Справа № 700/646/20
Провадження № 2/700/359/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу №700/646/20 провадження № 2/700/359/20 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , представник відповідача ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А H О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

У позовній заяві представник позивача зазначила, що з 08.08.2009 року по 03.04.2014 рік позивач із відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 03.04.2014 року рішенням Лисянського районного суду із відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 28.01.2014 року до повноліття дитини. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, врезультаті чого за період з 28.01.2014 року по 01 липня 2018 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 33921,82 грн., та відповідно до рішення Лисянського районного суду від 14.05.2020 року було стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за вказаний період. Однак відповідач продовжував не виконувати свого обов`язку, ухилявся від сплати аліментів, врезультаті чого за період з 01 липня 2018 року по 01 листопада 2018 року утворилася заборгованість по сплаті аліментів в сумі 5202,48 грн. (39124,30 грн. (борг загальний на 01.11.2018 року)) 33921,82 грн. (борг станом на 01.07.2018 рік), про що видано головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Погребищенського районного управління юстиції у Вінницькій області відповідні розрахунки сум боргу, які не оскаржувалися відповідачем. Просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення ним сплати аліментів, врахувавши висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц, яка становить загальною сумою - 3992,90 грн. А також просила суд стягнути на користь позивача витрати, понесені нею на правову допомогу.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися просили про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягали.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача ОСОБА_4 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги позивача визнають частково, а саме в частині розміру стягнення пені в розмірі 200,00 грн., в іншій частині позовних вимог просять відмовити, так як вважають їх необгрунтованими та незаконними. Так, заборгованість, яка виникла у відповідача по сплаті аліментів пов`язана з тим, що в період з 2014 року по липень 2018 року він не мав можливості сплачувати нараховані аліменти через відсутність постійного доходу. З липня 2018 року відповідач офіційно працевлаштований, має дохід, починаючи з листопада 2018 року із заробітної плати вираховуються аліменти на утримання дитини. На утриманні відповідача перебуває ще двоє малолітніх дітей. Крім того, рішенням Лисянського районного суду Черкаської області 14 травня 2020 року з відповідача стягнуто на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 16960,91 грн. за період з 28.01.2014 року по 01.07.2018 рік. За таких обставин просить зменшити розмір пені. Щодо стягнення судових витрат на правову допомогу, то дану вимогу вважає безпідставною, так як витрати, зазначені в позовній заяві є неспівмірними із складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом у суді, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності витрат, розумності їх розміру, а також те, що їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Просив розглянути справу без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до розрахунків ВП № 57090122 головного державного виконавця Погребищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_3 за період з 01.08.2018 року по 01.11.2018 року становить 39124,30 грн.

Згідно з рішенням Лисянського районного суду №700/1088/20 провадження № 2/700/6/20 від 14.05.2020 року, з відповідача ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 16960,91 за період з 28.01.2014 року по 01.07.2018 року.

Вирішуючи позовні вимоги позивача, суд бере до уваги, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 даного Закону передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо.

Між тим, відповідно до ст.196 ч.1 СК України (в редакції Закону № 2037-VІІ від 17.05.2017 р.), що є чинною з 05.07.2017 р., розмір неустойки (пені) по сплаті аліментів не може бути більшим 100 відсотків самої заборгованості по сплаті аліментів.

Так, згідно з вимогами ч.ч. 1,2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином при розгляді справи суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду відступила від правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 1 липня 2015 року N 6-94цс15 (Постанова N 6-94цс15), яка раніше застосовувалась.

Згідно правової позиції ВСУ від 03.09.2014 по справі 6-100цс14 ч. 3 ст. 551 ЦК України може застосовуватись як за клопотанням сторони у справі, так і за ініціативою суду пославшись на п. 4 ч. 4 ст. 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав.

При цьому необхідно зазначити, що суд при зменшенні розміру неустойки не обмежений тільки розміром основної заборгованості, оскільки законодавчого обмеження по такому зменшенню не встановлено. Таким чином, суд за наявності обставин встановлених ч. 3 ст. 551 ЦК України за власним переконанням може зменшити розмір неустойки до будь-якого розміру.

Суд вважає, що несплата та несвоєчасна сплата аліментів відповідачем, які він був зобов`язаний платити згідно судового рішення в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, мала місце з його вини, тому суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні передбачені ч. 1 ст. 196 СК України підстави для стягнення неустойки (пені) із відповідача.

Враховуючи те, що на утриманні відповідача окрім спільної дитини із позивачем згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.02.2018 року та серії НОМЕР_2 від 15.05.2020 року є ще дві малолітні дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд вважає за необхідне зменшити розмір даної суми до 50% від загальної суми пені нарахованої позивачем по справі, тобто з 3992 грн. 90 коп. до 1996 грн. 45 коп.

Приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Крім того, відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера б/н від 18.08.2020 року, позивач понесла 2000,00 гривень витрат на правову допомогу, суму яких просить стягнути з відповідача.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задовольняються частково, то судові витрати відшкодовуються пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судові витрати на правову допомогу у сумі 1000,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст. 196 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , представник відповідача ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: с. Ріпки Лисянського району Черкаської області неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 1996,45 грн. (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто шість гривень 45 копійок).

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: с. Ріпки Лисянського району Черкаської області, понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 копійок).

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. В. Бесараб