Справа № 464/395/19 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/811/1162/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Крайник Н.П., Шеремети Н.О.

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Новосядло Вікторії Романівни, представника ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 07 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до голови Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Драгана, 1» Андрусишин Василя Федоровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Львівська міська рада про зобов`язання утриматися від вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до голови Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Драгана, 1» Андрусишин Василя Федоровича у якому просить зобов`язати останнього не чинити їй перешкоди у користуванні допоміжним приміщенням - колясочною, розташованою у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , а саме у здійсненні переобладнання даного приміщення під квартиру АДРЕСА_2 , що включає здійснення ремонтно-оздоблювальних робіт та інженерне забезпечення об`єкта.

В обґрунтування позову покликається на те, що з 1993 року працює двірником ЛКП «Під Збурою». У 2017 році звернулась до ЛМР із заявою про надання дозволу на переведення в житловий фонд спірного нежитлового приміщення. У 2018 році такий дозвіл був отриманий. В подальшому отримано технічні умови та інженерне забезпечення об`єкта. Під час виконання вимог щодо інженерного забезпечення спірного приміщення відповідач чинить перешкоди в цьому шляхом: недопущення до спірного приміщення, зняття вхідних дверей до такого приміщення, які були поставлені позивачем, створює постійно конфліктні ситуації та чинить психологічний тиск з метою перешкодити у проведенні ремонтних робіт у приміщенні колясочної. Наведене підтверджує листами Сихівської ВП ГУ НП у Львівській області. Свої дії відповідач мотивує тим, що спірне приміщення є допоміжним нежитловим приміщенням будинку та перебуває на балансі ОСББ. Такі аргументи ОСОБА_2 суперечать вимог чинного законодавства, адже балансоутримувач не є власником будинку, а тому ОСББ не надано право щодо розпорядження вказаним майном, яке передано у власність чи у користування фізичної особи. Попри те, колясочне приміщення є спільним майном багатоквартирного будинку, співвласниками якого є власники квартир та нежитлових приміщень, які у свою чергу надали позивачу дозвіл не переобладнання колясочної у житлову квартиру. Таким чином, відповідачем заподіяно матеріальну шкоду, оскільки здійснила оплату робіт з інженерного забезпечення об`єкта, грубо порушують права позивачки. Просить позов задовольнити.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 07 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до голови Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Драгана, 1» Андрусишин Василя Федоровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Львівська міська рада про зобов`язання утриматися від вчинення дій.

Судові витрати компенсовано за рахунок держави.

Рішення суду через свого представника Новосядло Вікторію Романівну оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи. Стверджує, що вона не має доступу до спірного приміщення, оскільки відповідачем чиняться їй перешкоди, останнім там влаштовано офіс голови ОСББ. Також звертає увагу на законність рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 15.06.2018 № 631. Також звертає увагу, що суд відмовляючи в задоволенні позову, не вказав, які саме докази у даному випадку були належними і, що потрібно їй зробити у такому випадку для захисту свого права. Стверджує, що спірне приміщення є її фактичним житлом.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 04 червня 2020 року, є дата складення повного судового рішення - 10 серпня 2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд виходив з тих обставин, що подані стороною позивача докази на підтвердження позовних вимог не містять факту вчинення відповідачем перешкод позивачу в користуванні допоміжним приміщеннями у здійсненні переобладнання даного приміщення під квартиру. Не встановлено судом також протиправності дій відповідача про які стверджувала позивачка.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Судом установлено, що 20 липня 1992 року ОСОБА_1 прийнята на посаду двірника Житлово-експлуатаційну контору № 113 Галицького району. В подальшому переведена в ЖЕК № 114, яке перейменовано у ЛКП «Під Зуброю». Дані обставини встановлено із копії трудової книжки позивачки /а.с. 10/.

01 листопада 2017 року будинок АДРЕСА_1 передано з балансу ЛКП «Під Зуброю» на баланс Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Драгана,1», що підтверджено актом приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс /а.с. 15-21/.

15 червня 2018 року рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради надано дозвіл на переобладнання нежитлових приміщень у будинку АДРЕСА_1 під житлову квартиру та подальше її використання Відповідно до рішення позивачці дозволено здійснювати переобладнання спірного нежитлового приміщення, отримувати технічні умови та інженерне забезпечення об`єкту, отримати висновок у Сихівській РА ЛМР про відповідність здійсненого переобладнання нежитлового приміщення /а.с.30/.

В подальшому відповідне рішення було предметом спору, який розглядався Господарським судом Львівської області у справі № 914/422/19 за позовом ОСББ «Драгана,1» до Львівської міської ради в особі виконавчого комітету Львівської міської ради про скасування рішення від 15.06.2018. Рішенням суду першої інстанції 15.06.2018 спірне рішення було скасовано. Постановою Західного апеляційного господарського суду 16.10.2019 залишено без змін рішення Господарського суду Львівської області. 17.12.2019 постановою Верховного суду судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасовано та закрито провадження у справі /а.с.84-87, 96-99, 116-125/.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 стверджувала, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні допоміжним приміщенням - колясочною, розташованою у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , а саме у здійсненні переобладнання даного приміщення під квартиру АДРЕСА_2 , що включає здійснення ремонтно-оздоблювальних робіт та інженерне забезпечення об`єкта

Відповідно до ст.4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 12 цього Кодексу що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до роз`яснень, наведених в п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст.129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не надано так само як і судами не здобуто належних, достатніх, переконливих та беззаперечних доказів на підтвердження обставин щодо чинення відповідачем їй перешкод у користуванні допоміжним приміщенням - колясочною, розташованою в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , а саме у здійсненні переобладнання даного приміщення під квартиру АДРЕСА_2 .

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що листи Сихівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 01.08.2018 № 1477/40/04/08/2018 та від 20.08.2018 № 1670/40/04/08/18 відповідно до яких звернення позивачки стосовно протиправних дій відносно неї із сторони голови ОСББ «Драгна,1» ОСОБА_2 розглянуто, однак ознак кримінального правопорушення в діях останнього не встановлено, проведено профілактичну бесіду з ОСОБА_2 , звернення скеровано за належністю в управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Львівської міської ради /а.с. 13, 14/, не є належними доказами на підтвердження факту чинення відповідачем перешкод позивачу у користуванні спірним допоміжним приміщенням.

Окрім цього, сам факт незгоди відповідачем з рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 15.06.2018 № 631 та його оскарження, не є доказом чинення відповідачем перешкод позивачці у користуванні спірним приміщенням.

Долучені 30 липня 2020 року адвокатом ОСОБА_1 нові докази суд не бере до уваги, оскільки такі не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а є фактично новими доказами здобутими останнім 29 липня 2020 року.

Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги адвоката Новосядло Вікторії Романівни, представника ОСОБА_1 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 07 лютого 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Новосядло Вікторії Романівниа, представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 07 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 10 серпня 2020 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Н.О. Шеремета