Справа № 236/2809/20
Провадження № 2-о/236/205/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2020 року м. Лиман

Суддя Краснолиманського міського суду Донецької області Бєлоусов А.Є., перевіривши заяву окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересована особа Вугледарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту смерті фізичної особи на тимчасово окупованій території України та додані до заяви матеріали,

ВСТАНОВИВ:

До суду 25.08.2020 року надійшла заява окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересована особа Вугледарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту смерті фізичної особи на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин. Суди розглядають справи в порядку позовного (загального або спрощеного), наказного та окремого провадження (ч.2 ст. 19 ЦПК України).

Зі змісту поданої заяви вбачається необхідність в інтересах заявника підтвердити юридичний факт, котрий має значення для створення умов здійснення ОСОБА_1 майнових прав (реалізація права на спадщину).

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.7 ст. 19 ЦПК України). Отже, справа за заявою ОСОБА_1 має розглядатись судом в порядку окремого провадження (розд. ІV ЦПК України).

У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» висловлена правова позиція, згідно з якою судам необхідно враховувати, що такі заяви повинні відповідати загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви; у разі невідповідності заяви таким вимогам закону суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків.

За змістом ст. 175 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі та повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб (ч.1 ст. 177 ЦПК України).

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (ч.4 ст. 177 ЦПК України).

Заявником ОСОБА_1 не надано до суду документа, котрий підтверджував би сплату ним судового збору за розгляд заяви окремого провадження. При цьому заявник вважає себе звільненим від сплати судового збору на підставі п. 21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Натомість норми Закону України «Про судовий збір» визначають заяви, за яких справляння судового збору не передбачено взагалі, та коло осіб, яким надається пільга у виді звільнення від сплати судового збору за подачу певних (визначених законом) заяв.

Аналіз положень ст.1 Закону України «Про судовий збір» дозволяє дійти висновку про те, що судовий збір не справляється лише за подання заяви про встановлення факту смерті за певних обставин, а саме: особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або антитерористичних операцій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Згідно із п. 21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору за звернення із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідність у встановленні якого виникла внаслідок: вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій, загибелі,поранення,перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення,порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

В свою чергу такі обставини мають виникати внаслідок:збройної агресії, збройного конфлікту, тимчасової окупації території України,надзвичайної ситуації природного чи техногенного характеру.

Отже, законодавцем чітко визначено причинно-наслідковий зв`язок між подією (збройна агресія, конфлікт тощо), котра тягне за собою певний наслідок (вимушене переселення, загибель тощо), який і повинен бути підтверджений судом як факт, що має юридичне значення.

Сама по собі наявність у заявника довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не звільняє його від сплати судового збору на підставі п. 21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за звернення до суду для встановлення будь-якого факту, що має юридичне значення, навіть, якщо він і пов`язаний із обставинами, що відбулися на території, тимчасово непідконтрольній органам державної влади України.

Як вбачається зі змісту із поданої до суду заяви та доданих до неї документів, заявник просить суд встановити факт смерті його дядька ОСОБА_2 чоловіка, який помер у м. Донецьку Донецької області, причиною смерті цієї особи (за доданими до заяви копіями документів) стало тяжке захворювання легень. У заяві також зазначено, що факт смерті необхідно встановити задля отримання виплат на поховання та оформлення спадщини.

Разом з тим, у заяві не зазначено та не підтверджено жодними доказами, що необхідність у встановленні вказаного факту виникла внаслідок вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно, у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайною ситуацією природного чи техногенного характеру.

При поданні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення (в розглядуваному випадку - факту смерті особи), навіть якщо він і пов`язаний із обставинами, що відбулися на території, тимчасово непідконтрольній державній владі України, наявність у заявника лише довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи не є підставою для звільнення від сплати судового збору відповідно до п. 21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки вказаною нормою передбачено також наявність інших наведених обставин, які не підтверджені у поданій до суду заяві та доданих до неї документах.

За наслідками дослідження заяви та доданих до неї документів не встановлено підстав, передбачених ст. 1 Закону України «Про судовий збір», за котрими вказана заява була б віднесена до категорії заяв, судовий збір за подання яких не справляється.

У постанові Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі № 243/12928/18 (провадження № 61-5728св19) висловлена правова позиція, згідно з якою заява про встановлення факту смерті особи, чоловіка подана у зв`язку з необхідністю оформлення недоотриманої пенсії та спадщини, а не у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно має бути оплачена судовим збором.

Аналогічний висновок викладено в ухвалах Верховного Суду від 25.01.2019 року у справі № 243/9106/18, від 04.10.2019 року у справі № 242/4145/19, у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 року у справі № 350/2002/18.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою заяви у справах окремого провадження встановлюється ставка судового збору на рівні 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду (ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Нормами ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року 2102,00 грн..

Отже, розмір суми судового збору, котра має бути сплачена заявником при зверненні із заявою про встановлення одного факту, що має юридичне значення, становить 2102 грн. х 0,2 = 420,40 грн.. Реквізити для сплати судового збору за розгляд справи окремого провадження в Краснолиманському міському суді Донецької області: Отримувач коштів: УК м. Лиман/отг м. Лиман/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37894853; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача: UA0005564; Код класифікації доходів бюджету: 22030101.

З наведеного вбачається необхідність застосування до заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті фізичної особи на тимчасово окупованій території України наслідків, передбачених ст. 185 ЦПК України (залишення заяви без руху, встановлення заявнику строку для усунення недоліків). Належним способом усунення недоліків є сплата суми судового збору за розгляд заяви окремого провадження та подання до суду документа на підтвердження такої сплати.

Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення Суду від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення Суду від 20.02.2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Вимога сплати судового збору прямо передбачена нормами чинного законодавства та відповідно до ст. 6 Конвенції з прав та основоположних свобод людини не є перешкодою для доступу до правосуддя, оскільки чинним законодавством передбачений порядок звільнення від сплати судового збору судом. Суддя вважає за необхідне роз`яснити в цій ухвалі, що заявник не позбавлений права звернення до суду із клопотанням про звільнення його від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або відстрочення сплати судового збору відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст. 136 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.175,177,185,294 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті фізичної особи на тимчасово окупованій території України - залишити без руху.

Надати заявнику строк десять днів з дня отримання нею копії цієї ухвали судді для усунення зазначених недоліків.

Якщо ОСОБА_1 не буде усунуто недоліки заяви окремого провадження у строк, встановлений в ухвалі судді, заява вважається неподаною і повертається заявнику (ч.3 ст. 185 ЦПК України).

Додатково роз`яснити ОСОБА_1 , що він має право звернення до суду із клопотанням про звільнення його від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або відстрочення сплати судового збору відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст. 136 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -