Справа № 361/1604/20
Провадження № 2/361/2093/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

/заочне/

29 липня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Мельниченко Я.І., розглянувши у судовому засіданні в місті Бровари цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н, укладеним 24.09.2018р., в сумі 14804,33 грн., в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту 8105,78грн., заборгованість за простроченими відсотками 3387,3грн., заборгованість за простроченими відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 2130,09грн., а також штраф за п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. (фіксована частина) і 681,16грн. (процентна складова), мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.09.2018р. між банком і ОСОБА_1 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, згідно з якими клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до умов кредитного договору позивачем було виконано свої зобов`язання, надано відповідачу кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на відкритий картковий рахунок, а відповідач не повернув грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими платежами за умовами договору.

Відповідач повторно (неодноразово) не явився в судове засідання; був повідомлений належним чином, шляхом направлення йому рекомендованих листів за адресою його зареєстрованого місця проживання, яке збігається з зазначеним ним у заяві анкеті на видачу кредиту, відзив на позов не подав. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, і він не повідомив про причини неявки.

Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності і про згоду на ухвалення заочного рішення. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, ухвалив розглянути справу заочно, згідно ст.223 та ст.280 ЦПК України.

Судом встановлено, що 24.09.2018р. ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого останній отримав платіжну кредитну картку, на яку йому був відкритий кредитний ліміт. Договір укладений шляхом підписання позичальником анкети-заяви № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, та видачі кредитодавцем паспорту споживчого кредиту, підписаного позичальником.

У анкеті-заяві міститься інформація про дані відповідача. В даній заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами.

Також надано паспорт споживчого кредиту (даний документ не має назви, але згідно опису в додатку до позовної заяви і за змістом є паспортом споживчого кредиту). Даний документ підписаний відповідачем, тому він є частиною договору, укладеного в письмовому вигляді і є належним доказом щодо укладення договору та його умов. Згідно даного паспорту в ньому зазначенні умови кредитування, вид кредитної картки "Універсальна" та "Універсальна Голд", тип кредиту: відновлювальна кредитна лінія; спосіб кредитування: шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці; Ліміт кредиту до 50,000 грн. та відповідно до 75000, 00грн., строк договору: 240 місяців, процентна ставка: 43,2% та відповідно 42%. Строк внесення щомісячних платежів: до 25 числа поточного місяця. Штраф при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов?язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів: 500грн.+5% від суми позову. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов?язання щодо повернення кредиту - 86,4% та відповідно 84%.

Розглядаючи дану справу, суд виходить з таких міркувань:

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідност.81 ЦПК - к ожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.89 ЦПК - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З наданих доказів, а саме з анкети -заяви на отримання кредитної картки та паспорту споживчого кредиту - у їх сукупності - встановлено факт укладення договору між сторонами на тих умовах, які зазначені у цих документах. Тому для позичальника виникло грошове зобов`язання з укладеного договору, зокрема зобов`язання повернути кредитору отримані ним кредитні кошти на умовах укладеного договору і у відповідності до вимог закону, що регулює спірні правовідносини.

Відповідач не оспорив дані документи, не оспорив факту укладення ним договору кредиту з позивачем та не оспорив отримання кредитної картки і кредитних коштів у вигляді відкритого кредитного ліміту на картку.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 20.12.2019р. становить 14804,33грн. і складається із: заборгованість за простроченим кредитом - 8105,78грн., заборгованість за простроченими відсотками - 3387,30грн., а також заборгованість за простроченими відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 2130,09грн., а також штраф: 500грн. (фіксована частина) і 681,16грн. (процентна складова).

Згідно ст.615 ЦК - не припустима одностороння відмова від зобов`язання

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором , має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів , сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості, а також сплати неустойки , передбаченої договором, у разі прострочення.

Відповідач (позичальник) свої зобов`язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість по поверненню кредитних коштів і по сплаті відсотків - за наданим позивачем розрахунком. Відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх спростування повне або часткове. Суд дійшов висновку, що розрахунок в частині наявності простроченого кредиту та його розміру, а також в частині нарахованих та несплачених процентів за користування кредитним коштами , як такий, що не оспорений і не спростований відповідачем, є правильним і відповідає дійсності, проведений у відповідності до умов договору, і відповідно встановлено, що відповідач має заборгованість за даним договором у вказаному розмірі: заборгованість за простроченим кредитом - 8105,78грн., заборгованість за простроченими відсотками - 3387,30грн.

Враховуючи, що відповідач, підписавши анкету-заяву та довідку про умови кредитування, фактично підтвердив факт укладання договору кредиту на зазначених у сукупності даних документів умовах (про розмір кредиту, умови його повернення, процентна ставка, неустойка), з якого у сторін виникли кредитні правовідносини, отримав кредитні кошти на відкритий йому картковий рахунок, використав кошти і їх не повернув, тобто не виконав грошового зобов`язання по поверненню фактично отриманої ним суми кредитних коштів, - то є підстави для стягнення з відповідача-позичальника наявної заборгованості по кредиту, а також заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом 3387,30грн.

Позов в цій частині обґрунтований і підлягає задоволенню.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача штраф (фіксована частина 500 грн. плюс процентна складова 681,16 грн.)

Щодо даних позовних вимог, то суд дійшов наступних висновків:

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені умовами договору або законом, зокрема сплата неустойки (п.3).

Враховуючи, що відповідач порушив строки виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, допустив прострочення у платежах, суд вважає, що, в даному випадку, позивач має право вимагати сплати неустойки відповідно до умов договору.

Згідно наданого розрахунку позивач нарахував відповідачу штраф 500 грн. (фіксована частина) + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій, що становить 681,16 грн.

Суд не вбачає передбачених законом підстав для звільнення відповідача від зобов`язань по сплаті штрафу за неналежне виконання ним грошових зобов`язань по поверненню кредиту і по сплаті відсотків за користування кредитом. Відповідач не оспорив порядок і підстави нарахування неустойки, її розмір, не послався на наявність підстав для звільнення від сплати неустойки, тому суд виходить з того, що прострочення виникло з вини позичальника, і є підстави для нарахування та сплати неустойки.

Перевіряючи правильність розрахунку штрафу, зокрема його процентної складової, суд виходить лише з розміру пред`явлених позовних вимог, які є обґрунтованими та підлягають задоволенню, зокрема, виходячи з вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача штраф 500 грн.- фіксована частина, і його процентна складова: 574,65 грн. (8105,78 грн. (заборгованість за простроченим тілом кредиту) + 3387,30 грн. (заборгованість за простроченими процентами) х 5 %), всього штраф становить 1074,65 грн. При цьому суд також враховує, що відсутні законні підстави для нарахування штрафу на пеню. Таким чином, вимоги в частині стягнення штрафу підлягають задоволенню частково.

З розрахунку заборгованості видно, що станом на 20.12.2019р. позичальнику нараховані також відсотки згідно ст. 625 ЦК України в загальній сумі 2130,09грн.

З даного приводу суд зазначає наступне:

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовною вимогою є стягнення відсотків, у відповідності до приписів ч.2 ст.625 ЦКУ - мова йдеться про нарахування відсотків за весь час прострочення грошового зобов`язання у розмірі 3% річних, якщо інший розмір не встановлено договором.

Оскільки позивач не заявив вимоги про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, то дане питання судом не вирішується і аналізується на предмет наявності підстави для застосування даної норми закону в частині урахування індексів інфляції.

Щодо стягнення відсотків за ст.625 ЦК, то положення вищенаведеної норми підлягають до застування при умові якщо розмір процентів (у випадку прострочення боржника) не встановлений договором або законом. В даному ж випадку, приймаючи до уваги як належний доказ, анкету-заяву та паспорт споживчого кредиту, між сторонами в межах укладеного договору узгоджена відсоткова ставка у разі порушення позичальником умов договору і зокрема у разі прострочення (умовами договір передбачено підвищення процентної ставки у такому випадку).

Таким чином, суд не вбачає підстав для того, щоб окрім вже нарахованих позивачем процентів за умовами договору, в тому числі і з урахуванням підвищення процентної ставки у разі прострочення боржника, покладати на відповідача ще і зобов`язання по сплаті відсотків річних за весь вказаний позивачем період прострочення за приписами ст.625 ЦКУ.

Крім того, позивач в позовній заяві посилається, що з 01.09.20р. проваджені зміни Умов та правил надання банківських послуг, в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п. 2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконані інших зобов`язань, починаючи з 181 то дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредит а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд". І саме такі відсотки позивач просить стягнути з боржника.

Щодо наданого позивачем Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, на який позивач посилається як на ще один документ, який у сукупності з анкетою-заявою та Тарифами складає договір кредиту з відповідачем, то суд виходить з наступного:

Даний документ поданий у фотокопії, яка не оформлена у відповідності до вимог статті 95 ЦПК України щодо посвідчення копії документу (письмового доказу), і не може розглядатись як достовірний письмовий доказ.

Якщо все ж проаналізувати вказаний документ, то він не містить підпису відповідача, не містить інших очевидних ознак того, що саме з вказаним документом був ознайомлений відповідач і що він надав згоду саме на таку умови надання йому послуг. Враховуючи обсяг документу, - детальне ознайомлення з таким документом є сумнівним, а виходячи з того, що в ньому прописані правила і умови надання всіх запропонованих банком банківських послуг, а не лише кредитних, то в жодному з наведених «документів» відсутнє визначення, з умовами саме яких послуг банку клієнт ознайомлений і їх прийняв, та до отримання яких послуг він приєднався підписанням анкети-заяви (якщо підписав таку заяву). Тому крім всього іншого даний документ - як такий, що не містить підпису сторони договору, не може розглядатись як письмовий доказ укладення договору, для якого закон встановлює обов`язкову письмову форму.

Таким чином, відсутні підстави для стягнення вказаної суми нарахованих відсотків. Принаймні позивач не обгрунтував і не надав суду достатніх належних доказів саме таких умов укладеного між сторонами договору і підстав для стягнення вказаної суми понад вже стягнуту заборгованість по кредиту і по відсоткам, нарахованим за умовами договору, в тому числі і за період прострочення.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено 2102 грн. судового збору. Позов задоволено на 85%. Тому відшкодуванню підлягають судові витрати на 85 %, що становить 1786,70грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 549, 550, 611, 613,615, 627, 629, 631, 638,639, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково;

стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (м. Київ, вул. Грушевського, 1-д, ідентифікаційний код 14360570) за кредитним договором № б/н від 24.09.2018р. заборгованість за простроченим кредитом - 8105,78грн., заборгованість за простроченими відсотками - 3387,30грн., неустойка у вигляді штрафу - 1074,65 грн., в загальному розмірі 12 567,73грн. (дванадцять тисяч п?ятсот шістдесят сім гривень 73 коп.); а також судові витрати 1639,56 грн. (одна тисяча шістсот тридцять дев?ять гривень 56 коп.

в іншій частині в позові відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява буде подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного рішення. у разі, якщо повне рішення не вручено у день проголошення або складення повного рішення, позивач має право на поновлення строку, якщо апеляційну скаргу буде ним подано протягом 30 днів з дня отримання повного рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду або згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК- через суд першої інстанції, який ухвалив рішення..

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не будуть подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину суд за заявою учасників справи поновлює процесуальні строки встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними, і такими, що зумовлені обмеженнями впровадженими у зв?язку з карантином.

Повне рішення виготовлено 11.08.2020р.

Суддя Т.В. Селезньова