Справа № 496/3149/20
Провадження № 2/496/1627/20
14 грудня 2020 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Пасечник М.Л.
за участю секретаря Дигуляр А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд розірвати шлюб зареєстрований 05.11.2005 року Граденицькою сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №19 та просить стягнути с ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. на кожну дитину, але не менше, ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня звернення до суду та до повноліття дітей.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 05.11.2006 року позивач уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сторони мають різні погляди на сімейне життя, взаєморозуміння відсутнє, подальше спільне проживання неможливе і приводить до порушення душевного та психічного стану як позивача так і відповідача, та їх дітей, постійно виникають сварки. Намагання сторін зберегти сім`ю ні до чого не привели. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін так і інтересам дітей. Сторони не проживають як чоловік та дружина більше шести місяців, та не ведуть спільне господарство. Діти проживають разом з позивачем. Як зазначає позивач, відповідач не працює. Позивач неофіційно працює фотографом. В основному дітей утримує позивач, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з відповідним позовом.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справу у її відсутність, проти заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи.
Оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання (ч. 11 ст. 128 ЦПК України), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Судом на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 05.11.2005 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 зареєстрований Граденицькою сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №19.
Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 09.04.2006 року зареєстрований Граденицькою сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №12; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 зареєстрованого виконавчим комітетом Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області від 07.10.2011 року, актовий запис №43.
Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між подружжям втрачено почуття взаємоповаги один до одного, між подружжям часто відбувалися непорозуміння, постійні розбіжності у всьому, через які склалися неприязні відносини, подружжя перестало вести спільне господарство, шлюбні відносини між подружжям фактично припиненні, шлюб існує лише формально, внаслідок чого спільне життя стало суперечити інтересам позивача тому шлюб підлягає розірванню.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.
Відповідно до положень ч.1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
При таких обставинах, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін по справі, з урахуванням вищевказаного та визнанням відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей.
Згідно ст. 180 СК України відповідач, як батько своєї дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття.
Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо.
При цьому судом не встановлено (відповідачем не надано доказів), що у нього наявні непрацездатні члени сім`ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням.
Разом з тим, ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Враховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Разом з тим, ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Тому, суд, частково задовольняючи позовні вимоги позивача, враховує положення ст. 7 Закону України про Державний бюджет України на 2020 рік, яким встановлено, що прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року 2 218 гривень, з 1 липня 2020 року 2 318 гривень, з 1 грудня 2020 року 2 395 гривень.
На підставі вищевикладеного, та враховуючи те, що відповідач не надав суду заперечення щодо позовних вимог позивача, суд вважає доцільним стягнути з ОСОБА_5 у загальній сумі - 3 000 грн. на утримання двох спільних із ОСОБА_1 дітей, однак в частині стягнення зазначити, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 гривень до повноліття дитини, доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 гривень до повноліття дитини.
Зазначений розмір аліментів суд не вважає надмірним з урахуванням цінових реалій сьогодення та достатнім згідно встановленого бюджету України станом на сьогоднішній час.
Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Також відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.
Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 141, 223, 247, 263-265, 280-283, 352, 430 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.
Шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зареєстрований Граденицькою сільською радою Біляївського району Одеської області 05.11.2005 року, актовий запис №19 - розірвати.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня звернення до суду, тобто з 07.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня звернення до суду, тобто з 07.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Повний текст рішення складено 22.12.2020 року.

Суддя М.Л. Пасечник