ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 623/5124/19 Головуючий суддя І інстанції Бєссонова Т. Д.
Провадження № 22-ц/818/1298/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах про недоговірні зобов`язання, з них
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

судді-доповідача Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Тичкової О.Ю.,

у порядку вирішення питання про відкриття апеляційного провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року, постановлену у складі судді Бєссонової Т.Д., по цивільній справі № 623/5124/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Касаційного цивільного суду про порушення цивільних прав органом державної влади,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року у відкритті провадження у справі - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 03 січня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку до суду апеляційної інстанції подано апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 09 січня 2020 року витребувано зазначену справу з суду першої інстанції.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 20 лютого 2020 року.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - залишено без задоволення; апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без руху та апелянту надано строк 10 днів для сплати судового збору в розмірі 420,40 грн або надання доказів, що підтверджують наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення відповідно до закону,з дня отримання копії цієї ухвали.

На виконання ухвали судді 11 березня 2020 року ОСОБА_1 подано до суду заяву, у якій вказав, що благодійна допомога, пенсія, соціальні виплати не є доходом, а також, що він не повинен доводити, що не перебуває на обліку органів Пенсійного фонду України та не отримує соціальних виплат. До вказаної заяви ОСОБА_1 надав копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 27 лютого 2020 року № 346/10/2-40-51-08, з якої вбачається, що за перший квартал 2019 року відсутня інформація про доходи, за другий квартал 2019 року ним отримано державну та соціальну матеріальну допомогу у розмірі 4491,00 грн, за третій квартал 2019 року отримано державну та соціальну матеріальну допомогу у розмірі 4692,00 грн, за четвертий квартал 2019 року отримано державну та соціальну матеріальну допомогу у розмірі 4766,00 грн.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 12 березня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року - залишено повторно без руху для сплати судового збору в розмірі 420,40 грн.

Доводам ОСОБА_1 про наявність у нього підстав для звільнення від сплати судового збору надано правову оцінку в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху.

Судом позивачу було роз`яснено, що на підтвердження матеріального стану, що унеможливлює сплату судового збору у розмірі, визначеному законом, він надав суду копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 27 лютого 2020 року № 346/10/2-40-51-08, з якої вбачається, що за перший квартал 2019 року відсутня інформація про доходи, за другий квартал 2019 року ним отримано державну та соціальну матеріальну допомогу у розмірі 4491,00 грн, за третій квартал 2019 року отримано державну та соціальну матеріальну допомогу у розмірі 4692,00 грн, за четвертий квартал 2019 року отримано державну та соціальну матеріальну допомогу у розмірі 4766,00 грн.

Однак, вказаний документ не дає можливості з`ясувати дохід ОСОБА_1 за весь 2019 календарний рік, а отже і встановити наявність підстав для звільнення від сплати судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки не містить інформації стосовно доходів у вигляді пенсій та соціальних виплат.

ОСОБА_1 не надано суду доказів того, що він не перебуває на обліку у органах Пенсійного фонду України та не отримує соціальних виплат.

Суд відхилив посилання позивача на норми Податкового кодексу України як на підставу не надавати відомості про зазначені доходи.

Відповідно до п. е) ст. 165.1.1 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються сума пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримувана платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, крім випадку, визначеного підпунктом 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 цього Кодексу, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії не підлягають оподаткуванню чи оподатковуються в країні їх виплати.

За правилом ст. 170.7.1 ПК України не оподатковується та не включається до загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку благодійна, у тому числі гуманітарна допомога (далі - благодійна допомога), яка надходить на його користь у вигляді коштів або майна (безоплатно виконаної роботи, наданої послуги) та відповідає вимогам, визначеним цим пунктом.

Таким чином, вказані види виплат є доходом у розумінні Закону України «Про судовий збір», але не входять до бази оподаткування за Податковим кодексом України.

Копію вищевказаної ухвали ОСОБА_1 отримав 21 березня 2020 року (а.с.39)

У пункті 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540 - ІХ зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 2,84, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року № 731 - ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Згідно з вказаним Законом пункт 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції:

"3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540 - IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20 - денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Станом на 27 серпня 2020 року вимоги ухвали апелянтом не виконані.

Із заявою про продовження процесуального строку у зв`язку із неможливістю вчинення відповідної процесуальної дії у визначений ЦПК України строк, що зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не звертався.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Оскільки вимоги ухвали від 12 березня 2020 року апелянтом не виконані, апеляційна скарга підлягає визнанню неподаною та поверненню апелянту.

Апелянту роз`яснюється, що відповідно до ч.2 ст.357, ч.7 ст.185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Керуючись ч. 3 ст. 185, ч.8 ст.357 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року- вважати неподаною і повернути апелянту.

Повернути ОСОБА_1 апеляційну скаргу разом з доданими матеріалами, залишивши в матеріалах справи копію цієї скарги.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями і протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

О.Ю.Тичкова