Номер провадження: 22-ц/813/4716/20
Номер справи місцевого суду: 503/740/19
Головуючий у першій інстанції Сердюк Б.С.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на земельну ділянку, на рішення Кодимського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Сердюка Б.С. 09 серпня 2018 року у м. Кодима Одеської області, -

встановила:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на земельну ділянку (а.с. 5-8).

В обгрунтування позову посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті залишилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) в КСП «Крутянське» с. Круті Кодимського району Одеської області. Спадкоємцями за заповітом після її смерті були ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які прийняли спадщину та отримали в державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Спадкоємці тривалий час не вчиняли дій, спрямованих на виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) та оформлення права власності на земельні ділянки. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Позивачі зазначають, що ОСОБА_5 являється єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 та прийняла спадщину. Вказують, що після смерті ОСОБА_4 їм стало відомо, що ОСОБА_3 ще за життя реалізувала своє право на отримання земельної ділянки в натурі (на місцевості) і на її ім`я було видано державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифікатів на право на земельну частку пай, тобто, спадкоємцям було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), яке ще за життя було використане спадкодавцем. Зазначали, що державний акт, виданий на ім`я ОСОБА_3 , було втрачено. У зв`язку із викладеним, просили визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВЕМ №937504 від 06 лютого 2007 року та серії ВЕМ №937505 від 06 лютого 2007 року, видані державним в нотаріусом Кодимскої державної нотаріальної контори, та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в рівних долях, право власності на земельну ділянку площею 7,56 га, що розташована на території Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області, та на підстаїі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА 155819 належала ОСОБА_3 .

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 25 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВЕМ №937504, видане державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області 06 лютого2007 року, зареєстроване в реєстрі за №284. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВЕМ №937505, видане державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області 06 лютого 2007 року, зареєстроване в реєстрі за №285. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 7,56 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області, яка належала на підставі втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №155819, виданого 23 листопада 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 63-69).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати частково, та ухвалити нове, а саме: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 7,56 га, що розташована на території Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що у рішенні Кодимського районного суду Одеської області від 18 березня 2016 року не було визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 7,56 га, що розташована на території Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області, яка належала ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі державного акту на право на власності на земельну ділянку серії ЯА № 155819, а оскаржуваним рішенням суду від 25 вересня 2019 року відмовлено у визнанні права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1 , у зв`язку із чим дана частина спадщини ОСОБА_4 залишилась не прийнятою і спадкоємці позбавлені можливості оформити свої спадкові права належним чином (а.с. 73-76).

Сторони у справі, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України, про час, дату і місце слухання справи 10 листопада 2020 року сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, через обмеження доступу до зали судового засідання Одеського апеляційного суду внаслідок поширення в Україні коронавірусної інфекції COVID-19, не подавали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 10.12.2004 року виконавчим комітетом Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області.

Відповідно до заповіту, посвідченого Крутівською сільською радою Кодимського району Одеської області 05 вересня 2000 року за реєстром №80, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна в рівних долях є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Визначені у заповіті спадкоємці прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВЕМ №937504 від 05 лютого 2007 року та серії ВЕМ №937505 від 06 лютого 2007 року на спадкове майно, а саме - право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Крутянське» с.Круті Кодимського району Одеської області, розміром 13,20 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі, належного спадкодавцеві на підставі сертифікатів серії ОД-12 №0215288 та ОД-12 №0215287, виданих Кодимською РДА 20 серпня 1996 року.

Судом також вірно встановлено, що на ім`я ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №155819 від 23 листопада 2004 року.

Із відповіді відділу у Кодимському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 25 вересня 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 взамін сертифікатів серії ОД-12 №0215287 від 20 серпня 1996 року (отримала земельну ділянку № НОМЕР_2 , площею 4,04 га) та ОД-12 №0215288 від 20 серпня 1996 року (отримала земельну ділянку № НОМЕР_3 площею 3,52 га), був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №155819 від 23 листопада 2004 року, кадастровий номер 512258300:001:002:0290, загальною площею 7,56 га.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ст.1235 ЦК України).

У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п.17 Розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно зі статтями 125 та 126 Земельного кодексу України в редакції, чинній на час видачі ОСОБА_3 державного акта на право приватної власності на землю, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" сертифікат на право на земельну частку пай є дійсним до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі Державного акта про право власності на землю.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судо у постанові від 07 червня 2018 року по справі №61-3567св18, визначено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X«Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

Оскільки спадкодавцем ОСОБА_3 дані умови були дотримані, тому у даному випадку предметом спадкування після її смерті є земельна ділянка, належна останній на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №155819 від 23 листопада 2004 року, згідно якого ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,56 га, кадастровий номер 512258300:001:002:0290, що розташована на території Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області.

Відповідно, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на момент видачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), право ОСОБА_3 на земельну частку (пай) вже було використано, а сертифікати на право на земельну частку (пай) були недійсними.

Згідно ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи викладене, суд зробив обгрунтований висновок, що позов в частині вимог про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом підлягає задоволенню.

Крім того, позивачі просили визнати за ними в рівних долях право власності на земельну ділянку, площею 7,56 га, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №155819 від 23 листопада 2004 року належала ОСОБА_3 , зазначаючі, що даний державний акт було втрачено.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які прийняли спадщину. Зазначене також підтверджується повідомленням Кодимської районної державної нотаріальної контори №619/02-14 від 15 травня 2019 року.

Згідно ст.1225 ЦК України визначено, що спадкування права на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно роз`яснень, викладених в п.10 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом про право власності на землю та іншими правовстановлюючими документами.

Судом першої інстанції встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку, належну ОСОБА_3 було втрачено, про що позивачами було розміщено оголошення в газеті.

Згідно з вимогами ст. ст.46, п.2 ч.1 ст.49 Глави 7 Закону України «Про нотаріат» та у відповідності до п.п.4.15, 4.18 Глави 10 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

У зв`язку із втратою чинності 15 жовтня 2013 року Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 серпня 2009 року за № 735/16751, зі змінами згідно з наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 30 серпня 2010 року № 631, п. 4.11 якої передбачалось, що новий державний акт (на ім`я спадкодавця) взамін зіпсованого, втраченого (пошкодженого) видається також спадкоємцю на запит нотаріуса щодо витребовування документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, відповідно до ст.4 Закону України "Про нотаріат" - отримати новий державний акт на право власності за земельну ділянку у разі смерті спадкодавця неможливо.

У зв`язку із викладеним, позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право на спадкування та отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов в частині вимог щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на Ѕ частину спадкового майна підлягає задоволенню.

Однак, при цьому, суд зробив помилковий висновок про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину спадкового майна.

З цього приводу, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже вказувалось вище, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . ЇЇ спадкоємцями за заповітом були ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які прийняли спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 12 січня 2010 року виконавчим комітетом Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області.

Згідно ст. 1261, 1266 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

На момент смерті ОСОБА_4 його спадкоємцями були онуки по лінії доньки: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки його донька - спадкоємець першої черги ОСОБА_8 , померла до відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_4 проживала разом із ним, в АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, позивач ОСОБА_5 є такою, що прийняла спадщину.

ОСОБА_6 також прийняв спадщину, на підставі положень ч. 4 ст. 1268 Цивільного кодексу України, згідно якої малолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину, крім випадків відмови від неї у встановленому законом порядку (на момент смерті спадкодавця ОСОБА_6 був малолітнім, дата його народження - ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Також, на момент відкриття спадщини ОСОБА_6 мав статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а його опікуном призначено позивача ОСОБА_5 .

Діючи в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_5 як опікун, звернулась до Котовської місцевої прокуратури за допомогою у оформленні на нього право власності на дві земельні ділянки загальною площею 6,26 га.

Рішенням Кодимського районного суду від 18 березня 2016 року у справі №503/190/16-ц за ОСОБА_6 , у порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_4 , було визнано право власності на земельну ділянку площею 3,13 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №155589, та після смерті ОСОБА_9 визнано право власності на земельну ділянку площею 3,13 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №155590.

Таким чином, рішенням Кодимського районного суду від 18 березня 2016 року не вирішувалось питання про визнання за ОСОБА_6 право власності, у порядку спадкування, на 1/2 частину спірної земельної ділянки площею 7,56 га, що розташована на території Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області, яка належала ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі державного акту на право на власності на земельну ділянку серії ЯА № 155819. Однак, вказане не позбавляє осіб, які є законними представниками малолітньої дитини, права звернення до суду із відповідними позовними вимогами щодо визнання права власності на частину вказаної земельної ділянки, спадкоємцем якої є ОСОБА_6 .

На підставі викладених обставин, враховуючи склад спадкоємців у справі, а також враховуючи, що ОСОБА_5 є такою, що фактично прийняла спадщину після смерті діда ОСОБА_4 , колегія суддів доходить до висновку про необхідність визнання за позивачем право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 7,56 га, що розташована на території Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , яка належала ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі державного акту на право на власності на земельну ділянку серії ЯА № 155819.

Судом першої інстанції вищевказане не було враховано, у зв`язку із чим суд дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_6 є єдиним спадкоємцем всього спадкового майна, який прийняв спадщину у повному обсязі.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25 вересня 2019 року підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину спадкового майна, із ухваленням у цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25 вересня 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину спадкового майна.

Постановити у цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 7,56 га, що розташована на території Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , яка належала ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі державного акту на право на власності на земельну ділянку серії ЯА № 155819.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 18 грудня 2020 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе