Справа № 344/6251/19
Провадження № 22-ц/4808/54/20
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Бойчук Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене суддею Пастернак І.А. 11 жовтня 2019 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 17 жовтня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків внаслідок ДТП,

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків, завданих внаслідок ДТП. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 07.12.2018 року на автодорозі Н-10 в напрямку м. Калуш сталася ДТП за участю т/з Тоуоta Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 під його керуванням та т/з Renault Kango д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Відповідач, не впоравшись з керуванням, допустив зіткнення автомобілів, внаслідок чого автомобіль позивача зазнав значних пошкоджень. Дані обставини підтверджуються постановою Тисменицького районного суду від 22.01.2019 року в справі №352/2555/18, якою ОСОБА_2 притягнуто да адміністративної відповідальності.

В день ДТП позивачем було доправлено свій автомобіль на авторизований сервісний центр Тоуоta - ТОВ «Класик- Авто», де було проведено огляд пошкоджень т/з та видано рахунок на відновлювальні роботи та матеріали на суму 51137,82 грн., а також повідомлено про ДТП страховика цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 - ПАТ «Страхова Група «ТАС».

11.12.2018 року позивач надав свій автомобіль для огляду експерту страхової компанії ПАТ «Страхова Група «ТАС» суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_3 , який склав звіт №80/18 від 11.12.2018 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Тоуоta Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 26962,24 грн. Вартість ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу становить 49564,06 грн.

Позивач звертався до ПАТ «Страхова Група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування, на підставі якої страховиком було виплачено 24450,93 грн. страхового відшкодування.

26.12.2018 року позивач отримав свій автомобіль після відновлювальних робіт ТОВ «Класик-Авто», сплативши суму 51137,82 грн.

На підставі наведеного позивач просив суд стягнути з відповідача 26686,89 грн. - суму його прямих збитків, не покритих страховим відшкодуванням.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 11 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2511,31 грн. матеріальної шкоди внаслідок ДТП та 768,40 грн. витрат по оплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає рішення таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права при допущені неповноти з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильній оцінці доказів та встановлених обставин.

Зазначає, що відмовляючи у стягненні збитків, що полягали у витратах, які він фактично зазнав у вигляді оплати робіт з ремонту власного автотранспортного засобу у зв`язку з протиправними діями відповідача, суд першої інстанції посилався на те, що наявний в матеріалах справи акт виконаних робіт ТОВ «Класик-Авто» №СА00022564 від 26.12.2018 року встановлює загальну вартість ремонту т/з Тоуоta Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 в сумі 51137,82 грн., проте не містить інформації щодо фізичного зносу т/з, а тому є неналежним доказом та не може бути підставою для стягнення шкоди. Відтак, суд прийшов до переконання про стягнення різниці між загальною вартістю матеріального збитку, витраченого на проведення відновлювального ремонту т/з відповідно до звіту №80/18 від 11.12.2018 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 24450,93 грн.

Однак апелянт вважає, що судом помилково застосовано до спірних правовідносин ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в частині обмеження відповідальності особи, цивільна відповідальність якої була застрахована, виплатою страхового відшкодування з урахуванням зносу деталей та агрегатів, що підлягають заміні в пошкодженому внаслідок ДТП т/з. При цьому судом не застосовано ч. 1 ст. 1166 ЦК України та ч. 1 ст. 1194 ЦК України. Остання, зокрема, передбачає обов`язок страхувальника цивільно-правової відповідальності (завдавача шкоди) заплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Посилаючись на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах №545/425/17 від 02.09.2019 року, №243/3778/16-ц від 29.07.2019 року, №200/663/14-ц від 04.09.2019 року та №199/2531/16-ц від 19.07.2019 року, просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду від 11 жовтня 2019 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди та ухвалити нове, яким задовольнити позов в цій частині.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів, наведених у ній.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом, 07.12.2018 року о 12 год. 00 хв. на автодорозі Н-10 Стрий-Чернівці 88+800 м в с. Ценжів ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Renault Kangoo, н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, на слизькій ділянці дороги не впорався із керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення із автомобілем Toyota RAV4, н.з. НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Тисменицького районного суду від 22.01.2019 року, яка набрала законної сили 05.02.2019 року, встановлено, що ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом, порушив вимоги п.п. 11.3, 12.1 ПДР України, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. (а.с. 6).

11.12.2018 року суб`єктом оціночної діяльності підприємцем ОСОБА_3 на замовлення АТ «СГ «ТАС» було проведено оцінку транспортного засобу позивача - автомобіля Toyota RAV4, реєстр. номер НОМЕР_1.

Згідно Звіту №80/18 про оцінку колісного транспортного засобу від 13.12.2018 року вартість відновлювального ремонту ТЗ - Toyota RAV4, реєстр. номер НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 26962,24 грн. (без урахування коефіцієнта фізичного зносу - 49564,06 грн.) (а.с. 10-14).

При цьому позивач погодився з переліком пошкоджень, зазначених експертом, підписавши Протокол огляду колісного транспортного засобу 80 від 11.12.2018 року (а.с. 13 зворот, 14).

26.02.2019 року ОСОБА_1 було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 24450 грн. 93 коп. (а.с. 15).

В обґрунтування позовної заяви та поданої апеляційної скарги, позивач посилався також на те, що згідно Рахунку на оплату №СТО0010959 від 07.12.2018 року, наданого ТОВ «Класик-Авто», вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota RAV4, реєстр. номер НОМЕР_1 становить 51137,82 грн. (а.с. 7), які ним і було сплачено, про що свідчать копії Акту виконаних робіт №СА00022564 від 26.12.2018 року та квитанції до прибуткового касового ордеру №546 від 26.12.2018 року (а.с. 8-9).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 слід стягнути 2511,31 грн. матеріальної шкоди внаслідок ДТП як різницю між загальною вартістю матеріального збитку, потраченого на проведення відновлюваного ремонту транспортного засобу відповідно до Звіту №80/18 про оцінку колісного транспортного засобу від 13.12.2018 року, складеного СОДП ОСОБА_3 , та виплаченим страховим відшкодуванням. При цьому Акт виконаних робіт ТОВ «Класик-Авто» №СА00022564 від 26.12.2018 року, згідно якого загальна вартість ремонту т/з Тоуоta Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 становить 51137,82 грн., є неналежним доказом та не може бути підставою для стягнення шкоди, оскільки не містить інформації щодо фізичного зносу автомобіля.

Однак, погодитися в повній мірі із такими висновками апеляційний суд не може з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як зазначено в правовому висновку Верховного Суду в постанові від 11.12.2019 року по справі №522/15636/16-ц (провадження №61-1819св17), виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Статтею 29 та пунктом 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу.

Разом з тим, згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як зазначено в п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

З огляду на викладене з особи, яка є винуватцем ДТП, підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей.

Наведене узгоджується також з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 19.07.2019 року по справі №199/2531/16-ц (провадження №61-16951св18), у постанові від 17.10.2019 року по справі №489/1356/16-ц (провадження №61-2965св18), у постанові від 25.11.2019 року по справі №761/41395/16-ц (провадження №61-28609св18), у постанові від 11.12.2019 року по справі №570/5831/16-ц (провадження №61-34049св18) та інших.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 02.12.2015 року за результатом розгляду справи №6-691цс15.

Як вбачається з копії Рахунку на оплату №СТО0010959 від 07.12.2018 року та копії Акту виконаних робіт №СА00022564 від 26.12.2018 року, ремонт автомобіля позивача Toyota RAV4 30, НОМЕР_1, VIN НОМЕР_6 було виконано ТОВ «Класик-Авто» (Тойота Центр Івано-Франківськ). При цьому було узгоджено перелік робіт щодо вказаного автомобіля, перелік обладнання, деталей та матеріалів, які відповідають опису пошкоджень, вказаних у Звіті №80/18 про оцінку колісного транспортного засобу від 13.12.2018 року (а.с. 7-8, 14). Загальна вартість ремонту (з урахуванням вартості робіт і матеріалів) склала 51137,82 грн.

Зазначена сума була сплачена ОСОБА_1 , що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру №546 від 26.12.2018 року (а.с. 9).

Отже, враховуючи те, що на відновлення автомобіля позивача окремі вузли підлягали заміні, на його користь має бути стягнута різниця між фактичною вартістю ремонту та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Однак, колегія суддів враховує, що сплачена позивачем сума за проведений відновлювальний ремонт у розмірі 51137,82 грн. перевищує розмір відновлювального ремонту, визначений суб`єктом оціночної діяльності підприємцем ОСОБА_3 на замовлення АТ «СГ «ТАС».

Так, відповідно до Звіту №80/18 про оцінку колісного транспортного засобу від 13.12.2018 року вартість відновлювального ремонту ТЗ - Toyota RAV4, реєстр. номер НОМЕР_1 без урахування коефіцієнта фізичного зносу становить 49564,06 грн., що включає вартість ремонтно-відновлювальних робіт у сумі 4400,00 грн., вартість необхідних для ремонту матеріалів - 7494,36 грн., а також вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту - 37669,70 грн. (а.с. 10-14).

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягають частковому задоволенню в розмірі 25113,13 грн. (49564,06 грн. - 24450,93 грн.)

Однак, суд першої інстанції вищевказаних обставин та норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, не врахував, внаслідок чого рішення місцевого суду не може залишатися в силі та підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений ним за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 1807,66 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 11 жовтня 2019 року скасувати, ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) 25113 (двадцять п`ять тисяч сто тринадцять) грн. 13 коп. матеріальної шкоди внаслідок ДТП.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) 1807 (тисячу вісімсот сім) грн. 66 коп. судового збору, сплаченого за подання позову та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 січня 2020 року.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук