ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м.Херсон

Номер справи: 658/78/20

Номер провадження: 22-ц/819/1241/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач) Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Полікарпової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області у складі судді Под`ячевої І.Д. від 22 червня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ :

У січні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі банк, АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н 05.05.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті www.privatbank.ua, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, станом на 28.11.2019 року утворилась заборгованість 134 330,90 грн, з якої: 10481,95 грн заборгованість за кредитом; 1463,79 грн відсотки за користування кредитом; 122 385,16 грн пеня за період з 05.05.2011 по 01.08.2018 року.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 05.05.2011 року в сумі 134 330,90 грн та понесені судові витрати.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 22 червня 2020 року відмовлено акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05 травня 2011 року у розмірі 134330 грн. 90 коп.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначив, що з позовом банк звернувся з пропуском загального строку позовної давності в три роки щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом. Також банком пропущено спеціальний строк позовної давності в один рік щодо вимог про стягнення заборгованості за пенею. Окрім того, вказав, що розмір боргу за тілом кредиту, який зазначено в позовній заяві суперечить розміру боргу за тілом кредиту відповідно до виписки по рахунку.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За змістом ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 05.05.2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву та довідку про умови кредитування, згідно яких отримала платіжу картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» зі встановленим кредитним лімітом зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік. Сторони погодили порядок погашення заборгованості в розмірі 7 % від суми заборгованості до 25 числа кожного місяця наступного за звітним. У анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами надання банківських послуг (а.с. 16,17).

Згідно довідки, виданої АТ КБ «Приватбанк», кредитна картка перевипускалась двічі: 31.01.2015 року та 07.05.2015 року, остання картка діє до 01/19 (а.с. 139).

Відповідно до наданих банком розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається рух коштів по кожній з виданих ОСОБА_1 карток. При цьому, останнє поповнення 21.05.2016 року, зняття кредитних коштів відповідачем здійснено 22.05.2016 року. Окрім того, містяться відомості про автоматичне погашення заборгованості банком здійснено 12 липня 2016 року (а.с. 9-15, 128-138). Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до правових позицій Верховного суду України, викладених у постанові від 08 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16, Верховного суду у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 366/1088/16-ц (провадження № 61-17516св18) не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього.

Отже, за обставин встановлених судом автоматичне списання коштів з рахунків боржника не впливає на перебіг строків, в тому числі позовної давності, оскільки відсутнє волевиявлення останнього по визнанню боргу та його погашенню.

Згідно довідки про умови кредитування, яка містить підпис відповідачки, погоджено розмір щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. Аналогічний зміст передбачено п. 2.1.1.3.1. Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якого боржник зобов`язаний щомісячно погашати кредит та проценти, а у разі несплати заборгованість вважається простроченою.

Відповідно до п. 2.1.1.3.5. Умов та Правил сторони погодили, що у разі порушення клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, відсотки за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором у повному обсязі.

Таким чином, з моменту внесення боржником останнього платежу 21.05.2016 року зобов`язання по щомісячному погашенню кредиту з 01 по 25 число кожного місяця не виконувались, строк наступного платежу з 1 по 25 червня 2016 року порушений, а отже на 180-й день з моменту виникнення такої заборгованості 22.12.2016 року настав строк повернення кредиту в повному обсязі. В свою чергу, позивач звернувся до суду з позовом 02.01.2020 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

Дата звернення банку до суду вбачається з відомостей на конверті про дату поштового відправлення позову з додатками: 02.01.2020 року (а.с. 43). Позов зареєстрований Каховським міськрайонним судом Херсонської області 10.01.2020 року (а.с. 1).

Сплив строку позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Така ж правова позиція зазначена Верховним судом України у постанові від 16.09.2015 року у справі № 6-68цс15 та у постанові від 23.11.2016 року № 6-2104цс16.

Отже, в межах наданих доказів щодо останнього погашення боржником заборгованості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що банк звернувся із позовом з пропуском трирічного строку позовної давності.

Окрім того, оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача процентів, штрафу та пені.

Зазначене узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 28 березня 2018 року № 14-10 цс 18 у справі № 444/9519/12.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в зв`язку з пропуском строку позовної давності відповідає вимогам закону та колегія суддів погоджується з ним. Пропуск строку позовної давності є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог відповідно до положень ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Посилання скаржника на те, що в Умовах і Правилах встановлено погашення заборгованості до закінчення строку дії картки, а тому перебіг строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається з дня закінчення строку дії картки (01/19), тобто з 01 лютого 2019 року, не відповідає фактичним обставинам, оскільки в матеріалах справи в редакції Умов і Правил, долученій банком до позову, такі умови відсутні. Обставини, на які посилається скаржник щодо строку повного розрахунку по закінченню строку дії картки, - не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Натомість згідно п. 2.1.1.3.5. Умов та Правил, доданих до позову, врегульовано, що на 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта (боржника) з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути заборгованість в повному обсязі. Після настання строку платежу банк звернувся до суду із позовом з порушенням трирічного строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду про відмову у задоволені позову в зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», - залишити без задоволення.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 22 червня 2020 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова