Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 жовтня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкар В.П.

позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 27.09.2008 року вона уклала шлюб з відповідачем. У даному шлюбі у них народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Однак, спільне життя з відповідачем не склалося, вони втратили почуття прихильності та любові один до одного, взаємоповагу та взаєморозуміння, що є передумовою для подружніх відносин. Шлюбні відносини між ними припинені понад п"ять років тому, вони проживають окремо. Позивач вважає, що збереження шлюбу між нею та відповідачем є неможливим, такий існує лише формально. Заходи досудового врегулювання спору шляхом розмов з відповідачем про цінність сім`ї, обов`язків та поваги до шлюбу і дружини не дали результату. Відповідач не робить жодних заходів для збереження сім"ї.

Позивач зазначає, що малолітній син - ОСОБА_5 після розлучення залишається і надалі проживати з нею. Батько має можливість вільно бачитися, спілкуватися з дитиною та займатися вихованням сина. На даний час вона працює та утримує себе і сина, але участь батька в утриманні дитини також повинна бути постійною та достатньою. А тому на підставі вищенаведеного просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, дитину залишити проживати з нею, стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з часу подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, також просила відновити її дошлюбне прізвище - ОСОБА_6 .

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов, з підстав, наведених у ньому. Додала, що біля шести років вона разом із сином проживає окремо від відповідача . Крім того зазначила , що відповідач володіє певним майном і має неофіційний дохід, зокрема у його власності знаходиться баня, яку він здає клієнтам погодинно, отримуючи при цьому значні кошти.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Просила суд задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено по справі, 27.09.2008 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області.

У шлюбі народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області.

Як встановлено згідно пояснень позивача між сторонами втрачено почуття любові та поваги один до одного, відсутнє взаємопорозуміння, близько шести років сторони проживають окремо, спільного господарства сторони не ведуть.

Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.

За таких обставин, враховуючи бажання позивачки змінити прізвище ОСОБА_2 на ОСОБА_2, суд вважає, що дана вимога підлягає до задоволення.

Як встановлено в ході розгляду справи малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю - ОСОБА_8 , що зокрема підтверджується довідкою Баранинської сільської ради № 2221 від 27.12.2019 року.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч. ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

При визначенні розміру аліментів суд, враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

Відповідач перебуває в працездатному віці, відомостей про те, що має інших утриманців суду не надано, являючись батьком неповнолітнього сина зобов`язаний утримувати його до повноліття. При цьому, судом також враховані пояснення позивачки щодо наявності доходу у відповідача.

А тому враховуючи наведене, суд уважає, що з ОСОБА_3 , слід стягнути в користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 184 СК України, у твердій грошовій сумі, в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду, і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 24, 112, 113, 180-182, 184, 191 СК України, ст. ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 247, 263, 265, 273, 274, 279, 352-353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 27.09.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 555, між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_3 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000,00 ( три тисячі грн. 00 коп.) грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму починаючи з 28 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Після розірвання шлюбу відновити ОСОБА_2 дошлюбне прізвище -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити проживати разом з матір`ю - ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук