Провадження № 2/522/7029/20
УХВАЛА

18 грудня 2020 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

У порядку авторозподілу справа була розподілена на суддю Домусчі Л.В. та отримана нею 11.11.2020 року.

До суду у порядку ч.10 ст. 185 ЦПК України 18.11.2020 року до суду надійшла відповідь на запит щодо місця реєстрації відповідачів.

Із 23.11.2020р. по 04.12.2020р. суддя перебувала на лікарняному, 10.12.2020р.- у відпустці.

Дослідивши матеріали позову, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 39 ЦПК України, із підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно до ч.1 ст.40 ЦПК України, питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу (ч. 9 ст. 40 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Зокрема, ч.1 ст. 37 ЦПК України, встановлено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

З аналізу вказаних норм чинного законодавства України вбачається, що Законом передбачено недопустимість участі судді в розгляді справи, у разі існування обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Перевіривши матеріали позову, вважаю за необхідне заявити самовідвід за наступних підстав.

Суддя Домусчі Л.В. була головуючою суддею при розгляді справи №522/12495/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб - ОСОБА_5 та приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. про визнання договору довічного утримання та договору дарування недійсними та приймала відповідне рішення суду від 27.02.2019 р., згідно якого:

1) визнано недійсним договір довічного утримання (догляду) № 1133 від 12.06.2017 р., укладений між ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Біляївським РВ ГУ МВС України в Одеській області 23.09.2011р., який зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 ) посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М., згідно з яким ОСОБА_4 передав ОСОБА_2 у власність нежитлове приміщення магазину у будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 25,8 кв. м.

2) Повернуто сторони за Договором довічного утримання (догляду) № 1133 від 12.06.2017р. у попередній стан шляхом визнання за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на нежитлове приміщення магазину у будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 25,8 кв.м.

3) У задоволенні позову ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Біляївським РВ ГУ МВС України в Одеській області 23.09.2011р., який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), треті особи - ОСОБА_5 та приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. про визнання недійсними договору дарування - відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 25.09.2019 р. рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2019 р. скасовано та постановлено нове рішення, яким ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного суду від 09.09.2020 р. постанова Одеського апеляційного суду від 25.09.2019 р. скасована, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2019 р. залишено в силі.

На теперішній час у провадженні судді Домусчі Л.В. знаходиться на розгляді заява ОСОБА_2 про перегляд вищевказаного судового рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2019р..

Також, на розгляді судді Домусчі Л.В. знаходиться справа 522/20189/19 за тим ж самими сторонами, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання (догляду), заявлений з інших підстав.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Враховуючи викладене та у зв`язку з тим, що головуючою суддею за розглядом справи №522/12495/17 за участю ОСОБА_2 як відповідача виступала також я, Домусчі Л.В. , вважаю за необхідне і за доцільне з метою дотримання балансу інтересів між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів сторін і цілями, для досягнення яких буде спрямоване рішення по справі, а також з метою запобігання у подальшому сумнівів і нарікань у об`єктивності і неупередженості головуючого в очах суспільства та з інших підстав, а також можливих звинувачень у заінтересованості в результаті розгляду справи, вважаю за необхідне, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36, ст. 39 ЦПК України заявити по даній цивільній справі самовідвід, щоб виключити будь-які сумніви щодо безсторонності судді.

Під час прийняття рішення про самовідвід по вищевказаній цивільній справі, суд також приймає до уваги положення ст.3 Європейського статуту судді, яка передбачає, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений.

А відтак дані обставини виключають можливість розгляду вказаного позову ОСОБА_1 , пред`явлений до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , оскільки прийняте по справі рішення, яке б воно не було, може викликати сумніви в неупередженості та безсторонності як судді та задля усунення будь-яких сумнівів.

Частиною першою статті 41 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 14, 36, 39, 40, 258-260 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заявити собі - судді Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В. самовідвід від участі як головуючого по цивільній справі № 522/19431/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Передати матеріали цивільної справи № 522/19431/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для подальшого розподілу у порядку встановленому ч.3 ст.14 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Л.В. Домусчі