14.01.2020 Єдиний унікальний номер 205/1925/17
Єдиний унікальний номер 205/1925/17
Провадження № 2п/205/5/20
УХВАЛА

14 січня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» 29 березня 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2017 року позовну заяву судом було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2017 року було вирішено питання про заочний розгляд справи.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2016 року позовні вимоги було задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 090501-16/23 від 22 червня 2005 року у сумі 27 059,84 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 27 059,84 доларів США; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 10 947 гривень 06 коп.

17 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2016 року, оскільки про час та день проведення судового засідання він повідомлений не був; під час ухвалення заочного рішення судом не було враховано, що на той час відповідачем було повернуто банку майже 90 % кредитних коштів. ОСОБА_1 у своїй заяві просив суд поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 28 серпня 2016 року; скасувати заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2016 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

У ході судового засідання відповідач заяву підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на те, що після збільшення курсу долара відносно гривні у нього дійсно утворилася заборгованість по сплаті кредитних коштів, це і стало підставою для звернення банку з позовом до суду, на теперішній час продовжує сплачувати заборгованість за кредитним договором, веде перемовини з представниками банку щодо надання розстрочки стосовно сплати наявного боргу, а тому сума кредиту, яку необхідно повернути, зменшилася.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення банк повідомлявся належним чином, про причини неявки свого представника суд не повідомив.

Перевіривши матеріали заяви та цивільної справи № 2-205/1803/2017 (205/1925/17-ц), суд вважає заяву необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 серпня 2016 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення у зв`язку з тим, що відповідач не з`явився у судове засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив (а.с. 37-38).

В матеріалах справи міститься поштове повідомлення, в якому зазначено, що відповідачем судову повістку у судове засідання було отримано особисто (а.с. 35). Посилання ОСОБА_1 про те, що на поштовому повідомленні міститься не його підпис, а працівниками пошти його було підроблено, не заслуговують на увагу суду, оскільки доказів з цього приводу суду не надано.

На підставі ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Не заслуговують на увагу суду посилання відповідача щодо того, що про існування заочного рішення він дізнався лише у листопаді 2019 року, оскільки отримавши судову повістку ОСОБА_1 мав би поцікавитися про стан розгляду справи, в якій він є відповідачем.

Також слід зазначити, що 26 вересня 2017 року судом на адресу відповідача було направлено копію заочного рішення (а.с. 40-41), але її не було вручено та повернуто до суду за закінченням строку зберігання, про що поштою на конверті було зроблено відповідну довідку (а.с. 42).

Така позиція також узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії», в якому зокрема зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Сторони в розумінні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також, як на підставу перегляду заочного рішення суду від 28 серпня 2016 року відповідач посилається на те, що під час ухвалення заочного рішення судом не було враховано, що на той час відповідачем було повернуто банку майже 90 % кредитних коштів. Разом з тим, як зазначалося вище, відповідач був належним чином повідомлений про час, день та місце проведення судового засідання, в якому було ухвалено заочне рішення (а.с. 35), тобто про наявність судового провадження в Ленінському районному суді відповідачу було відомо, і він міг з`явитися у судове засідання, надати свої заперечення з приводу заявлених до нього позовних вимог і надати відповідні докази. Докази оплати наявної заборгованості відповідачем не додано і до заяви про перегляд заочного рішення суду.

Що стосується посилань відповідача у ході судового засідання, що на теперішній час він продовжує сплачувати заборгованість за кредитним договором, веде перемовини з представниками банку щодо надання розстрочки стосовно сплати наявного боргу, а тому сума кредиту, яку необхідно повернути, зменшилася, то ці обставини не є підставою для скасування ухваленого судом заочного рішення. Такі обставини є лише підставою для зменшення банком розміру заборгованості, яка стягується в межах виконання судового рішення органами ДВС.

На підставі ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У зв`язку з зазначеним, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не було надано суду доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, і його неявка у судове засідання не була пов`язана з поважністю причин.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення.

За таких обставин, заяву про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2016 року, подану ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 260, ч. 3 ст. 284, п. 1 ч. 3 ст. 287, ч. 1 ст. 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2016 року по цивільній справі № 2-205/1803/2017 (205/1925/17-ц) за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя