Справа № 444/2862/19
Провадження № 2/444/254/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Усманова З.З.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Куликівської селищної ради Жовківського району про визнання рішення незаконним, визнання недійсним державного акту про право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання рішення незаконним, визнання недійсним державного акту про право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку.

04.11.2019 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.

27.02.2020 року справу було передано для розгляду судді Оприску З.Л. після відводу судді Ясиновського Р.Б.

10.06.2020 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

Позивач свої позовні вимоги у позовній заяві мотивувала тим, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно їй належить на праві власності 1/2 частка будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказала, що право власності на 1/2 частку зазначеного будинку виникло на підставі договору дарування частини житлового будинку від 25.10.2008р. Зазначила, що відповідно до даного договору дарувальником був її батько - ОСОБА_5 , який подарував їй Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказала, що її батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначила, що після смерті батька вона звернулась в сьому Львівську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Вказала, що звернувшись осінню 2015 році в Куликівську селищну раду про передачу їй у власність земельної ділянки для обслуговування належної їй частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , вона дізналась, що земельна ділянка передана у власність ОСОБА_6 . Зазначила, що ОСОБА_6 на підставі рішення виконкому Куликівської селищної ради від 09.10.1997р. № 250 оформила державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0883 та для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , зареєстровано в книзі реєстрації 17.11.1998р. за № 273. Вказала, що станом на час прийняття рішення виконкомом Куликівської селищної ради про передачу у власність вказаної земельної ділянки та оформлення державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0883 га ОСОБА_6 не була одноосібним власником будинку по АДРЕСА_1 . Зазначила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, її батько ОСОБА_5 отримав спадкове майно, яке складалось з 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд. Вказала, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначила, що оскільки їй в цей час не було відомо про наявність спадкоємців після смерті ОСОБА_6 , вона звернулась в Жовківський районний суд Львівської області з позовною заявою до відповідача - Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області про визнання незаконним рішення виконавчого комітету від 09.10.1997р. № 250; визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ 020079 від 17.11.1998р. та визнання за нею права власності на 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 . Вказала, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 07 вересня 2016 року у справі № 444/501/16 задоволено її позов до Куликівської селищної ради, визнано недійсним рішення виконкому Куликівської селищної ради від 09.10.1997 року № 250; визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серія ЛВ 020079 від 17.11.1998р.; визнано право власності за нею на 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначила, що вказане рішення суду було оскаржено третьою особою ОСОБА_4 . Вказала, що рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 04.04.2017 року рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07.09.2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в її позові відмовлено. Зазначила, що постановою Верховного суду від 03.07.2019 року залишено її касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду Львівської області від 04 квітня 2017 року - без змін. Просив визнати незаконним рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серія ЛВ 020079 від 17.11.1998р., виданий на ім`я ОСОБА_6 ; визнати право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, позивачка подала заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій просила визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду з цим позовом та поновити даний строк. Вказала, що про те, що земельна ділянка належить ОСОБА_6 вона дізналася лише восени 2015 року, в березні 2016 року вона звернулася в суд з позовом про визнання недійсним рішення виконкому Куликівської селищної ради від 09.10.1997 року № 250; визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ 020079 від 17.11.1998р.; визнання право власності за нею на 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказала, що рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 04.04.2017 року рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07.09.2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в її позові відмовлено. Зазначила, що постановою Верховного суду від 03.07.2019 року залишено її касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду Львівської області від 04 квітня 2017 року - без змін. Зазначила, що після отримання в дарунок частини житлового будинку вона постійно користувалася будинком і земельною ділянкою, так як ніхто зі спадкоємців ОСОБА_6 не зголошувався.

В подальшому представник позивача подав заяву про уточнення позовної вимоги про визнання незаконним рішення та просив визнати незаконним рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 «Про приватизацію земельних ділянок громадян» в частині передачі ОСОБА_6 у приватну власність земельної ділянки площею 0,0883 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Представник відповідача ОСОБА_4 подав заяву про застосування строків позовної давності до позовної вимоги про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 та державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ 020079 від 17.11.1998р. Вказав, що спадок ОСОБА_5 було прийнято 23.07.1999 року уже після оскаржуваного рішення. Зазначив, що починаючи з 25.10.2008 року позивачка знала про те, що земельна ділянка під житловим будинком в дар не переходила.

Відповідачі не подали відзиви на позов.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовної вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Вказав, що відповідач ОСОБА_4 зверталася до нотаріуса щодо прийняття спадщини земельної ділянки належної спадкодавцеві ОСОБА_6 , проте нотаріус не видав свідоцтва про прийняття спадщини земельної ділянки з огляду на триваючий судовий спір. Зазначив, що ОСОБА_4 готова продати ОСОБА_3 Ѕ земельної ділянки.

Відповідач Куликівська селищна рада в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи письмові докази.

З копії посвідки про народження НОМЕР_1 вбачається, що батьком ОСОБА_5 є ОСОБА_7 , матір`ю - ОСОБА_8 .

З копії рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 «Про приватизацію земельних ділянок громадян» вбачається, що вирішено приватизувати ОСОБА_6 , с. Куликів, земельну ділянку площею 0,08 га для обслуговування будинку.

З копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 020079 вбачається, що ОСОБА_6 на підставі рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради народних депутатів від 09.10.1997 року № 250 передано у власність земельну ділянку площею 0,0883 га в АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

З копії заповіту від 28.04.1999 року вбачається, що ОСОБА_6 все своє майно заповіла ОСОБА_4 .

З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 19.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.07.1999 року вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_5 , спадкове майно складається із Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

З копії реєстраційного посвідчення від 25.08.1999 року вбачається, що Ѕ частина житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 .

З копії заяви про прийняття спадщини від 16.12.1999 року вбачається, що ОСОБА_4 звернулася до нотаріальної контора з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .

З копії договору дарування частини житлового будинку від 25.10.2008 року вбачається, що ОСОБА_5 подарував позивачці Ѕ ідеальну частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

З копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.11.2008 року вбачається, що Ѕ частка будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , належить позивачці ОСОБА_3 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії листа Сьомої Львівської ДНК від 05.11.2015 року вбачається, що позивачці для видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування Ѕ частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 необхідно подати правовстановлюючий документ про належність вказаної земельної ділянки останньому.

У судовому засіданні судом з`ясовувалося питання титульної власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 . Представник позивача зазначила, що їй не відомо, чи відповідач ОСОБА_4 оформила право власності на вказану ділянку, а представник відповідача вказав, що ОСОБА_4 зверталася до нотаріуса щодо прийняття спадщини земельної ділянки належної спадкодавцеві ОСОБА_6 , проте нотаріус не видав свідоцтва про прийняття спадщини земельної ділянки з огляду на триваючий судовий спір.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Щодо позовної вимоги визнати незаконним рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 «Про приватизацію земельних ділянок громадян» в частині передачі ОСОБА_6 , с. Куликів, у приватну власність земельної ділянки площею 0,08 га судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст.30 Земельного кодексу України 1990 року (чинної, на час прийняття оскаржуваного рішення) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів.

Відповідно до п.1 Декрету Кабінету міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (чинного, на час прийняття оскаржуваного рішення) постановлено сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 «Про приватизацію земельних ділянок громадян» вирішено приватизувати ОСОБА_6 , с. Куликів, земельну ділянку площею 0,08 га для обслуговування будинку. На підставі цього рішення ОСОБА_6 передано у власність земельну ділянку площею 0,0883 га в АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 020079.

Однак на час прийняття оскаржуваного рішення Куликівською селищною радою ОСОБА_6 не була одноосібним власником житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_5 прийняв спадщину, яка складалася з Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , та оформив свідоцтво про право на спадщину за заповітом 23.07.1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.07.1999 року.

Таким чином, рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 в частині передання ОСОБА_6 , с. Куликів, земельної ділянки площею 0,08 га для обслуговування будинку прийняте з порушенням вимог ч.1,2 ст.30 Земельного кодексу України (чинної, на час прийняття оскаржуваного рішення), п.1 Декрету Кабінету міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (чинного, на час прийняття оскаржуваного рішення).

Відповідно до п.5 Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 р. N 7-рп/2009 органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

За таких обставин позовну вимогу визнати незаконним рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 «Про приватизацію земельних ділянок громадян» в частині передачі ОСОБА_6 , с. Куликів, у приватну власність земельної ділянки площею 0,08 га потрібно задовольнити.

Щодо позовної вимоги визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ 020079 від 17.11.1998 року, виданий на ім`я ОСОБА_6 судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 23 Земельного кодексу України 1990 року (чинного, на час видання оскаржуваного акту) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Відповідно до п.3 Декрету Кабінету міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (чинного, на час видання оскаржуваного акту) право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Відповідно до правової позиції, викладеної в ухвалі Верховного Суду України від 08.06.2011 року в справі № 6-20570св09, державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт.

Відтак, позовну вимогу визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ 020079 від 17.11.1998 року, виданого на ім`я ОСОБА_6 , потрібно задовольнити, оскільки така є похідною від вимоги визнати незаконним рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 «Про приватизацію земельних ділянок громадян» в частині передачі ОСОБА_6 , с. Куликів, у приватну власність земельної ділянки площею 0,08 га.

Щодо позовної вимоги визнати право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України (в чинній редакції) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Судом встановлено незаконність рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 «Про приватизацію земельних ділянок громадян» в частині передачі ОСОБА_6 , с. Куликів, у приватну власність земельної ділянки площею 0,08 га, та визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ 020079 від 17.11.1998 року, виданого на ім`я ОСОБА_6 .

Беручи до уваги, що надання права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності є дискреційними повноваженнями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, в задоволенні позовної вимоги визнати право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , потрібно відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 подав заяву про застосування строків позовної давності до позовної вимоги про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 та державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ 020079 від 17.11.1998р.

Окрім цього, позивачка подала заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій просила визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду з цим позовом та поновити даний строк.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з копії листа Сьомої Львівської державної нотаріальної контори від 05.11.2015 року ОСОБА_3 27.10.2015 року зверталася до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування Ѕ частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 .

Як вбачається з п.3 договору дарування частини житлового будинку від 25.10.2008 року, будинок розташований на землях територіальної громади Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області.

Таким чином, під час укладення договору дарування 25.10.2008 року позивачці ОСОБА_3 не було відомо про існування рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 та державного акту на землю на ім`я ОСОБА_6 , оскільки в п.3 договору дарування частини житлового будинку від 25.10.2008 року зазначено, що будинок розташований на землях територіальної громади Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області.

Натомість 27.10.2015 року позивач ОСОБА_3 зверталася до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування Ѕ частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , відтак могла довідатись про порушення свого права ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому початок перебігу позовної давності потрібно рахувати від 27.10.2015 року.

Відповідно до ч.2,3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 могла довідатись про порушення свого права 27.10.2015 року, 04.03.2016 року пред`явила позов до Куликівської селищної ради про визнання незаконним рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на землю (справа № 444/501/16-ц), тому позовна давність за вимогами, що розглядаються, перервалася. Постанова Верховного Суду по справі № 444/501/16-ц винесена 03.07.2019 року. Позивачка звернулася до суду з даним позовом 01.11.2019 року.

Таким чином, трьохрічний строк позовної давності, встановлений в ст. 257 ЦК України, не сплив, а тому застосовувати наслідки спливу строку позовної давності та поновлювати строк звернення до суду з цим позовом немає підстав.

Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 23, 30 Земельного кодексу України 1990 року, Декретом Кабінету міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», ст. 116, 120 Земельного кодексу України 2001 року, ст. 257, 261, 264 ЦК України, ст. ст. 5, 13, 81, 82 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 «Про приватизацію земельних ділянок громадян» в частині передачі ОСОБА_6 , с. Куликів, у приватну власність земельної ділянки площею 0,08 га.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ 020079 від 17.11.1998 року, виданий на ім`я ОСОБА_6 .

В задоволенні решти позовних вимоги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту судового рішення 26.08.2020 року.

Головуючий Оприск З. Л.