Справа № 466/197/18 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/811/626/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Ванівського О.М.

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.

при секретарі: Фейір К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешнл Груп» - адвоката Антоненко Анни Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел профешнл груп» про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

позивачі звернулися до суду із позовною заявою, в якій просять стягнути з ТОВ «Тревел Профешнл Груп» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 8543,69 грн. (1543,69 грн. матеріальних збитків та 7000 грн. моральної шкоди), ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 8543,69 грн. (1543,69 грн. матеріальних збитків та 7000 грн. моральної шкоди), ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 13543,69 грн. (1543,69 грн. матеріальних збитків та 12000 грн. моральної шкоди), ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 5543,69 грн. (1543,69 грн. матеріальних збитків та 4000 грн. моральної шкоди).

В обґрунтування позовних вимог позивачі покликаються на те, що 13.06.2017 року ОСОБА_1 було підписано договір за №1306 з ФОП ОСОБА_5 про надання туристичних послуг, предметом якого був відпочинковий тур до Мармарису, Туреччина на чотирьох осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який включав авіа переліт, трансфер, розміщення в готелі Tropikal Beach НОМЕР_1 в номерах типу Standart SV з 18 по 25 червня 2017 року, медичне страхування. Повна вартість туру в розмірі 44900 грн, що еквівалентно 1660 доларів США, була сплачена ним в момент укладення договору 13.06.2017 року.

Позивачі стверджують, що при поселенні в готель 18.06.2017 року менеджер готелю повідомив, що готель заброньовано лише до 24.06.2017 року, про що відомо приймаючій стороні Libero Tour. Про ці обставини позивачів відповідач не повідомляв. Позивачі негайно повідомили про ситуацію, яка склалася відповідача та представника приймаючої сторони. Проте, впродовж усіх днів відпочинку, відповідачі позивачам надавали суперечливу інформацію.

В подальшому, менеджер готелю Tropikal Beach 4**** попередив, що вони повинні звільнити номери до 12.00 год 24.06.2017 року, в протилежному випадку буде викликана поліція. Відтак, позивачі змушені були переселитися в інший готель Flamingo, номер в якому був значно гіршого класу. Відтак, вважають, що відповідач змінив умови договору в односторонньому порядку.

Крім того позивачі зазначають, що такими діями відповідача їм завдано моральної шкоди, оскільки замість відпочинку вони змушені були витрачати свій час та докладати емоційних зусиль для з`ясування питань, пов`язаних з вимушеним переїздом. Також вони стикалися з непрофесійною та нетактовною поведінкою представників приймаючої сторони Libero Tour, які не прибували на зустрічі, надавали неправдиву інформацію щодо проживання у готелі. Після вимушеного переїзду в готель нижчого класу, витрачали свій час для вирішення поломок, які були у номері. Крім того, позивач ОСОБА_3 , 1948 року народження та має труднощі з пересуванням, але після переїзду в інший готель вона була вимушена долати великі відстані, щоб потрапити в те чи інше місце, що суттєво вплинуло на її стан здоров`я.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел профешнл груп» про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Тревел Профешнл Груп» на користь ОСОБА_1 7000 грн. (сім тисяч гривень) моральної шкоди.

Стягнуто з ТОВ «Тревел Профешнл Груп» на користь ОСОБА_2 7000 грн. (сім тисяч гривень) моральної шкоди.

Стягнуто з ТОВ «Тревел Профешнл Груп» на користь ОСОБА_3 12000 грн. (дванадцять тисяч гривень) моральної шкоди.

Стягнуто з ТОВ «Тревел Профешнл Груп» на користь ОСОБА_4 4000 грн. (чотири тисячі гривень) моральної шкоди.

В решті вимоги відмовлено за недоведеністю.

Стягнуто з ТОВ «Тревел Профешнл Груп» в доход держави 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну гривню) судового збору.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 листопада 2019 року оскаржив представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешнл Груп» - адвокат Антоненко Анна Олександрівна.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешнл Груп», відповідно до ст. 5 ЗУ «Про туризм» є туроператором та такий діяв у відповідності до вимог ст. 20 зазначеного Закону. Посилається на п. 4.20 Агенстького договору, згідно з яким туроператор не несе відповідальності за негативні наслідки і збитки, що виникли в результаті подій та обставин, що знаходяться поза сферою його компетенції. Вважає позовні вимоги безпідставними з огляду на те, що позивачами не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення взятого на себе відповідачем зобов`язання з організації туру по заявкам та необґрунтовано суму понесених збитків. Крім цього посилається на те, що договором про надання туристичних послуг не передбачено право позивачів на відшкодування моральної шкоди у зв`язку із невиконанням умов договору.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Представник ТОВ «Тревел Профешнл Груп» - Пустовіт А.С. 11.08.2020 року подала до суду клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи на іншу дату, з посиланням на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» в Україні введено карантин і «Рада суддів України в своєму зверненні до громадян, які є учасниками судових процесів, висловила прохання утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників справи».

ОСОБА_1 10.08.2020 року подав до суду клопотання в якому просив відкласти розгляд справи у зв`язку з його перебуванням за межами України.

Розглянувши вищезгадані клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення таких клопотань, з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1), досліджуючи при цьому докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2), а частиною 2 статті 372 цього Кодексу встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дана справа перебуває в провадженні суді апеляційної інстанції з лютого 2020 року і у всіх учасників справи було достатньо часу для наведення свої доводів у поданому до суду позові, запереченні на позов, письмових поясненнях, апеляційній скарзі та відзиві на скаргу тощо.

Станом на час апеляційного розгляду справи (11.08.2020 року) введений Кабінетом Міністрів України з 12 березня 2020 року карантин триває вже більше п`яти місяців і строки його завершення нікому не відомі: ця обставина є загальновідомою і не потребує доказування (частина 3 статті 82 ЦПК України).

Щодо клопотання ОСОБА_1 таке до задоволення не підлягає, оскільки не підтверджене належними та допустимими доказами.

За вищенаведених обставин колегія суддів вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін - на підставі наявних у справі даних та доказів.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 11.08.2020 року, є дата складення повного судового рішення - 18.08.2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції встановив що ТОВ «Тревел Профешнл Груп» не наддав позивачам визначеного умовами Договором туристичного продукту, права позивачів порушені з вини туроператора, а тому прийшов до висновку, що слід стягнути з ТОВ «Тревел Профешнл Груп» на користь ОСОБА_1 7000 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_2 7000 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_3 12000 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_4 4000 грн. моральної шкоди.Проте, у зв`язку із неможливістю встановити різницю між готелями Tropikal Beach та Flamingo , відповідно і вартістю у проживання у готелях, суд прийшов до висновку, що у задоволенні вимог позивачів про відшкодування матеріальних збитків слід відмовити.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Встановлено, щовідповідно до ліцензії Державного агентства України з туризму та курортів серії АЕ №272713 від 13.03.2014 року ТОВ «Тревел Профешнл Груп» є туроператором.

13.09.2016 року ТОВ «Тревел Профешнл Груп» уклало Агентський договір «Партнерська програма» №А16/1309-2 з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5

13.06.2017 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_10 в особі ОСОБА_5 , яка діяла від імені, під контролем та за дорученням ТОВ «Тревел Профешнл Груп» укладено договір №1306 про надання туристичних послуг.

Предметом вищевказаного договору від 13.06.2017 року був відпочинковий тур до Мармарису, Туреччина на чотирьох осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , який включав послуги авіаційного перевезення сполученням «Львів-Даламан-Львів», місця були заброньовані та викуплені на чартерних рейсах «ТОВ «Авіакомпанія «Браво» №BAY4307 та BAY4308; послуги проживання у період з 18.06.2017 року по 25.06.2017 року в готелі Tropikal Beach, послуги були заброньовані у компанії приймаючої сторони у Республіці Туреччина «Libero Tour»; групового трансферу сполученням аеропорт-готель-аеропорт, послуги були заброньовані у компанії приймаючої сторони у Республіці Туреччина «Libero Tour»; послуги медичного страхування та страхування від нещасного випадку, які були заброньовані у компанії ПрАТ «Європейське туристичне страхування».

Повна вартість туру становила 44900 грн, що еквівалентно 1660 доларів США, була сплачена ОСОБА_1 в момент укладення договору 13.06.2017 року, що стверджується розрахунковою квитанцією для готівкових розрахунків №1 від 13.06.2017 року.

При поселенні в готель Tropikal Beach 4**** 18.06.2017 року менеджер повідомив, що готель заброньовано лише до 24.06.2017 року, про що відомо приймаючій стороні Libero Tour. Про дану ситуацію позивачі у відповідності до п.3.10 Договору про надання туристичних послуг невідкладно повідомили Турагента та представника приймаючої компанії Libero Tour.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина перша статті 629 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про туризм» туроператори - це юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг.

Згідно із частинами першою, другою статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов`язання.

Згідно частини десятої статті 20 Закону України «Про туризм» турист вправі відмовитись від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою.

Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. (частина одинадцята статті 20 Закону України «Про туризм»).

Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста, невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь (частина дванадцята статті 20 Закону України «Про туризм»).

Стаття 25 Закону України «Про туризм» передбачає, що турист має право на отримання передбачених договором туристичних послуг, а у разі невиконання чи неналежного виконання туристичною компанією умов договору - на відшкодування матеріальних і моральних збитків у повному обсязі, якщо договором не передбачено відшкодування у меншому або великому обсязі.

Пунктом 2.6.1 Договору про надання туристичних послуг Туроператор має право змінити готель в односторонньому порядку, однак така зміна готелю в будь-якому випадку не повинна потягнути за собою зміну в бік погіршення класу готелю та (або) подорожчання туру, крім випадків, передбачених цим Договором.

Судом встановлено, що відповідач виконав свої зобов`язання за договором про надання туристичних послуг №1306 від 13 червня 2017 року.

Туроператором було відправлено бронювання до компанії приймаючої сторони, на яке було отримано підтвердження, та оплачено у повному обсязі всі послуги туристичного обслуговування у відповідності до заявок, надісланих Турагентом на замовлення Туристів, про що свідчить виписані за заявками ваучери, що надають Туристам право на заселення до готелю.

Після початку туристичної подорожі туристів, Туроператора повідомили про неможливість надання туристам послуг проживання у період з 24.06.2017 року по 25.06.2017 року у заброньованому та оплаченому Туроператором готелі Tropical Beach у зв`язку з тим,що у даному готелі відбувся перепродаж номерів.

Відповідно до п.2.9. договору у випадку відсутності можливості надати послуги відповідно до даного Договору, Туроператор/Турагент має право в односторонньому порядку змінити умови цього Договору шляхом надання туристу альтернативних послуг без зниження класу обслуговування. В межах оплаченої туристом вартості туру. Якщо Турист скористався запропонованими йому альтернативними послугами, послуги за Договором вважаються наданими належним чином.

Відповідач відповідно до ст. 20 ЗУ «Про туризм» запропонував альтернативний варіант проживання туристів (аналогічний за рівнем та класом обслуговування), а саме 1 ніч проживання у готелі Flamingo Hotel, який за типом готелю, його інфраструктурою, системою харчування, віддаленістю від моря відповідав умовам готелю Tropical Beach.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції, що позивачі були змушені пересилятися в готель іншого класу та були змушені долати значні відстані необгрунтованими та безпідставними, оскільки дані готелі відносяться до однієї категорії 4-х зіркових та знаходяться на одній вулиці на відстані 100 метрів. Окрім того, позивачі перебували у альтернативному готелі менше одного дня, при цьому весь наведений період користуючись інфраструктурою готелю Tropical Beach.

Відповідно до п.3.14 договору Туроператор/Турагент не несе відповідальності за дії третіх осіб, а також за якість роботи третіх осіб, яку Туроператор не міг передбачити при організації Туру; за невідповідність наданого тур продукту сподіванням туриста та/або відповідно за незадоволення від наданих послуг, оскільки уява кожної конкретної особи носить особистий та суб`єктивний характер і не може відповідати загальноприйнятим нормам у тому числі затвердженим законодавством відповідної країни.

Відповідно до п. 4.20 Агентського договору №А16/1309-2 від 13.09.2016 року укладеного між ТОВ «Тревел Профешнл Груп» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 , Туроператор не несе відповідальності за негативні наслідки і збитки, що виникли в результаті подій і обставин, що знаходяться поза сферою його компетенції. (т.1 а.с. 82)

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 18 Постанови Пленуму передбачено, що при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди суди мають виявляти і всебічно з`ясовувати причини й умови, що призводять до порушення прав фізичних і юридичних осіб та заподіяння їм моральної шкоди.

Колегія суддів приходить до висновку, що позивачами не надано доказів того, що діями відповідача була спричинена моральна шкода

У відповідності до вимог ст..76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, позивач повинен довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування. При цьому встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешнл Груп» - адвоката Антоненко Анни Олександрівни -задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 листопада 2019 року - скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел профешнл груп» про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 18 серпня 2020 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.