Єдиний унікальний номер судової справи: 225/7790/19
Номер провадження: 2/225/157/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Ткач Г.В.,

за участю

секретаря судового засідання - Петрової С.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Торецька в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

22.11.2019 ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ОСОБА_3 є її донькою, яка має малолітню дитину, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо його виховання та утримання, з дитиною вільний час не проводить, здоров`ям сина не цікавиться, матеріально не утримує. Відповідно до рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 13.07.2011 року ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав відносно старшого сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном якого є позивач. Відповідач не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , про що свідчить власноруч написана нею заява в Службі у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області.

На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав повністю, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив розглянути справи без її участі, проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 не заперечувала.

Представник третьої особи служби у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Суд, дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями статей 55, 124 Конституції України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд зазначає, що між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України, Сімейним кодексом України та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матір`ю вказана ОСОБА_3 , запис про батька внесено на підставі ч.1 ст.135 СК України.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 13.07.2011 ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном якого призначено його бабусю, позивача у справі.

В той же час, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання молодшого сина ОСОБА_2 , з дитиною вільний час не проводить, здоров`ям сина не цікавиться, матеріально не утримує, часто залишає дитину вдома з бабусею, що підтверджено письмовими поясненнями сусідів, повідомленням ЗЗСО І -ІІ ступенів №5 Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області.

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_2 від 28.05.2019, встановлено, що під час перевірки дитина знаходилася разом з бабусею, умови для проживання дитини задовільні.

Відповідно до громадської характеристики на ОСОБА_3 , остання характеризується посередньо, не працює, вихованням та утриманням малолітнього сина ОСОБА_2 не займається, його навчанням не цікавиться, батьківські обов`язки фактично виконує його бабуся ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови суду від 29.08.2019 ОСОБА_3 була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

З Висновку Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області від 29.10.2019 №14 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 вбачається, що зазначений орган вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, суд бере до уваги заяву той факт, що відповідач визнала позовні вимоги, не оспорювала факт невиконання нею батьківських обов`язків відносно молодшого сина.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Проте, жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує.

Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідач свого батьківського обов`язку, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання.

Статтею 150 СК України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, в числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, що стосуються справи.

В силу положень Закону і роз`яснень п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з п.17 зазначеної постанови, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України.

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

За положеннями ч. 3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Судом встановлено, що відповідач працездатна, має змогу виплачувати аліменти на утримання дитини. За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 182, 183, Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як зазначено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у частковому співвідношенні до її доходу в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дитини.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач, будучи матір`ю ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Крім того, відповідач відповідно до закону повинна нести обов`язок по утриманню дитини.

Проаналізував надані сторонами в силу ст.81 ЦПК України докази, оцінив їх у сукупності, суд доходить висновку, що ОСОБА_3 , маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки, завідомо, навмисно ухиляється від їх виконання у відношенні своєї неповнолітньої дитини. Тому суд, визнає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні ОСОБА_2 .

У зв`язку з тим, що позивач ОСОБА_1 на підставі ст.8 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то судовий збір у сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,12, 81, 128, 131, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 19, 141, 150, 157, 164, 165,166 Сімейного кодексу України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання її неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на особистий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Зобов`язати ОСОБА_1 протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили відкрити у відділенні Державного ощадного банку України особистий рахунок на ім`я дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для перерахунку на них аліментів відповідачем.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 15.5 ч. 1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: