Ухвала

13 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 295/16681/15-ц

провадження № 61-5472ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , подана в інтересах ОСОБА_3 до Житомирської міської ради, ОСОБА_1 , Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області, Департаменту реєстрації Житомирської міської ради, третя особа - ОСОБА_4 , про визнання незаконним рішення та його скасування, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування реєстрації права власності та реєстрації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним вище позовом.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2017 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано пункт рішення Житомирської міської ради від 06 листопада 2008 року у частині затвердження технічної документації та передачі безоплатно у власність та оренду ОСОБА_1 земельних ділянок площею 0,0759 га та 0,0070 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель i споруд, які знаходяться по АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним державний акт від 28 листопада 2008 року про право власності на земельну ділянку площею 0,0759 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель i споруд, кадастровий номер 070390032, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , зареєстрований за № 55.

У решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданої в інтересах ОСОБА_3 закрито, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2017 року залишено без змін.

20 березня 2020 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, що надійшла 25 березня 2020 року, в якій заявник просить скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2017 року у частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 та постанову Житомирського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року, й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Подана касаційна скарга містить клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору, посилаючись на статтю 8 Закону України «Про судовий збір».

Клопотання про звільнення його від сплати судового збору ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що має скрутне майнове становище, оскільки він є пенсіонером та отримує пенсію у розмірі 1 500 грн, не надавши, при цьому, суду підтверджуючих документів щодо розміру його річного доходу.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За таких обставин, клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню, заявник має сплатити судовий збір за касаційне оскарження судових рішень.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2015 року мінімальна заробітна плата була встановлена у розмірі 1 218 грн.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на момент подачі позову) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру (поділ майна подружжя) ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, таким чином сума становить 487 грн 20 коп.*2*200%=1 948 грн 80 коп.

Отже, враховуючи характер спору заявникові необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 948 грн 80 коп.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX).

Відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України та Законом № 540-IX,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, але який не може перевищувати десяти днів з дня закінчення строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян