Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемезової Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу 221/3535/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

Позивач 28.05.2020 року звернувся до суду з даним позовом, який згодом уточнив. Вимоги мотивував тим, що 10.04.2019 року він придбав в ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 24,7 м2. На підтвердження правочину ОСОБА_2 надала розписку, у якій підтвердила отримання нею грошей, ОСОБА_1 передав відповідачу гроші. Сторони домовились, що до 10.04.2020 року ОСОБА_2 зробить оформлення всіх документів, для укладення нотаріального договору купівлі-продажу будинку між нами, але остання ухиляється від його нотаріального посвідчення. Оскільки сторони домовилися по усім суттєвим умовам договору, то відбулося повне його виконання обома сторонами. У зв`язку з викладеним позивач просив визнати правочин купівлі-продажу жилого будинку, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , здійснений 10.04.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсним. Визнати за позивачем право власності на вказаний вище житловий будинок.

Позивач в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформувала, тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

За згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступного.

Судом встановлено, що 10.04.2019 року ОСОБА_1 придбав в ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 24,70 м2.

На підтвердження правочину ОСОБА_2 надала розписку, у якій підтвердила отримання нею грошових коштів в сумі 25000,00 грн.

На підтвердження укладення вказаного договору ОСОБА_1 передав відповідачу гроші, а ОСОБА_2 надала розписку про отримання коштів та документи на вищезазначений будинок. Відповідач зобов`язалася нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу вищевказаного будинку до 10.04.2020 року. Позивач отримав від ОСОБА_2 ключі від будинку та став в ньому проживати та користуватися.

Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальності «Волноваське бюро технічної інвентаризації» від 07.07.2020 року власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Першою Волноваською державною нотаріальною конторою 27.01.1989 року №332.

Позивач має намір зареєструвати право власності на вказаний будинок. Зробити це не має можливості, оскільки ОСОБА_2 ухиляється від посвідчення договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилася щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення договору, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ч.2 ст.219 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що відповідав справжній волі особі яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Згідно розписки від 10.04.2019 року ОСОБА_2 отримала від позивача 25000 грн. за продаж будинку.

Будинком фактично володіє позивач, користується ним, гроші у повній сумі за вказану нерухомість передані ОСОБА_2 .

Викладені докази приводять суд до впевненості, що між сторонами відбулася угода купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 24,70 м.кв., і договір повинен бути визнаний дійсним, а за позивачем право власності на вказану нерухомість.

Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 24,7 м.кв.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 840,80 грн.

На підставі ст.ст. 220, 334, 392, 638 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 19, 48, 81, 89, 263,264,265,268,280-282 ЦПК України,

вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною та визнання права власності.

Визнати угоду купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсною.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 24,7 м2.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати у вигляді судового збору в сумі 840,80 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст.296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Т.В. Безрук