Справа № 2-485/11
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2020 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області

в складі : головуючого судді Миколайчука П.В.

за участю секретаря судового засідання Довгаленко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Вангородського С.М. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності що не зареєстровано у встановленому законом порядку,-

ВСТАНОВИВ:

До суду із поданням звернувся начальник Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, що не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Обгрунтовуючи подання вказує, що на примусовому виконанні в Брусилівському районному відділі державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) перебуває виконавче провадження АСВП № 60618262 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-485/11 виданого 20.10.2011 Брусилівським районним судом Житомирської області про зобов`язання ОСОБА_2 повернути на користь ПАТ "Райффайзен банк Аваль" заборгованість за кредитним договором у сумі 92478,56 доларів США. В разі неможливості повернення заборгованості за кредитним договором в доларах США стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен банк Аваль" грошові кошти в гривневому еквіваленті в сумі 737054,12 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен банк Аваль» 1708,50 грн. та відшкодування оплат судового збору, 120,00 грн. на відшкодування оплат судового збору, 120,00 грн. на відшкодування оплати витрат на ІТЗ. Державний виконавець своє подання мотивує посиланням на ту обставин,що хоча боржник ОСОБА_3 набув у власність земельні ділянки в АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 25.12.2007, однак не зареєстрував своє право належним чином. Просить надати дозвіл на реалізацію нерухомого майна, а саме - земельних ділянок в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,3795 га.

Відповідно ч. ч. 10, 11 ст. 440 ЦПК України, суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

В судове засідання начальник Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Вангородський С.М. не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд вважає за можливе розглядати подання у відсутності державного виконавця.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до рішення Брусилівського районного суду у справі № 2-485/11, ОСОБА_2 є боржником перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитними зобов`язаннями за договором кредиту від 24.12.2007. На підставі вказаного рішення суду, яке набрало законної сили, стягувачу видано виконавчий лист.

Відповідно до Договору іпотеки № 014/7361774/127231/1 від 25.12.2007 року забезпеченням виконання зобов`язань перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» виступає нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки, загальною площею 0,3795 га за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_1 на підставі Договору купівлі-продажу № ВКС № 494931 від 25.12.2007 року. У відповідності до п. 1 Договору, іпотекодержатель ВАТ «Райффайзен Банка Аваль» має право у випадку невиконання іпотекодавцем ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна. Відповідно п. 2.1.2. Договору іпотеки, земельні ділянки, загальною площею 0,3795 га стануть власністю іпотекодавця після нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, заключного між іпотекодавцем та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , виготовлення нових Державних актів та реєстрації їх у відповідних органах.

Згідно договору купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки № ВКС № 494931 від 25.12.2007 земельні ділянки, загальною площею 0,3795 га за адресою: АДРЕСА_1 придбав ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_1 . При реєстрації вказаного договору нотаріусом накладено заборону на відчуження на майно, зазначене в договорів, в тому числі земельних ділянок, загальною площею 0,3795 га, придбаних ОСОБА_2

14.11.2019 року начальником Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Вангородським С.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП 60618262 (у якому ПАТ "Райффайзен банк Аваль" є стягувачем, а ОСОБА_2 боржником) про стягнення з боржника 92 478,56 доларів США, а в разі неможливості повернення коштів доларах США - стягнення 737 054,12 грн. заборгованості за кредитом, 1708,50 грн. судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ.

10.12.2019 начальником Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Вангородським С.М. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні № 60618262 та здійснено опис та арешт майна боржника, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, загальною площею 0,3795 га, що знаходиться під будинком.

Згідно довідок Державної фіскальної служби України № 84811455 та № 84811465 від 13.08.2020 у боржника відсутні розрахункові рахунки у банківських установах та у боржника відсутні джерела отримання доходу.

Згідно довідок Пенсійного фонду України № та № від 13.08.2020 боржник пенсію не отримує та не перебуває у трудових відносинах з підприємствами, установами та організаціями.

Згідно відповіді Міністерства внутрішніх справ України № 84811469 від 13.08.2020 на запит державного виконавця, за боржником транспортні засоби не зареєстровано.

Згідно відповіді № 11-6-0.2-1277/2-20 від 12.02.2020 Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області земельні ділянки за ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_1 не зареєстровано.

Згідно Інформаційної довідки №221309307 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за боржником зареєстровано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а земельна ділянка площею 0,3795 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано, проте наявна заборона на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку, загальною площею 0,3795 га, державний акт на право власність на землю ЯГ № 803043 та ЯГ № 803044, цільове призначення - для будівництва та обслуговування земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також наявний запис про іпотеку вищезазначеної земельної ділянки.

Таким чином, право власності на земельні ділянки за ОСОБА_2 не було ним зареєстровано як до 01.01.2013, що підтверджено довідкою ГУ ДГК у Житомирської області, так і після 01.01.2013, що вбачається з актуальних відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державні акти про право власності на придбані земельні ділянки ОСОБА_2 також не отримував.

Згідно з відкритих відомостей Державного земельного кадастру України, земельні ділянки № :01:002:0615 та № :01:002:0615, загальною площею 0,3795 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 досі зареєстровані за ОСОБА_5 , тобто за попереднім власником, яка і продала їх ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 25.12.2007 року.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, в тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, а також роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно боржника (п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону №1404-VIII).

Частиною 1 ст. 48 Закону «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику.

За змістом ч. ч. 3, 4 ст. 50 Закону №1404-VIII у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греці, заява №183571/91» (Case of Hornsby v. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».

Відповідно до ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Оцінка матеріалів подання вказує на те, що державним виконавцем доведено обставини, які підтверджують обгрунтованість звернення державного виконавця із поданням про звернення стягнення на майно боржника (земельні ділянки) до суду, а саме:

-відкрито виконавче провадження за примусовим виконанням рішення суду, у якому ОСОБА_2 є боржником, а АТ «Райффайзен Банк Аваль» - стягувачем,

-боржник ОСОБА_2 у 2007 році придбав дві земельні ділянки, загальною площею 0,3795 га за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельні ділянки, придбані боржником, є предметом договору іпотеки від 25.12.2007, укладеного між ОСОБА_2 , та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на забезпечення виконання умов кредитного договору від 24.12.2007.

-земельні ділянки, придбані боржником, описані та арештовані державним виконавцем в межах виконавчого провадження,

-право власності ОСОБА_2 на земельні ділянки після їх придбання 25.12.2007 ним не було зареєстроване за ним у встановленому порядку,

-вжитими державним виконавцем заходами не було встановлено наявність у божника рухомого майна, достатніх коштів для виконання зобов`язань перед стягувачем.

Відтак суд приходить до висновку, що подання державного виконавця обгрунтоване та підлягає задоволенню.

Аналогічний висновок про можливість звернення стягнення на майно, яке належить, але не зареєстроване за боржником, закріплений і в Постанові ВС від 10.02.2020 у справі №676/1314/19, який на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при вирішення даного спору.

Водночас, при вирішення питання про задоволення подання державного виконавця, суд приходить до висновку про надання державному виконавцю дозволу саме на звернення стягнення на майно боржника, оскільки надання дозволу лише на реалізацію нерухомого майна, як це зазначено у прохальній частині подання, не передбачено ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 440 ЦПК України і такі дії є лише складовою частиною порядку звернення стягнення на майно боржника у виконавчому провадженні.

Враховуючи вище викладене і той факт, що ОСОБА_2 добровільно не виконує рішення суду, а також керуючись ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.ст. 440, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Подання начальника Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності що не зареєстровано у встановленому законом порядку задовольнити.

Надати дозвіл державному виконавцю Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у виконавчому провадженні № 60618262 на звернення стягнення на земельні ділянки, загальною площею 0,3795 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування земельної ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та придбані божником ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2007, бланк серії ВКС № 494931.

Копію ухвали направити сторонам виконавчого провадження, державному виконавцю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення, а у випадку відсутності особи в судовому засіданні з дня отримання копії цієї ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя П. В. Миколайчук