сізова Д.В.,

з участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Лучанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, третя особа: ОСОБА_4 ,

про встановлення нікчемності заповіту,

в с т а н о в и в :

11 листопада 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із вказаним позовом, який мотивували такими обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько ОСОБА_5 , який на час смерті був зареєстрований у с. Лучка Липоводолинського району Сумської області. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частину житлового будинку з нежитловими будівлями по АДРЕСА_1 . Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, а ОСОБА_2 також і спадкоємцем за заповітом, оскільки батько заповів йому частину свого майна. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є також його дружина ОСОБА_3 Інші спадкоємці першої черги за законом у ОСОБА_5 відсутні, оскільки його батьки померли раніше за нього і інших дітей, окрім позивачів, померлий не мав.

15 липня 2019 року позивачі звернулися з заявами про прийняття спадщини після смерті батька до приватного нотаріуса Липоводолинського районного нотаріального округу, заведено спадкову справу № 64458312. У нотаріуса вони дізналися про те, що батько залишив два заповіти. Від Лучанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області вони отримали відповідь про те, що від імені ОСОБА_5 виконкомом Лучанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області посвідчувалися два заповіти: від 20 жовтня 2015 року за реєстровим № 115, згідно з яким батько заповів частину свого майна позивачу ОСОБА_2 , та від 05 грудня 2018 року за реєстровими № 61, 62, згідно з яким батько заповів усе своє майно відповідачці ОСОБА_3 .

У складеному ОСОБА_5 заповіті від 5 грудня 2018 року зазначено, що через втрату заповідачем зору і неможливість ним особисто прочитати уголос та підписати текст заповіту, на його прохання та за його дорученням у присутності двох свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , заповіт підписано ОСОБА_8 .

Позивачі зазначають, що батько був зрячим і міг особисто прочитати заповіт, він не мав вад, пов`язаних з відсутністю, переломом чи вивихом рук, або інших фізичних вад чи хвороб, внаслідок яких не міг власноручно його підписати. Вважають, що залучення свідків до підписання ними заповіту, як і підписання його іншою особою замість батька, було безпідставним. Тому, оскаржуваний заповіт батька від 5 грудня 2018 року за реєстровим № 61, 62, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, тому є нікчемним в силу вимог ст. 1248 ЦК України.

Крім того, позивачі зазначають, що батько на час оформлення заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не керував ними, у зв`язку з перенесеною хворобою, внаслідок чого його волевиявлення щодо призначення спадкоємця у заповіті не було вільним і не відповідало його волі. Із приводу психічних розладів він у другій половині 2018 року перебував на лікуванні у КЗ Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни».

У зв`язку з викладеним, позивачі просять встановити нікчемність заповіту ОСОБА_5 посвідченого виконавчим комітетом Лучанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 5 грудня 2018 року за реєстровим № 61, 62.

У судове засідання учасники судового процесу не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Із копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10 лютого 2010 року вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_9 на праві спільної часткової власності належить по 1/4 частині кожному житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Відповідно до копії державного акту про право приватної власності на земельну ділянку серії Р3 № 736778 ОСОБА_5 належала земельна ділянка, площею 2,641 га, на території Бобрицької сільської ради Роменського району Сумської області.

20 жовтня 2015 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів ОСОБА_2 належну йому земельну ділянку, площею 2,641 га, на території Бобрицької сільської ради Роменського району Сумської області та майновий пай. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Лучанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області Купко С.П. за реєстровим № 115 (а.с. 12).

5 грудня 2018 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким усе належне йому майно заповів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Лучанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області Купко С.П. 5 грудня 2018 року за реєстровим №61, 62. У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 втратив зір і не міг особисто прочитати вголос та підписати текст заповіту, за його дорученням, у його та у присутності секретаря виконкому, текст заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та підписаний ОСОБА_8 . У зв`язку з хворобою заповідача, на його прохання заповіт посвідчено за місцем проживання заповідача (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с. 14).

Поняття підсудності у цивільному судочинстві - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ. Підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Положеннями статті 27 ЦПК України визначено загальні положення підсудності справ.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною першою статті 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як роз`яснено у пунктах 41 та 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3, перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Крім того, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року №5 роз`яснив, що до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Виходячи зі змісту положень ч. 1-3 ст. 202 ЦК України заповіт за своєю правовою природою є одностороннім правочином - дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Враховуючи положення статті 181 ЦК України, до нерухомих речей належать частина будинку та земельна ділянка.

Із матеріалів справи вбачається, що до спадкового майна ОСОБА_5 , крім іншого, належать 1/4 частина будинку, що знаходиться у с. Бобрик Роменського району Сумської області, та земельна ділянка, площею 2,641 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Бобрицької сільської ради Роменського району Сумської області.

Поданий позов стосується визнання нікчемним заповіту, предметом якого є зокрема вказане нерухоме майно.

Оскільки спір виник щодо нерухомого майна, а саме земельної ділянки та частини житлового будинку, які розташована на території Роменського району Сумської області, застосуванню підлягають положення статті 30 ЦПК України.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, встановивши, що спірне нерухоме майно розташоване на території Роменського району Сумської області, суд дійшов висновку про те, що ця цивільна справа непідсудна Липоводолинському районному суду Сумської області, а тому підлягає передачі на розгляд до Роменського міськрайонного суду Сумської області, за місцем розташування нерухомості.

Керуючись ст. 31 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Зняти з розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Лучанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, третя особа: ОСОБА_4 , про встановлення нікчемності заповіту.

Передати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Лучанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, третя особа: ОСОБА_4 , про встановлення нікчемності заповіту, на розгляд до Роменського міськрайонного суду Сумської області.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя Д. В. Сізов