Справа № 146/1196/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2020 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Томашпільська селищна рада Томашпільського району Вінницької області

вимоги позивача: про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

представник позивача: адвокат Щетніцький Володимир Степанович,

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

27 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельну ділянку, площею 1,7813 га, яка розташована на території Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН №080567.

Даний позов обґрунтовано наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Касянівка Томашпільського району Вінницької області померла ОСОБА_3 - баба позивачки.

Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається, в тому числі, із земельної ділянки, площею 1,7814 га, яка розташована на території Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН №080567.

Єдиним спадкоємцем майна покійної баби за законом залишилася ОСОБА_2 - мати позивачки, яка спадщину фактично прийняла.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивачки.

В даний час позивачка вирішила належним чином оформити спадщину, однак через те, що було пропущено строк подачі заяви до нотаріальної контори їй було відмовлено.

12 грудня 2019 року представником позивачки подано заяву про доповнення позовних вимог, відповідно до якої просить встановити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 являється матір`ю позивачки ОСОБА_1 .

Дану вимогу обґрунтовано наступним.

Під час підготовчого засідання було виявлено, що в паспорті та в свідоцтві про укладення шлюбу позивачки, її ім`я записане як ОСОБА_1 , а у свідоцтві про народження її ім`я записане як ОСОБА_1 , в зв`язку з чим виникла необхідність в доказуванні її родинних стосунків з її матір`ю ОСОБА_2 .

10 березня 2020 року представником позивачки подано заяву про доповнення позовних вимог, відповідно до якої просить постановити рішення про визначення ОСОБА_1 додаткового строку на прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дану вимогу обґрунтовано наступним.

Позивачка вказує, що в нотаріальному оформлені права власності їй відмовлено через те, що пропущено строк подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. На протязі встановленого законом строку позивач не зверталась до нотаріальної контори так як не знала про наявність державного акта на земельну ділянку. Про останній вона дізналася влітку 2019 року.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 06 вересня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання у справі призначено на 09 грудня 2019 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 9 грудня 2019 року, підготовче засідання у справі відкладено на 29 січня 2020 року.

12 грудня 2019 року представником позивачки подано заяву про доповнення позовних вимог.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 29 січня 2020 року, підготовче засідання у справі відкладено на 10 березня 2020 року.

10 березня 2020 року представником позивачки подано заяву про доповнення позовних вимог.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 10 березня 2020 року, підготовче засідання у справі відкладено на 10 квітня 2020 року.

Доводи учасників процесу.

В судове засідання позивачка не з`явилася, однак, представник позивачки, адвокат Щетніцький В.С. направив до суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі, та без участі позивачки, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, проте надіслали до суду заяви в яких, вказують, що є сусідами сім`ї позивачки та підтвердили, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , а ОСОБА_7 являється її бабусею.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, розглянувши заяви сторін у справі, оцінивши належність і достовірність доказів по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Главою 29 ЦК України ( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності.

Частиною 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про : обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Частинами 1-2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про, зокрема, встановлення факту родинних відносин. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб дошлюбним прізвищем ОСОБА_1 є « ОСОБА_1 » (а.с.4)

В свідоцтві про народження, складене на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю вказано ОСОБА_2 .(а.с.4)

Як вбачається з довідки Паланського старостинського округу Томашпільської селищної ради від 10.04.2020 року, ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 .

Дані відомості підтвердили і свідки в судовому засіданні.

Отже, позивач у справі ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів

Оскільки, судом встановлено та доведено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , даний факт родинних відносин має для позивачів юридичне значення і впливає на оформлення спадщини, тому заявлені вимоги про встановлення фактів родинних відносин підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Касянівка Томашпільського району Вінницької області померла ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України-перша черга спадкоємців за законом-у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки Паланського старостинського округу Томашпільської селищної ради № 62 від 10.02.2020 року, після смерті ОСОБА_7 , залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки, площею 1,7813 га, розташованої на території сільської ради, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН №080567. Після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняла ОСОБА_2 .. Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем за законом залишилася ОСОБА_1 .. Інших спадкоємців немає.

Як вбачається із копії державного акта на право приватної власності на землю серії ВН № 080567, даний державний акт видано 28 лютого 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією Вінницької області ОСОБА_7 , яка є власницею земельної ділянки площею 1,7813 га, що розташована на території Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. (а.с.10)

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.

Згідно відповіді державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори на заяву ОСОБА_1 від 16.08.2019 року, останній відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки нею пропущений шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.12).

Судом встановлено, що строк подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини позивачем пропущено з причини незнання про наявність даної земельної ділянки у складі спадкового майна.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається із відповіді державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори від 24.09.2019 року на запит суду, спадкові справи після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 не заведені.(а.с.23)

Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судових розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, відповідачем визнано позовні вимоги ОСОБА_1 , визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, обставини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини сторонами не оспорюються, суд вважає визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та вважає поновити ОСОБА_1 такий строк, відтак позовна заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1152.60 гривень, а тому враховуючи вимоги ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 576,30 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 220, 328, 396, 640, 657, 1216-1218, ч. 1 ст. 1220, ст. 1221, ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст.. 1225, ч. 1, 2 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, статтями 12, 13, 76-89, 90, 95, 141-142, 163, 200, 206, 263, 265, 280, 293, 315, 354 ЦПК України суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області про встановлення факту родинних відносин визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 являється матір`ю позивачки ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 визначити на три місяці з дня набрання рішенням законної сили строк для подання заяви про прийняття спадщини на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Касянівка Томашпільського району Вінницької області.

Повернути ОСОБА_1 п`ятдесят відсотків сплаченого за квитанцією № 65 від 20.08.2019 року та квитанцією № 42 від 12.12.2019 року судового збору, а саме в сумі 576,30 грн (п`ятсот сімдесят шість гривень тридцять копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 12.09.2000 року Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Томашпільська селищна рада Томашпільського району Вінницької області, адреса: 24200, Вінницька область, Томашпільський район, смт Томашпіль, пл.Т.Шевченка, 1.

Суддя: О. В. Пилипчук