Справа № 186/1055/20
Провадження номер № 2/0186/381/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м.Першотравенськ

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди (інфляційних витрат, трьох процентів річних та процентів за позикою),

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди (інфляційних витрат, трьох процентів річних та процентів за позикою).

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що між нею та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого остання отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень до вересня 2017 року зі сплатою щомісячних відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень і на підтвердження отримання коштів та укладення договору позики, відповідачка ОСОБА_2 власноруч написала боргову розписку.

За весь час користування грошима, відповідачкою 28 вересня 2017 року сплачено 1000,00 грн. в рахунок щомісячних процентів за користування грошима (позикою). На її звернення щодо повернення коштів в розмірі 10000,00 грн. та сплату щомісячних процентів за користування грошима, відповідачка відповідає агресією та погрозами, у зв`язку з чим, вона була вимушена звернутись до суду та в судовому порядку стягнути грошові кошти з боржниці ОСОБА_2 .

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 червня 2020 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто заборгованість за договором позики від 21 травня 2017 року в розмірі 10000,00 грн. та судові витрати по справі в розмірі 840,80 грн.

На протязі тривалого часу відповідачка ОСОБА_2 не повертає грошові кошти. Кошти стягнуті за рішенням суду знецінились і у зв`язку з цим вона має право звернутися до суду і прохає суд, стягнути інфляційні втрати (інфляційне збільшення), 3% річних та щомісячні проценти від суми позики на підставі ст.625 ЦК України та ст.1048 ЦК України.

Коефіцієнт для розрахунку інфляційного збільшення в вересні 2017 року становить - 0002 (1.02-1). Позика в розмірі 10000,00 грн. (розписка від 21.05.2017 року), повернення коштів вересень 2017 року: вересень 2017 року - 10000,00 грн. х 0.020 = 200,00 грн.; жовтень 2017 року - 10000,00 грн. х 0.012 = 120,00 грн.; листопада 2017 року - 10000,00 грн. х 0.009 = 90,00 грн.; грудень 2017 року - 10000,00 грн. х 0.010 = 100,00 грн.

Всього за 2017 рік: 510,00 грн. (200 + 120 + 90 + 100).

Січень 2018 року - 10000,00 грн. х 0.015 = 150,00 грн.; лютий 2018 року - 10000,00 грн. х 0.009 = 90,00 грн.; березень 2018 року - 10000,00 грн.0.011 = 110,00 грн.; квітень 2018 року - 10000,00 грн. х 0.008 = 80,00 грн.; травень 2018 року - інфляційне збільшення не нараховується; червень 2018 року - інфляційне збільшення не нараховується; липень 2018 року - інфляційне збільшення не нараховується; серпень 2018 року - інфляційне збільшення не нараховується; вересень 2018 року - 10000,00 грн. х 0.019 = 190,00 грн.; жовтень 2018 року - 10000,00 грн. х 0.017 = 170,00 грн.; листопада 2018 року - 10000,00 грн. х 0.014 = 140,00 грн.; грудень 2018 року - 10000,00 грн. х 0.008 = 80,00 грн.

Всього за 2018 рік: 1010,00 грн. (150 + 90 + 110 + 80 + 190 +170 +140 +80).

Січень 2019 року - 10000,00 грн. х 0.010 = 100,00 грн.; лютий 2019 року - 10000,00 грн. х 0.005 = 50,00 грн.; березень 2019 року - 10000,00 грн.0.009 = 90,00 грн.; квітень 2019 року - 10000,00 грн. х 0.010 = 100,00 грн.; травень 2019 року - 10000,00 грн. х 0.007 = 70,00 грн.; червень 2019 року - інфляційне збільшення не нараховується; липень 2019 року - інфляційне збільшення не нараховується; серпень 2019 року - інфляційне збільшення не нараховується; вересень 2019 року - 10000,00 грн. х 0.007 = 70,00 грн.; жовтень 2019 року - 10000,00 грн. х 0.007 = 70,00 грн.; листопада 2019 року - 10000,00 грн. х 0.007 = 70,00 грн.; грудень 2019 року - 10000,00 грн. х 0.001 = 10,00 грн.

Всього за 2019 рік: 630,00 грн. (100 + 50 + 90 + 100 + 70 + 70 + 70 + 70 + 70 + 10).

Січень 2020 року - 10000,00 грн. х 0.002 = 20,00 грн.; лютий 2020 року - інфляційне збільшення не нараховується; березень 2020 року - 10000,00 грн. х 0.008 = 80,00 грн.; квітень 2020 року - 10000,00 грн. х 0.008 = 80,00 грн.; травень 2020 року - 10000,00 грн. х 0.003 = 30,00 грн.; червень 2020 року - 10000,00 грн. х 0.003 = 30,00 грн.

Всього за 2020 рік: 240,00 грн. (20 + 80 + 80 + 30 + 30).

Розрахунок трьох процентів річних за період з 01 вересня 2017 року по 01 липня 2020 року: 10000,00 грн. х 3 : 100 : 365 х (365 + 365 + 305) = 10000,00 грн. х 0.03 : 365 х1035 = 850,69 грн. Сума яка підлягає стягненню з відповідачки становить 850,69 грн.

Також, між нею та відповідачкою була домовленість: щомісячно за користування грошима нараховуються проценти в розмірі 1000,00 грн.. За весь час користування позикою, відповідачка ОСОБА_2 сплатила лише один раз проценти в розмірі 1000,00 грн. у червні 2017 року, у зв`язку з чим борг відповідачки перед нею становить 38000,00 грн. з розрахунку (10000,00 грн. х 38).

Загальна сума боргу відповідачки ОСОБА_2 перед нею, з урахуванням інфляційних втрат (збільшення), трьох процентів річних від простроченої суми та процентів за позикою, становить 41240,69 грн. з розрахунку (2390,00 грн. + 850,69 грн. + 38000,00 грн. = 41240,69 грн).

Виходячи з засад виваженості та розумності вважає за доцільне зменшити суму, яку необхідно стягнути з відповідачки на її користь з 41240,69 грн. до 11000,00 грн.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь кошти в розмірі 11000,00 грн. та судові витрати по справі в розмірі 1400,00 грн., з яких: судовий збір - 840,80 грн., компенсація за відрив від звичайних занять в розмірі - 560,00 грн.

Відповідачка у справі ОСОБА_2 у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надала.

Справа розглядається відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, приходить до наступного.

Дійсно, відповідачка по справі ОСОБА_2 21 травня 2017 року отримала від позивачки ОСОБА_1 в борг грошові кошти в сумі 10000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування позикою в розмірі 10% в місяць, які зобов`язалась повернути до вересня 2017 року.

У червні 2017 року відповідачкою ОСОБА_2 було сплачено ОСОБА_1 проценти за користування позикою у розмірі 1000,00 грн.

У зв`язку з неповерненням позики, 12 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення суми позики - 10000,00 грн. по цій розписці. Позовних вимог про стягнення процентів, суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми ОСОБА_1 не заявляла.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 10000,00 грн., у зв`язку з невиконанням зобов`язань згідно розписки від 21 травня 2017 року, складеної на підтвердження позики та в рахунок повернення понесених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

18 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Визначення поняття «зобов`язання» міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 процентів за користування грошима переданими у позику позивачкою ОСОБА_1 по суті, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Тому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 провадження №14-10цс18.

Отже враховуючи, що сторони у справі погодили щомісячну сплату відсотків за користування позикою в розмірі 10%, яка надана відповідачці ОСОБА_2 на три місяці, тобто до 01 вересня 2017 року, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з останньої процентів за користування позикою за період з 21 травня 2017 року по 01 липня 2020 року підлягають частковому задоволенню за період з 21 травня 2017 року по 01 вересня 2017 року, з урахуванням сплачених відповідачкою у червні 2017 року процентів в розмірі 1000,00 грн., в розмірі 2 (дві тисячі) грн. 00 коп., що стосується позовних вимог за період з 01 вересня 2017 по 01 липня 2020 року, то вони не підлягають задоволенню, у зв`язку з їх безпідставністю.

Стосовно позовних вимог про стягнення 3% річних від простроченої суми на підставі ст.625 ЦК України, за договором позики від 21 травня 2017 року, за період з 01 вересня 2017 року по 01 липня 2020 року, в межах строку позовної давності, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. 3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Дана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року справа № 373/2054/16-ц.

Отже, 3% річних розраховуються з урахуванням боргу станом на 01 вересня 2017 року (в рамках заявлених позовних вимог) - 10000,00 грн., помноженого на кількість днів прострочення - 1035 днів, помноженого на 3%, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Тобто, 10000,00 грн. х 1035 х 3% : 100 : 365 = 850,68 грн., які підлягають стягнення з відповідачки на користь позивачки.

В частині позовних вимог про стягнення нарахованого позивачем встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за договором позики від 21 травня 2017 року (в межах позовних вимог), суд приходить до наступного.

Як вже зазначалося, згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Позивач просить суд стягнути 2390,00 грн. інфляційних втрат з вересня 2017 року по липень 2020 року.

Інфляційні втрати є способом захисту майнових прав і інтересів кредитора, що полягає у відшкодуванні йому матеріальних втрат від знецінення коштів у результаті інфляційних процесів, і гарантують отримання компенсації від боржника за використання утримуваних ним грошових коштів за весь час прострочення в їх сплаті.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Інфляційні втрати розраховуються за формулою:

[Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період

Збитки від інфляції = [Сума боргу] ? [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

Станом на 01 вересня 2017 року сума неповернутої позики за договором від 21 травня 2017 року становить 10000,00 грн.

Інфляційні втрати за договором позики від 21 травня 2017 року (в рамках позовних вимог), становлять: 10000,00 грн. х 1.22578759 = 2257,88 грн., які підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_2 .

Стосовно вимог ОСОБА_1 про відшкодування їй судових витрат по справі суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.133 ЦПК Україн и судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачкою сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн., ціна позову 11000,00 грн. Позовні вимоги задоволено частково, стягнуто 5108,56 грн., тому судовий збір який підлягає стягненню становить 390,48 грн. з розрахунку (5108,56 грн. х 840,80 грн. : 11000,00 грн.).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 138 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Враховуючи зазначене у відшкодуванні таких витрат позивачу суд відмовляє.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України постанова від 27 квітня 2006 р. № 590.

Згідно якої сума компенсації (відшкодування) за відрив від звичайних занять обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому приймається процесуальне рішення або здійснюється процесуальна дія, і не може перевищувати її розміру, обчисленого за фактичні години відриву від звичайних занять.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що справа є малозначною та розглядалась за правила спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, то у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 компенсації за відрив від звичайних занять в розмірі 560,00 грн. слід відмовити.

Керуючись ст.ст.625, 1048,1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 258, 263, 264-265, ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди (інфляційних витрат, трьох процентів річних та процентів за позикою) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Кропивницький, Кіровоградської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Нова Слобода, Путівльського району, Сумської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , заборгованість за договором позики від 21 травня 2017 року в розмірі 5108 (п`ять тисяч сто вісім) гривень 56 копійок, з яких: проценти за користування позикою за період з 21 травня 2017 року по 01 вересня 2017 року в розмірі 2000,00 грн.; три проценти річних за період з 01 вересня 2017 року по 01 липня 2020 року в розмірі 850,68 грн.; інфляційні втрати за період з 01 вересня 2017 року по 01 липня 2020 року в розмірі 2257,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Кропивницький, Кіровоградської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Нова Слобода, Путівльського району, Сумської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 390 (триста дев`яносто) гривень 48 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області, а з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: С.С. Кривошея.