Провадження № 2-з/761/581/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Фролова І.В., розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Акціонерного банка «АвтоЗАЗбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи, які не заявляють самостійних вимог - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АМБЕР», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ткачук Сергій Володимирович, ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.

11 грудня 2018 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києві від 18 січня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

14 липня 2020 року на адресу суду надійшла про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 113,2 кв.м.; заборонити державним реєстраторам, нотаріусам та органам, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, - вчиняти будь-які дії щодо об`єкту нерухомого майна, реєстр №00, а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 113 кв.м.

Заява вмотивована тим, у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа № 761/47372/18 за позовом ОСОБА_1 , про визнання недійсним Іпотечного договору від 25.09.2006 р. № 4816, укладений між ОСОБА_5 та АБ «УкрЗАЗбанк», предметом якого виступили майнові права на незакінчену будівництвом трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 до перетину з АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , зі змінами та доповненнями внесеними відповідно до договору про внесення змін до Іпотечного договору від 07.06.2012 р. № 1068 та договору про внесення змін і доповнень № 2 до Іпотечного договору від 17.01.2015 р. № 35.

Власниками об`єкту нерухомого майна, на яке ініційовано накладення арешту, а саме квартири АДРЕСА_1 , являються позивач - ОСОБА_1 , та один з відповідачів - ОСОБА_5 .

На даний час спір між стронами виник щодо оспорювання дійсності іпотечного договору від 25.09.2006 року № 4816, та право власності на квартиру АДРЕСА_1 . А тому з метою уникнення реальної загрози ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову, заявник звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачеві майно.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи заявника, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо оспорювання дійсності іпотечного договору від 25.09.2006 року № 4816, та право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

З поданого позову та заяви про його забезпечення вбачається, що у разі відчуження належного сторонам майна, з приводу якого виник спір, існує реальна загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист її порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів заявника.

При цьому, накладення арешту на спірне майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Враховуючи предмет даного позову, наведені заявником докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, їх обґрунтованість, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову (накладення арешту на нерухоме майно) та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе заяву позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

В частині накладення заборони державним реєстраторам, нотаріусам та органам, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, - вчиняти будь-які дії щодо об`єкту нерухомого майна, реєстр №00, а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 113 кв.м. у даній справі суд відмовляє, оскільки накладення арешту на майно виключає будь-яку можливість відчуження об`єкту нерухомості.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення судом не вбачаються.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149-159,260,353,354ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Акціонерного банка «АвтоЗАЗбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи, які не заявляють самостійних вимог - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АМБЕР», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ткачук Сергій Володимирович, ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки недійсним - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 113,2 кв.м.

Стягувач: ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_3 , місце проживання - АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 .

Боржник: Акціонерний банк «АвтоЗАЗбанк», місцезнаходження - 03037, м. Київ, вул. Вузівська, буд.5, код ЄДРПОУ - 19358784.

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», місцезнаходження - 04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд.21, код ЄДРПОУ - 35326253.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: