Справа № 130/483/20
Провадження № 22-ц/801/1471/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вернік В. М.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 рокуСправа № 130/483/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючої: Марчук B.C.,

суддів: Сопруна В.В., Оніщука В.В.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи цивільну № 130/483/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 травня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Верніка В.М. в порядку спрощеного позовного провадження, дата складання повного тексту рішення - невідома,

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось у Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області з вказаним позовом. Вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 26.12.2017 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 4500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Вказував, що при цьому відповідач підтвердив своїм підписом у заяві, що його заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.

Відповідач своїх зобов`язань за договором кредиту не виконав і станом на 21.01.2020 року допустив заборгованість в сумі 44682,26 грн., яка складається з: 30098,95 грн. - заборгованості за тілом кредиту (у т. ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту); 30098,95 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4158,32 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 7821,07 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 2103,92 грн. - штраф (процентна складова).

Враховуючи зазначене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 44682,26 грнза кредитним договором та суму сплаченого судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 травня 2020 року позов задоволено частково. Вирішено: стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 26.12.2017 року станом на 21.01.2020 року в сумі 30098, а також 2102 (дві тисячі сто дві) гривні судового збору; в задоволенні позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" в частині стягнення з ОСОБА_1 4158 грн. 32 коп. заборгованості за простроченими відсотками, 7821 грн. 07 коп. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 2103 гривень 92 копійок штрафу (процентна складова) - відмовити через їх недоведеність.

Не погодившись з вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку лише в частині відмови стягнення заборгованості за процентами та неустойкою.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах надання банківських послуг не свідчить про те, що він не був ознайомлений із ними, а також відсутності між сторонами договірних правовідносин та наявності заборгованості за кредитом.

Скаржник зазначає, що відповідачем разом з анкетою-заявою було підписано довідку про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту), в якій відповідач особистим підписом підтвердив ознайомлення з основними умовами кредитування з використанням кредитної картки, а саме : процентною ставкою в межах та поза межами пільгового періоду, розміром штрафу за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою, процентною ставкою, яка застосовуються при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту та ін. Тобто, відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків та штрафу.

Також вказує, що Відповідно до паспорту споживчого кредиту, сторони погодили процентну ставку у межах пільгового періоду, відсотків річних - 0,00001% процентну ставку за межами пільгового періоду, відсотків річних - 42 %, процентну ставку, яка застосовується при невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту - 84 %.

З урахуванням зазначеного, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд скасувати рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 травня 2020 року в частині відмови стягнення заборгованості за процентами та неустойкою, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі; вирішити питання судових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно частин першої - п`ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним правовим вимогам.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, оскаржуване рішення перевіряється лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом.

Відмовляючи у задоволенні інших вимог, крім стягнення тіла кредиту у сумі 30098,95 грн., суд першої інстанції виходив з наступного.

26.12.2017 року відповідач ОСОБА_1 уклав з позивачем двосторонній правочин, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначено, що ця заява разом з Умовами та Правила надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. У даній заяві позивачем не вказано про власне бажання оформити на своє ім`я банківську картку Кредитка "Універсальна", а надто не зазначено бажаний кредитний ліміт за платіжною картою (а.с.8).

Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором від 26.12.2017 року за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість перед позивачем, що станом на 21.01.2020 року становить 44682,26 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту (у т.ч. заборгованість за простроченим тілом кредиту) в розмірі 30098,95 грн., заборгованості за простроченими відсотками - 4158,32 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит за період з 01.09.2019 року до 21.01.2020 року - 7821,07 грн., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 2103,92 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.5-7).

Далі, суд першої інстанції, керувався нормами ст. 536 ЦК України та дійшов вірного висновку про те, що позивачем не доведено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по простроченим відсоткам та по штрафам з огляду на наступне.

Із наданої позивачем анкети-заяви позичальника ОСОБА_1 від 26.12.2017 року вбачається, що процентна ставка у ній не визначена. (а/с 8).

Тарифами з обслуговування кредитних карт "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" та "Універсальна Gold", витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті http://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені серед іншого пільговий період користування коштами, процентні ставки, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких визначено строк дії договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови. Проте, вказані витяги, не містять відомостей щодо їх підписання відповідачем ОСОБА_1 (а.с. 9,10-24).

Отже, матеріали справи не містять об`єктивних підтверджень, що саме ці витяги з Тарифів та з Умов та правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірі і порядку нарахування.

Також, судом першої інстанції вірно зазначено, що при вирішенні даного цивільного спору не підлягають застосуванню положення ч.1 ст.634 ЦК України, якими передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" з часу виникнення спірних правовідносин 26.12.2017 року до моменту вказаної дати звернення до суду із цим позовом 26.02.2020 року, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.12.2017 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а такою належно не визначили відповідні види неустойки за невиконання кредитних зобов`язань (пеню, штрафи).

З огляду на наведене, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафи, а також їх розміру та порядку нарахування, надані банком довідка про умови кредитування та витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Також, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України в розмірі 7821,07 грн., з огляду ще й на те, що позовні вимоги не ґрунтуються на підставах саме такої спеціальної цивільно-правової відповідальності відповідача.

Так, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України нарахування 3% річних від простроченої суми є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Однак, з наведених вище підстав судом вірно встановлено неналежність доказів позивача щодо погодження сторонами застосованих у розрахунку оспорюваних заборгованості по відсоткам процентних ставок, включаючи відсотки, нараховані на прострочений кредит згідно із ст.625 ЦК України.

Саме з таких міркувань, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем обставин про погодження сторонами ціни договору зі сплатою процентів за користування кредитом та штрафів, а звідти - про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за користування кредитом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановлені судом обставин справи вказують на відсутність згоди відповідача на визначені позивачем умови договору.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом та штрафів, суд вірно керувався правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, які є обов`язковими для застосування у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу оскільки вони суперечать встановленим обставинам, зводяться до переоцінки доказів, досліджених та взятих до уваги судом першої інстанції, на власну користь без врахування зазначених правових вимог.

Довідка про умови кредитування з використанням платіжної карти «Універсальна», якою, зокрема мотивована апеляційна скарга, не є складовою кредитного договору, оскільки вона не зазначена в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, а лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання, як другої сторони, до запропонованого договору.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Враховуючи викладене та норму ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

За нормою ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому витрати на судовий збір за подання апеляційної скарги - залишаються за апелянтом.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: В.С. Марчук

Судді: В.В. Оніщук

В.В. Сопрун