Справа № 201/7362/20
Провадження № 2-з/201/137/2020
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

21 серпня 2020 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та будівлею, стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та будівлею, стягнення грошових коштів, яка в провадження судді Наумової О.С. передана 10 серпня 2020 року.

10 серпня 2020 року ухвалою судді залишена без руху позовна заява ОСОБА_1 та позивачу запропоновано усунути недоліки протягом 10 днів з дня вручення копії даної ухвали.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить

- забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам (фізичним та юридичним) проводити будь-які будівельні роботи, реконструкцію та роботи з капітального ремонту на земельній ділянці загальною площею 0.0624 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером: :03:209:003;

- накласти арешт на домоволодіння загальною площею (кв.м): 55,7, житлова площа (кв.м) 37, що розташоване на земельній ділянці із кадастровим номером :03:209:0034, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку із кадастровим номером :03:209:0034, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_2

10 серпня 2020 року ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська залишено без руху заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та заявникові запропоновано усунути недоліки протягом 5 днів з дня вручення копії даної ухвали.

20 серпня 2020 року від представника позивача адвоката Прибильського В.Г. (діє на підставі довіреності від 18 серпня 2020 року) надійшла заява з відповідними додатками, в яких виправлено встановлені судом недоліки.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову, розглянувши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення у справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою. Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та з урахуванням роз`яснень Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. При цьому загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В поданому до суду позові ОСОБА_1 просить суд зобов`язання ОСОБА_2 знести самочинно побудовану будівлю на земельній ділянці, загальною площею 0,0624 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером: :03:209:003; стягнути з ОСОБА_2 на його користь вартість відновлювальних робіт у розмірі 1 141 811 грн. 93 коп.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що він є власником земельної ділянки та житлового будинку, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 24.02.1989р., що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідач по справі - ОСОБА_2 , є власником сусідньої з ним земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером: :03:209:003, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, № 4915 від 09.08.2019р.

Відповідач на вказаній земельній ділянці проводить будівельні роботи з будування багатоквартирного п`ятиповерхового будинку.

Як вказує позивач, під час будівництва вказаного багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , йому та його майну було спричинено шкоду. Від вказаних будівельних робіт на будинку позивача та паркані з`явились тріщини, будинок почав руйнуватися, вказане підтверджує доданими до позовної заяви фото. Також позивач зазначає, що руйнування мали місце не лише у будинку, а й у гаражі, пішли тріщини по швах у торцевій частині гаража та над дверима почалось руйнування стіни та її обсипання. Оскільки вказані руйнування відбувались над дверним проходом, з метою не допущення нанесення ушкоджень позивачу та членам його сім`ї ОСОБА_1 було здійснено ремонт цієї частини.

У зв`язку з даними обставини, з метою відновлення стану будинку та паркану, позивач звернувся до організації, яка здійснює ремонтні роботи, а саме TOB «Дім Будсервіс». Вказана організація після огляду зовнішньої частини будинку позивача та паркану виставили останньому кошторис (договірну ціну) відповідно до якої вартість відновлювальних робіт складає 1 141 811 грн. 93 коп.

Також у поданому позові ОСОБА_1 зазначає, що він звернувся до забудовника будинку (відповідача), проте останній жодним чином не відреагував на його вимоги стосовно відновлення будинку та паркану.

На обґрунтування позовних вимог позивачем додано до його позовної заяви, зокрема, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.01.2020р.; інформаційна довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.03.2020р.; інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.04.2020р.; фотознімки, зняті за адресою АДРЕСА_3 ; копія договірної ціни TOB «Дім Будсервіс» складеної 02.07.2020р.; копію дефектного акту та копію виписки з ЄДРЮО стосовно TOB «Дім Будсервіс».

У поданій заяві про забезпечення позову заявник просить суд забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам (фізичним та юридичним) проводити будь-які будівельні роботи, реконструкцію та роботи з капітального ремонту на земельній ділянці загальною площею 0.0624 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером: :03:209:003; накласти арешт на домоволодіння загальною площею (кв.м): 55,7, житлова площа (кв.м) 37, що розташоване на земельній ділянці із кадастровим номером :03:209:0034, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку із кадастровим номером :03:209:0034, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_2 .

П.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії.

При цьому, процесуальний порядок арешту майна полягає у виявленні майна, його опису, опечатуванні та передачі його на зберігання.

Заявником не обґрунтовано необхідність обрання саме арешту, як виду забезпечення позову. Тобто застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на домоволодіння та на земельну ділянку може призвести до негативних незворотніх наслідків для власника цього майна.

Наявність у відповідача майна, яке належить їй на праві власності, не є безумовною підставою для забезпечення позову в обраний позивачем спосіб. До того ж, арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що зазначений позивачем вид забезпечення позову є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, - суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даної заяви в цій частині.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, не навів правових підстав заявляти вимоги про забезпечення позову саме шляхом накладення арешту. Не надав додаткові документи та інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб.

Окрім того, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Вирішуючи вимоги про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, суд зазначає таке.

На даному етапі прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі, за наявними в матеріалах справи доказами, не можливо встановити чи є протиправність в діях відповідача, з урахуванням того, що остання є власницею земельної ділянки, а спірних об`єкт нерухомого майна вже збудовано. Як стверджує позивач вказане будівництво є самочинним та здійснене з порушенням будівельних норм та правил, однак доказів останнього суду надано не було. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які звернення або скарги позивача до відповідних компетентних державних органів, наприклад до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, з приводу здійснення відповідачкою самочинного будівництва, відповідей на скарги, актів перевірок спеціальних комісій тощо, що б дало підстави суду вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам (фізичним та юридичним) проводити будь-які будівельні роботи, реконструкцію та роботи з капітального ремонту на земельній ділянці по АДРЕСА_2 .

Ураховуючи вищезазначені положення ст.ст. 149, 150 ЦПК України, відповідні роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, а також те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову відмовити.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 260 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та будівлею, стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.С. Наумова