Справа № 367/7522/19
Провадження № 2/367/2698/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Стародубець О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київскої області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди. В позовній заяві позивач вказує, що 22.06.2019 року о 13 год. 00 хв. в м. Ірпінь, по вул. Давидчука, 42 ОСОБА_3 керуючи автомобілем Toyota Avensis, державний номерний знак НОМЕР_1 виїжджаючи на дорогу з житлової зони не надала дорогу автомобілю Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався по проїзній частині шляху, в результаті чого відбулося зіткнення, що призвело до пошкодження двох транспортних засобів, чим порушила вимоги п. 10.2 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Постановою Ірпінського міського суду Київської області №367/5160/19 від 12.09.2019 року ОСОБА_3 була визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Власником автомобілю Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_3 є ОСОБА_1 . Таким чином, ОСОБА_3 порушила правила дорожнього руху та завдала матеріальну шкоду йому, яка полягала у пошкодженні його автомобіля. Вказує, що звернувся до сервісного центру Subaru House для відновлення свого пошкодженого автомобіля. Відповідно до заказ-наряду №2272 від 22.07.2019 року загальна вартість робіт склала 32 828,00 грн, а вартість деталей 24 813,00 грн. Вважає, що відповідач, зобов`язана відшкодувати йому матеріальні збитки на загальну суму 57641,00 грн, завданих йому як власнику КТЗ Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_4 в наслідок його пошкодження. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він частково поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складає 24047,00 грн. Просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в сумі 57 641,00 грн та судові витрати по справі.

В подальшому представником позивача - адвокатом Махнівським М.О. подано заяву про зменшення позовних вимог, зазначивши, що ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» 14.04.2020 року сплатила ОСОБА_1 30218,60 грн страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку за участі відповідача. Просив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 27422,40 грн та судові витрати по справі.

Представник відповідача - адвокат Шимко А.О. подав відзив на позовну заяву у якому зазначив, що на момент ДТП цивільна відповідальність відповідача, як власника автотранспортного засобу Toyota Avensis, державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" відповідно до Полісу № АОЗ122445 від 01.04.2019 року лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну - 100 000 грн. 00 коп., який повністю гарантує відшкодування всіх завданих позивачеві збитків. Позивач переконаний, що він, як потерпілий, вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. У ст. 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Згідно з частиною першою ст. 10 Закону України «Про страхування», страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої ст. 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша ст. 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної ст. відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з підпунктом а) пункту 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність,крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст. 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (МТСБУ) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). На підставі вищезазначених норм, виходячи з безпідставності вимог до відповідача усі судові витрати, які поніс відповідач, а саме витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 7 000 грн. необхідно стягнути із позивача ОСОБА_1 . Зважаючи на вищевикладені обставини, вважає позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню

В судове засідання позивач не з`явився, його представник - адвокат Махнівський М.О. подав клопотання про слухання справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з`явився, її представник - адвокат Шимко А.О. подав заяву про слухання справи за його відсутності, у задоволенні позову просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що постановою Ірпінського міського суду Київської області від 12.09.2019 року ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 належить транспортний засіб - Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно «заказу-наряду №2272 від 22.07.2019 року загальна вартість робіт склала 32 828,00 грн (без ПДВ), а вартість деталей 24 813,00 грн (без ПДВ), а всього 57641,00 (без ПДВ).

З позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до сервісного центру Subaru House для відновлення свого автомобіля. З доданих до позовної заяви документів не можливо встановити організаційно правову форму суб`єкта господарювання, до якого позивач звернувся для проведення відновлювальних робіт та підтвердити факт здійснення господарської операції таким суб`єктом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Як визначено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 № 88 Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. (п.2.1).

Пункт 2.4. вказаного положення визначає, що Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З матеріалів справи вбачається, що заказ-наряд №2272 від 22 липня 2019 року, не відповідає вказаним вимогам для первинних документів, а тому не може бути належним доказом здійснення господарської операції, зміст якої зазначено у вказаному документі.

Відповідно до полісу №АО 3122445, чинного на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 вказаного закону передбачено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За умовами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 9.1. статті 9 вказаного закону визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до полісу №АО 3122445 страхова сума встановлена у розмірі сто тисяч гривень, за відшкодування шкоди заподіяної майну потерпілих.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, в якій окрім свого розрахункового рахунку, зазначив, що розмір матеріального збитку погоджений у розмірі тридцять дві тисячі чотириста шістдесят гривень.

З заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, яка надійшла до суду 22 червня 2020 року, вбачається, що ним було отримано погоджене страхове відшкодування у розмірі тридцять тисяч двісті вісімнадцять гривень, шістдесят копійок. Разом з тим позивач зазначає про недостатність отриманого страхового відшкодування для здійснення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

Статтею 1194 Цивільного кодексу України, передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У відповідності до п.3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до п 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до п.34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

З матеріалів справи встановлено, що позивач погодився на отримання страхового відшкодування в розмірі погодженому зі страховиком. З матеріалів справи вбачається, що розмір вказаної суми страхового відшкодування та строки виплати вказаної суми позивачем не оскаржувались. А відтак, відсутні підстави для стягнення додаткової доплати з відповідача, оскільки страховик здійснив відшкодування в межах страхової суми, яка не перевищує ліміти встановлені у договорі обов`язкового страхування.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат , суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України гарантується кожному право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката складаються з гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів, обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, що сплачена відповідною стороною. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення витрат, з урахуванням детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2010, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010, №37246/04).

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 7000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються. В свою чергу, підлягають до стягненню з позивача, понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Керуючись ст. 1-12, 76-81, 95, 133, 137, 141, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. 22, 23, 979, 1166, 1188 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь ОСОБА_3 витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в сумі 7000 грн.

Повний текст судового рішення буде складено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.Ф. Карабаза