Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/332/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 грудня 2020 року м. Гребінка

21 грудня 2020 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Татіщевої Я.В., секретаря Сапи А.М, з участю представника позивача, адвоката Садового В.В., розглянувши у приміщенні суду м. Гребінка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.11.2015 року Гребінківським районним судом Полтавської області було ухвалено рішення про задоволення його позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 708 515, 97 грн.

Зазначає, що Гребінківським РВ ДВС 10.06.2016 року було відкрито виконавче провадження № 51381865 по виконанню виконавчого листа № 528/1110/13-ц.

Станом на 01.04.2020 року з боржника було стягнуто та перераховано на його користь 17854,17 грн. Залишковий борг станом на 01.04.2020 року становить 690 661,80 грн.

Вказує, що на його думку розмір сплати боргу в такій незначній сумі протягом майже 5-ти років свідчить про небажання відповідача в добровільному порядку здійснити відшкодування в повному розмірі.

Зазначає, що відповідно до правил ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний крім суми основного боргу, сплатити інфляційні втрати та три проценти річних за весь час прострочення.

Враховуючи викладене, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь інфляційні втрати та три проценти річних у сумі 218967,25 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на його користь понесений ним судовий збір у розмірі 2190 грн., витрати за надання правової допомоги у розмірі 10000 грн. і витрати, пов`язані з переїздом.

17.09.2020 року через канцелярію суду відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву. Відповідно до наданого відзиву, відповідач заперечує проти позову та вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Зазначає, що у своєму позові ОСОБА_1 вказує, що згідно відкритого Гребінківським РВ ДВС 10.06.2016 року виконавчого провадження № 51381865 по виконанню виконавчого листа №528/1110/13-ц, станом на 01.04.2020 року залишковий борг перед ним становить 690 661,80 грн. та просить стягнути інфляційні втрати та три проценти річних в сумі 218 967, 25грн. за період з 17.04.2017 року по 17.04.2020 року.

Вказує, що вказане вище виконавче провадження не завершено, не закрито та перебуває на виконанні. Окрім сплачених ним грошових коштів на виконання погашення заборгованості, з його офіційного та постійного місця роботи щомісячно перераховуються грошові кошти в розмірі 20 відсотків від його доходу, які органом ДВС перераховуються на користь ОСОБА_1 , тобто у даному випадку має місце процедура примусового стягнення з нього на користь позивача заборгованості за договором позики. Виконавчий лист не визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, позовні вимоги є безпідставними.

Також заперечує щодо заявленої вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн., оскільки вони є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволені позову у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав прояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив позов задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати та три проценти річних у сумі 218967,25 грн., судовий збір у розмірі 2190 грн., витрати за надання правової допомоги у розмірі 10000 грн., окрім витрат, які передбачались при подачи позову до суду, а саме, витрат, пов`язаних з переїздами, оскільки вони не є значними та не підраховувались представником.

Відповідач та представник у судове засідання не з`явилися, про поважність причин неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином у встановленому законом порядку (а.с.75).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 17.05.2016 року Гребінківським районним судом Полтавської області було видано виконавчий лист у справі № 528/1110/13-ц про стягнення із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 700150 грн. - заборгованості за договором позики; 3775,80 грн. судового збору; 45,00 грн. послуги банку; 4545,17 грн. витрати на правову допомогу (а.с 08-08 зврт.).

Постановою від 10.06.2016 року старшим державним виконавцем Терещенком О.А. відкрито виконавче провадження, реєстраційний номер виконавчого провадження 51381865 (а.с.09).

Із листа № 17-4-34/4586 від 01.04.2020 року, адресованого ОСОБА_1 начальником відділу Гребінківського РВ ДВС Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Рибченко Т.М., вбачається, що на виконанні у Гребінківському РВ ДВС перебуває виконавче провадження № 51381865. Станом на 01.04.2020 року з боржника ОСОБА_2 стягнуто та перераховано стягувачу ОСОБА_1 17854,17 грн. Залишковий борг станом на 01.04.2020 року становить 690661,80 грн. У березні 2020 року державним виконавцем витребувано з боржника декларації про його доходи, в т.ч. за 1 квартал 2020 року та стягнуто з боржника 20 відсотків його доходу, що становить 10756,43 грн., які перераховано на користь стягувача, ОСОБА_1 .

Також у листі вказано, що 08.09.2016 року з метою належного та фактичного виконання рішення суду державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, копії якої направлено до територіального сервісного центру № 5347 та до Головного управляння Держпродспоживслужби в Полтавській області, та згідно якої накладено обтяження у всіх відповідних реєстрах на все рухоме майно та все нерухоме майно. Вищевказаний арешт чинний станом на 01.04.2020 року.

Відповідно до вищевказаного листа за боржником ОСОБА_2 транспортних засобів не зареєстровано, крім причепа, який постановою про розшук майна боржника від 10.02.2019 року повторно оголошено в розшук. Згідно інформації з Державних реєстрів речових прав на нерухоме майно за період знаходження на виконанні даного виконавчого провадження, нерухоме майно боржником не придбавалося. До відділу ДВС не надходила заява стягувача про необхідність направлення до суду державним виконавцем подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Згідно письмового пояснення боржника, яке міститься в матеріалах виконавчого провадження, земельні ділянки, які знаходяться на території Гребінківського району Полтавської області та Драбівського району Черкаської області, не обробляються, доходів з них боржник не отримує. Що стосується причепу, то у поясненні боржник зазначив, що у 2015 році причеп здано на металобрухт. Виконавче провадження взято на особистий контроль начальника відділу ДВС (а.с.07-07 зврт.).

Згідно розрахунку, що був наданий позивачем, відсотки за користування грошовими коштами за період з 17.04.2017 року по 17.04.2020 року становлять - 62256,27 грн. (а.с.10). Згідно розрахунку інфляційних збитків за період з 17.04.2017 року по 17.04.2020 року, збитки становлять 156710,98 грн. (а.с.11-12).

Відповідно до квитанції № 15/20 від 17.04.2020 року ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_3 10000,00 грн. за надані юридичні послуги відповідно до ордеру серії ПТ № 158494 про надання правової допомоги (а.с. 14-15).

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України встановлені обставини, які не повинні доказуватися при розгляді судової справи, це обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Велика палата Верховного Суду постановою від 03.07.2018 року по справі № 917/1345/17 зазначила наступне: «Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення».

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

"Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника" - такий висновок був викладений у постанові Верховного Суду у справі № 373/2054/16-ц від 16.01.2019 року.

У висновку, визначеному постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №569/613/19 від 03.02.2020 року зазначено: «Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3 % річних та інфляційних втрат не є санкцією, передбаченою умовами договору за неналежне виконання умов договору та не входять до складу основного зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника».

«Невиконання Відповідачем грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у Позивача з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову» - таке твердження кореспондується з висновком, зазначеним у постанові Великої Палати Верховного Суду зробленими у справі №127/15672/16-ц від 08.11.2019 року.

Як передбачено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом не беруться до уваги обставини, викладені у відзиві до позовної заяви, наданому представником відповідача, оскільки суду не надано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору та в розмірі 2190,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 599, 625, 1050 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 19,81, 82, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, постановою Верховного Суду від 03.07.2018 року по справі № 917/1345/17, постановою Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/15672/16-ц від 08.11.2019 року, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКК НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , інфляційні витрати та три проценти річних в сумі 218 967 (двісті вісімнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім тисяч) 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКК НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , 2 190 (дві тисячі сто дев`яносто) грн. 00 коп. сплаченого позивачем судового збору за подання позову до суду.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКК НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. понесених витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом..

Повний текст рішення виготовлено 23 грудня 2020 року.

Суддя Я. В. Татіщева