ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 ,

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14 січня 2020 року у складі судді Гальонкіної Ю.С.

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи - приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» про визнання дій неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 за довіреністю, звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л.

Скарга мотивована тим, що на виконанні у приватного виконавця Скрипника В.Л. знаходиться виконавчий лист Октябрського районного суду м. Полтави № 2/554/39/2013 від 01 серпня 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ІМЕКСБАНК», правонаступником якого є ТОВ «АНСУ», заборгованості за кредитним договором № 302 від 19.04.2007 року в сумі 14 431,45 доларів США, що в еквіваленті становить 115 072,05 грн., витрат по сплаті державного мита в сумі 1 150,72 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн., а всього 116 342,77 грн.

На початку грудня 2019 року боржником отримано постанову приватного виконавця про поновлення вчинення виконавчих дій по ВП № 57717121 від 25 листопада 2019 року, а 10 грудня 2019 року поштою надійшла вимога про надання 24.12.2019 року доступу приватному виконавцю Скрипнику В.Л. та іншим особам, що беруть участь у виконавчих діях (поняті, зберігач та інші особи), до гаражу № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Відповідно до відновленого ВП № 577117121 виконавцем була винесена постанова від 19.11.2018 року про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно та невизначене майно боржника ОСОБА_4 .

Вважає, що станом на теперішній час відсутні будь-які підстави для існування арешту всього рухомого, нерухомого та невизначеного майна, оскільки встановлені приватним виконавцем обмеження та дії порушують права заявника з огляду на відсутність заборгованості.

Посилаючись на наведені у скарзі обставини та з урахуванням конкретизованих вимог (а.с. 71-75), просила суд визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. неправомірними в частині вимоги від 05 грудня 2019 року № 7839 щодо надання доступу 24 грудня 2019 року приватному виконавцю виконавчого округу Полтавської області Скрипнику В.Л. та іншим особам, що беруть участь у виконавчих діях (поняті, зберігач та інші особи) до гаражу № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати приватного виконавця Скрипника В.Л. усунути порушення прав ОСОБА_4 шляхом скасування арешту рухомого, нерухомого та невизначеного майна боржника ОСОБА_4 , накладений по постанові від 19.11.2018 року приватного виконавця Скрипника В.Л. по ВП № 57717121, шляхом винесення постанови про скасування арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14 січня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення, накладені ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2019 року, щодо зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 2/554/39/2013 року, виданого Октябрським районним судом м Полтави 01.08.2013 року, про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у виконавчому провадженні № 57717121.

Ухвала суду першої інстанції мотивована безпідставністю та необґрунтованістю скарги.

Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що стягнення боргу має відбуватися у гривнях, враховуючи той факт, що судовим рішенням було визначено еквівалент заборгованості в національній валюті України, якою є гривня, і за таких обставин, на думку скаржника, заборгованість боржником повністю погашена. Проте, на теперішній час арешт накладено на інше майно боржника, продовжуються виконавчі дії, незважаючи на те, що в іпотеці перебуває лише квартира, а гараж взагалі не стосується кредитної угоди.

Вказує, що виконавець самостійно перерахував суму від реалізації майна в іноземну валюту, тим самим штучно створив борг ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець Скрипник В.Л. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 березня 2013 року по справі № 1622/13706/2012 (провадження № 2/554/39/2013) стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь ПАТ «Імексбанк» заборгованість за кредитним договором № 302 від 19.04.2007 року в сумі 14 431,45 доларів США, що в еквіваленті становить 115 072,05 грн., витрати по оплаті державного мита в сумі 1150,72 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн., всього - 116 342,77 грн.

01 серпня 2013 року за цим рішенням Октябрським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист № 2/554/39/2013, який перебуває на виконані у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л.

19 листопада 2018 року в межах виконавчого провадження ВП № 57717121, відкритого з примусового виконання виконавчого листа № 2/554/39/2013, виданого 01.08.2013 року Октябрським районним судом м. Полтава про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ІМЕКСБАНК», якого ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11.06.2018 року замінено на ТОВ «АНСУ», заборгованості за кредитним договором № 302 від 19.04.2007 р. в сумі 14 431,45 доларів США, що в еквіваленті становить 115 072,05 грн., витрат по оплаті державного мита в сумі 1150,72 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн., а всього - 116 342,77 грн., залишок заборгованості по кредиту складає 11 320,55 доларів США, приватним виконавцем Скрипником В.Л. було винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів - 12 502,61 доларів США.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію постанови приватного виконавця одержано боржником ОСОБА_2 23.11.2018 року.

05 грудня 2019 року за вих. № 7839 приватним виконавцем Скрипником В.Л. направлено боржнику ОСОБА_2 вимогу надати 24.12.2019 року доступ приватному виконавцю виконавчого округу Полтавської області Скрипнику В.Л. та іншим особам, які беруть участь у виконавчих діях (поняті, зберігач та інші особи) до гаражу № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Звертаючись до суду зі скаргою на вказані дії приватного виконавця, ОСОБА_1 зазначала, що внаслідок реалізації нежитлового приміщення (перукарні) загальною площею 14,6 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_2 , за результатами електронних торгів одержано 235 412 грн., що є достатнім для погашення заборгованості за рішенням суду, а тому відсутні будь-які підстави для накладення арешту на майно боржника та з метою збереження нерухомого майна до з`ясування всіх обставин по справі доцільно зупинити дії приватному виконавцю, зазначені у вимозі від 05.12.2019 року.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що приватний виконавець Скрипник В.Л. діяв в межах повноважень, наданих Законом України «Про виконавче провадження» і порушень прав та свобод боржника ОСОБА_2 при здійсненні виконавчого провадження з боку приватного виконавця, про які зазначено у скарзі, судом встановлено не було і суду таких обставин не доведено.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості висновків суду першої інстанції та доводів апеляційної скарги заявника, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до статей 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В порядку судового контролю за виконанням судових рішень на підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Виходячи зі змісту частини другої статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише виконавцем або відповідною посадовою особою органу державної виконавчої служби.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

Справи зазначеної категорії розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 450 ЦПК України.

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Своїми правами щодо предмета спору учасник справи розпоряджається на власний розсуд.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що за нормами статей 10, 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника накладати арешт на все майно боржника або на окремі речі у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно акту про проведені виконавцем електронні торги від 04.06.2019 року по ВП № 57717121, на які посилається апелянт, в результаті реалізації нежитлових приміщень (перукарні) загальною площею 14,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , на депозитний рахунок приватного виконавця Скрипника В.Л. 30.05.2019 р. було перераховано 223 641,40 грн.

Вважаючи, що вказаних коштів є достатньо для фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, апелянт просить поновити права боржника у виконавчому провадженні шляхом зобов`язання приватного виконавця Скрипника В.Л. скасувати свою постанову від 19 листопада 2018 року про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 , проте такі вимоги не відповідають нормам матеріального і процессуального права та не можуть бути застосовані судом.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Оскільки постанова виконавця від 19 листопада 2019 року про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_2 в установленому законом порядку не оскаржувалась, а підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», для зняття арешту виконавцем по справі не встановлено, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги, з чим погоджується і судова колегія апеляційного суду.

Оскаржувані дії були вчинені приватним виконавцем Скрипником В.Л. в межах виконавчого провадження та наданих виконавцю повноважень, при цьому прав чи охоронюваних законом інтересів боржника ОСОБА_2 порушено не було, тому підстав для застосування обраного заявником способу судового захисту по справі не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна