Провадження № 2-о/761/9/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Притули Н.Г.

при секретарях: Припутневич В.І., Смігунову В.В., Позднякову В.С.,

Савенко О.І., Осадчук М.І.,

за участі заявника: ОСОБА_1

представника заявника: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2018 року до суду надійшла зазначена заява.

В заяві заявниця просить: встановити факт спільного проживання заявниці та ОСОБА_3 з 1986 року по день його смерті.

Вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік заявниці - ОСОБА_3 та після його смерті заявниця набула право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як зазначає заявниця, вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою про призначення їй пенсії в разі втрати годувальника, проте їй було в цьому відмовлено так як померлий та вона були зареєстровані за різними адресами. В той же час заявниця зазначає, що вона та померлий проживала однією сім`єю та вели спільне господарство, хоча і були зареєстровані за різними адресами.

Отже, оскільки встановлення зазначеного факту необхідне заявниці для призначення пенсії, вона звернулась до суду із заявою.

В судовому засіданні заявниця та її представник вимоги заяви підтримали та просили задовольнити.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві в судове засідання не з`явився, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не направив.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши заявника, її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 1986 року.

Шлюб розірвано не було.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

04.10.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Листом від 30.10.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві відмовило в призначенні пенсії на тій підставі, що згідно з матеріалами пенсійної справи ОСОБА_3 , він та ОСОБА_1 на день його смерті були зареєстровані за різними адресами.

Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Стаття 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю;

в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", або якщо вони є особами з інвалідністю.

З копії паспорту ОСОБА_1 вбачається, що з 19.12.1997 року вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а з 24.05.2011 року за адресою: АДРЕСА_2 .

З копії паспорту ОСОБА_3 вбачається, що він з 20.07.2005 року і по день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

З 03.05.2018 року ОСОБА_1 тимчасово зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , як вбачається з копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 .

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_3 проживали однією сім`єю з дня реєстрації шлюбу по день смерті ОСОБА_3 .

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги заяви підлягають частковому задоволенню, а саме слід встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 06 травня 2011 року і по день смерті ОСОБА_3 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, 235, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315, 317 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві про встановлення факту проживання однією сім`єю - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 06 травня 2011 року і по день смерті ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 31 січня 2020 року

Суддя: Н.Г.Притула