Провадження №2-н/311/304/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року місто Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Носик М.А., розглянувши матеріали заяви комунального підприємства «Дім» Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

До Василівського районного суду звернулося комунальне підприємство «Дім» Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Оглянувши матеріали заяви, вважаю за необхідне відмовити у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу (частина 1); із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина 2).

Відповідно до ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу встановлено, що стягувач комунальне підприємство «Дім» Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області просить стягнути в солідарному порядку із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, однак, в порушення вимог п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України, якою передбачено обов`язок стягувача додати до заяви про видачу судового наказу, копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, стягувачем до даної заяви договору, укладеного із боржником ОСОБА_2 про надання відповідних комунальних послуг, суду не надано.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу, а отже у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Суд вважає необхідним роз`яснити заявнику положення частини другої статті 164 КПК України, згідно яких, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст.160,161,165 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою комунального підприємства «Дім» Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відмова у видачі наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, в порядку, встановленому розділом II ЦПК України, після усунення її недоліків.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала набирає чинності з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали (згідно п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІI Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу).

Суддя М.А. Носик