Провадження № 22-ц/801/1451/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 рокуСправа № 127/34772/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючої: Марчук B.C.,

суддів: Міхасішина І.В., Панасюка О.С.,

секретар : Кузьменко Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу № 127/34772/19 за позовом Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів, за апеляційною скаргою Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Воробйова В.В., дата складання повного тексту рішення - 05.06.2020 року, -

в с т а н о в и в :

В грудні 2019 року, Департамент соціальної політики ВМР звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з даним позовом. Вимоги мотивовані тим, що в Управлінні соціального захисту населення Департаменту соціальної політики ВМР перебуває на обліку відповідач, яка отримує житлову субсидію, яка з травня 2015 року була розрахована на чотири особи, а саме на позивача та дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В жовтні 2015 року управлінням було проведено автоматичний перерахунок житлової субсидії на опалювальний період 2015-2016 роки, відповідно на чотири особи.

П.14 Постанови КМ України №841 від 13.10.2015 року «Про внесення змін до деяких постанов КМ України» внесено зміни до Постанови КМ України від 21 жовтня 1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» чим передбачено, що громадянин, якому призначено субсидію, зобов`язаний протягом місяця поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні осіб.

На протязі 2015-2018 років відповідач отримувала житлову субсидію на опалювальний та неопалювальний сезони. Під час оформлення житлової субсидії на опалювальний період 2019 року було з`ясовано, що син відповідача - ОСОБА_2 , був знятий з реєстрації за вказаною адресою 30.10.2015 року, про що ОСОБА_1 не повідомила структурний підрозділ з питань соціального захисту населення. В зв`язку з цим, подальші розрахунки житлової субсидії були проведені неправомірно внаслідок чого виникла переплата в розмірі 43564,72 грн.

З огляду на вказане, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь надміру виплачені кошти житлової субсидії за період 01.11.2015 року по 30.04.2018 року в розмірі 43564,72 грн., відповідно до ч.1 ст. 1166 та ч.1 ст. 1212 ЦК України, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено за його недоведеністю.

Не погодившись з даним рішенням, Департамент соціальної політики ВМР оскаржив його в апеляційному порядку, як необгрунтоване та таке, що ухвалене з порушення норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована обставинами, викладеними у позовній заяві з зазначенням того, що суд першої інстанції керувався нормами п.п.78, 79 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово- комунальних послуг, які були включені у зазначене Положення Постановою КМ України №878 від 20 жовтня 2019 року - після періоду, за який заявлені позовні вимоги.

Апелянт просить суд скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на подану апеляційну скаргу, в якій вона просить суд відмовити в її задоволенні.

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши відповідачку ОСОБА_1 , яка апеляційної скарги не визнає та просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно частин першої - п`ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним правовим вимогам.

Так, відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог, суд виходив з наступного 24 червня 2015 року ОСОБА_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , звернулась до управління соціального захисту населення (Лівобережне) із заявою про призначення житлової субсидії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (далі - Постанова № 848). (а.с. 6).

Згідно із «Положенням про порядок призначення житлових субсидій» (далі - Положення), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848, відповідачу відділом прийняття рішень управління на опалювальний сезон призначалася субсидія на оплату житлово-комунальних послуг.

Для оформлення субсидії ОСОБА_1 подала декларацію про доходи і витрати, де у розділі І пункту 3 - «особи, які зареєстровані у житловому приміщенні/будинку» зазначила: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 6 зворот).

Позивачем прийнято рішення на підставі заяви ОСОБА_1 від 24 червня 2015 року та доданих до неї декларації, призначена субсидія на період травень 2015 року по квітень 2016 року включно, відповідно до Постанови № 848 (а.с. 7).

Після закінчення строку отримання субсидії, управління самостійно здійснило розрахунок субсидії на наступний період, а саме: з травня 2016 року по квітень 2018 року (а. с. 9-17).

15.03.2019 року відповідачем було подано позивачу заяву з проханням здійснити перерахунок субсидії з 01.10.2018 року без урахування її сина ОСОБА_2 , який був зареєстрований в м. Одеса (а.с. 18), на яку позивач не відреагував і лише 28.12.2019 року звернувся з даним позовом у суд.

З паспорту громадянина України ОСОБА_2 вбачається, що останній був зареєстрований в м. Одеса з 30.10.2015 року по 08.02.2019 року (а.с. 20), тобто на час подання відповідачем декларації від 24.06.2015 року, її син був зареєстрований в м. Вінниці, що говорить про те, що, відповідач внесла достовірні дані щодо осіб, які зареєстровані в її житловому приміщенні, в подану декларацію. (а/с 6 зворот).

Відповідно до Інформації Вінницької міської ради щодо реєстру територіальної громади м. Вінниця на а/с19, син відповідачки ОСОБА_2 повторно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 08.02.2019 року.

Позивачем зроблено розрахунок переплати виплаченої житлової субсидії, яку отримала ОСОБА_1 , але не мала права отримувати у зв`язку із неповідомленням про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні з 01 листопада 2015 року по 30 квітня 2018 року (а. с. 21).

Розрахунок переплати не містить розгорнутої інформації про порядок нарахування субсидії за вказаний період, зокрема, відсутній помісячний розмір призначеної субсидії відповідачу. В зв`язку з цим, суд позбавлений можливості співставити розмір отриманої субсидії із розрахунком переплати. Сума надміру виплачених коштів, відповідачем не визнається. Таким чином, позивачем не доведено документально отримання відповідачем субсидії на суму 43564,72 грн.

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з вказаним висновком місцевого суду, з огляду на встановлені обставини.

Далі суд першої інстанції керувався нормами ст. ст. 83, 1212, 1215 ЦК України; п. п.12, 14, 78, 79 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, яке затверджене Постановою КМ України №848 від 21 жовтня 1995 року, (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин); ст. ст. 81,13, 12 ЦПК України; правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 листопада 2019 року у справі №332/2805/18 і дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на недоведеність умислу відповідачки на навмисне неподання інформації про зміни складу зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, на утримання якого надавалася субсидія.

Так, загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України встановлено, що не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача .

При цьому, правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.

Пунктом 12 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного сукупного доходу осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні.

Обов`язок щодо надання достовірної інформації про доходи зареєстрованих у квартирі осіб з метою отримання субсидій у відповідності до пункту 13 Положення покладено на отримувача субсидій.

Разом з тим, у абз. 8 п.14 вказаного Положення, починаючи з 2015 року говориться, що після закінчення терміну отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період (12 місяців, календарний рік) для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді. Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому п.13 Положення, без звернення громадян і протягом десяти днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення про призначення (непризначення) субсидії та письмово інформують про прийняте рішення громадян.

Таким чином, позивач мав можливість і був зобов`язаний виявити достовірну інформацію про зміни складу зареєстрованих осіб у житловому приміщенні ОСОБА_1 .

Механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді житлової субсидії передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини отримувача субсидій, а саме через його зловживання, зокрема подання документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 зазначеного Положення (пункт 20 Положення у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді житлової субсидії, саме з недобросовісністю набувача яку, згідно статті 81 ЦПК України, має довести позивач.

За змістом частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 332/2805/18.

Колегія суддів погоджується з думкою місцевого суду, що позивач (платник грошових коштів) не довів недобросовісності у діях відповідача (набувача субсидії), що вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення надмірно виплачених коштів у вигляді житлової субсидії.

Доводи апеляційної скарги зводяться до обставин, які судом були об`єктивно та повно досліджені і оцінені, тому вони не спростовують оскаржуваного рішення суду.

Щодо твердження апелянта, що суд, при ухваленні рішення, керувався нормами законодавства - п.п.78, 79 Положення, які були прийняті після періоду, що охоплює спірні правовідносини, то воно теж не впливає на законність рішення через те, що як уже було зазначено вище, обов`язок самостійно збирати необхідну інформацію для прийняття рішення щодо призначення чи не призначення субсидії, міститься у абз. 8 п.14 Положення ще з 2015 року.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому в силу ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча суддя: В.С. Марчук

Судді: І.В. Міхасішин

О.С. Панасюк