Справа № 646/5878/20
№ провадження 2/646/2097/2020
У Х В А Л А

про забезпечення позову

"20" жовтня 2020 р. м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шелест І. М.,

за участю секретаря Саламахи В. О.,

розглянувши матеріали цивільної справи за заявою позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» про визнання договору іпотеки припиненим та визнання договорів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Червонозаводського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Фідобанк», ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» про визнання договору іпотеки припиненим та визнання договорів недійсними.

Від представника позивача адвоката Лагутіна І. В. до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій останній просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, житловою площею 238,6 кв. м., загальною площею 528,8 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 01; заборони ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» вживати заходів щодо виселення ОСОБА_1 та членів її сім`ї із вищевказаного житлового будинку; заборони ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» вживати заходів щодо реєстрації місця проживання третіх осіб у вищевказаному житловому будинку; заборони ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» вживати заходів щодо відключення, призупинення, припинення роботи будь-яких систем забезпечення у вищевказаному житловому будинку.

В обґрунтування зазначеної заяви представник позивача зазначає, що позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить припинити дію іпотеки нерухомого майна житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, житловою площею 238,6 кв. м., загальною площею 528,8 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка встановлена на підставі іпотечного договору від 14.03.2005, укладеного між ОСОБА_2 та АТ «Факторіал?Банк», посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милицею М. Л., зареєстрованого в реєстрі за № 672; визнати недійсним договір про відступлення права вимоги № GL3N016398 від 24.02.2020, укладений між ПАТ «Фідобанк» () та ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» (); визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, укладений між ПАТ «Фідобанк» () та ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» () щодо договору іпотеки від 14.03.2005, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милицею М. Л., зареєстрованого в реєстрі за № 672.

Представник позивача посилається на те, що позовні вимоги позивача спрямовані на захист права власності, яке порушене з боку відповідачів. Визнання іпотеки припиненою та визнання недійсними спірних договорів, які є підставою для набуття ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» права власності на спірний житловий будинок, є підставою для подальшого скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. Подальше відчуження відповідачем спірного житлового будинку утруднить ефективний захист порушеного права, адже фактично породить необхідність подання окремого позову про витребування майна з чужого незаконного володіння, залучення нового кола відповідачів тощо.

Крім того представник позивача вказує, що спірний житловий будинок є місцем постійного проживання позивача, а внаслідок протиправних дій представників ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» позивача разом з сім`єю було незаконно виселено з вказаного будинку без рішення суду.

Тому, з метою недопущення негативних наслідків, до завершення розгляду справи по суті вважає за необхідне забезпечити позов.

Перевіривши матеріали справи та наданої заяви, суд приходить до наступного.

Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру нерухомого майна № 226225792 від 30.09.2020 спірний будинок на праві приватної власності зареєстрований за ТОВ «Фінансова компанія «Маніту». Підстава для державної реєстрації права власності: іпотечний договір № 672 від 14.03.2005, договір про відступлення права вимоги, тобто, договори, що є предметом спору у даній справі.

Таким чином, на час розгляду справи у суді ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» є власником спірного житлового будинку.

Предметом спору є іпотека нерухомого майна житлового будинку АДРЕСА_1 та визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором щодо вищевказаного будинку.

Згідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до норми ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.06 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому виходить з фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Розглядаючи дану справу по суті, суд виходить з того, що захід забезпечення позову не є вирішенням спору між сторонами по суті, а є лише певними обмежувальними заходами у конкретній цивільній справі (що можуть забезпечити виконання рішення у разі задоволення позову).

Так, відповідно до ст. 109 ЖК України виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Виселення позивача та членів його сім`ї з квартири можливе лише в судовому порядку шляхом пред`явленням до них відповідного позову. Враховуючи наведене, в разі пред`явлення такого позову, позивач та інші особи не будуть позбавлені можливості заперечувати під час судового розгляду таке виселення, і вирішення вказаного питання буде знаходитись у компетенції суду, який розглядатиме справу. Заборона відповідачу вчиняти дії, спрямовані на виселення з квартири теперішніх мешканців, фактично вирішує спір про виселення по суті.

У зв`язку з цим з цим, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі стосовно заборони відповідачу вживати заходів щодо виселення членів її сім`ї із вищевказаного житлового будинку, оскільки суд ухвалою про забезпечення позову не може вирішувати спір по суті, відповідно до вимог ЦПК України, а обраний позивачем спосіб забезпечення позову підміняє собою вирішення спору по суті.

Суд також вважає, що заявлені позивачем заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони вживати заходів щодо відключення, призупинення, припинення роботи будь-яких систем забезпечення у вищевказаному житловому будинку не підлягають задоволенню та є неспівмірними із заявленими позовними вимогами.

Щодо вимог про заборону вселення інших осіб до квартири та заборону відповідачу реєструвати інших осіб в квартирі, то позивачем не обґрунтовано, яким чином відповідні дії відповідача можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у даній справі.

Враховуючи наведене, суд на даній стадії розгляду справи приходить до висновку, що позивачем не доведено співмірність вказаних заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Разом з цим, дії відповідача щодо розпорядження спірним будинком можуть в подальшому утруднити виконання рішення суду по даній справі та поновлення прав позивача, тому суд вважає за можливе задовольнити заяву частково, заборонивши відчужувати спірний будинок до набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст. ст.149, 150,153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лагутіна І. В. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» про визнання договору іпотеки припиненим та визнання договорів недійсними задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, житловою площею 238,6 кв. м., загальною площею 528,8 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 01 шляхом заборони його відчуження.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України:

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту», , м. Харків, майдан Конституції, буд. 1, під`їзд 6, кімн. 66-16.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І. М. Шелест