Дата документу 13.01.2020
Справа № 501/4609/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 із заявою, в якій просить вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- зупинити реалізацію арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а саме адміністративно-виробничої будівлі, загальною площею 397,80 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , в межах виконавчого провадження №51601735, що перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Колечко Д.М. (лот №392928 системи електронних торгів арештованого майна ДП «СЕТАМ»);

- заборонити Державному підприємству «СЕТАМ» (м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6, ) вчиняти будь-які дії спрямовані на проведення електронних торгів в тому числі, але не обмежуючись, дії щодо проведення електронних торгів стосовно адміністративно-виробничої будівлі,загальною площею 397,80 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , в межах виконавчого провадження №51601735, в межах виконавчого провадження № 58502804, що перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Колечко Д.М. (лот № 392928 системи електронних торгів арештованого майна ДП «СЕТАМ»);

- заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) з адміністративно-виробничою будівлею, загальною площею 397,80 кв.м.,яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що заявник ОСОБА_1 має намір звернутись до суду з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності на адміністративно-виробничу будівлю, розташовану в АДРЕСА_1 , та визнання права власності на частину цієї будівлі.

Заявник вказує, що свідоцтво було видане виконавчим комітетом Іллічівськоі міської Ради 11 лютого 2008 року товариству з обмеженою відповідальністю «Уют» та підтверджує належність зазначеному товариству двоповерхової адміністративно-виробничої будівлі з підвалом загальною площею 397,80 кв.м. Підставою для видачі такого свідоцтва було рішення №6 виконавчого комітету Іллічівськоі міської Ради, в якому зазначалось, що відповідно до рішення виконкому №1577 від 21.12.2007 р., був затверджений акт державної приймальної комісії про прийняття до експлуатації двоповерхової адміністративно-виробничої будівлі з підвалом, загальною площею 397,8 кв.м. та надана поштова адреса.

Заявник вважає, що дійсним власником адміністративно-виробничої будівлі розташованої за адресою АДРЕСА_1 , є не ТОВ «Уют», а він - ОСОБА_1 , оскільки будівництво цього об`єкту відбувалось за рахунок коштів, які ним були надані ТОВ «Уют». І, оскільки грошові кошти, які були надані на будівництво, не повернуті, а спірна будівля в теперішній час реалізується в межах виконавчого провадження ВП 51601735 шляхом продажу з публічних торгів, то у випадку реалізації цього майна, заявник вважає, що будуть порушені його права.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.4 ЦПК України).

Так, відповідно до ст.149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, аналізуючи зазначені правові норми, та враховуючи, що позивачем не надано доказів, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, і що відповідач буде ухилятись від виконання такого рішення суду, доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування забезпечення позову, а також приймаючи до уваги інтереси не тільки позивача, відповідача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є передчасною та необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.259-260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя