МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа №474/309/19
Пр. №2/521/1812/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Карачковському П.П., за участю:

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування витрат на зберігання речей,

встановив:

В березні 2019 року Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі АТ «Перший український міжнародний банк») звернулось до Врадіївського районного суду Миколаївської області з зазначеним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на те, що 12 квітня 2018 року державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі Перший Малиновський ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області) Процько Г.І. було винесено постанову про опис та арешт майна боржника в рамках виконавчого провадження №55844983 щодо примусового виконання виконавчих листів, виданих 28 грудня 2017 року Малиновським районним судом м. Одеси на підставі заочного рішення від 24 жовтня 2017 року у справі №521/10088/17 про виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1 .

Позивач зазначав, що у зв`язку з відмовою боржників добровільно звільнити квартиру від особистих речей та взяти їх на відповідальне зберігання, майно, яке було описано у постанові про опис та арешт майна боржника від 12 квітня 2018 року в рамках виконавчого провадження №55844983, було передано на зберігання стягувачу ПАТ «Перший український міжнародний банк» в особі представника Шишлюк М.О.

Вказував, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2018 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2017 року у справі №521/10088/17 за позовом ПАТ «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та в інтересах своїх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку було скасовано.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 червня 2018 року за заявою ПАТ «Перший український міжнародний банк» позовна заява ПАТ «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та в інтересах своїх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку була залишена без розгляду.

Позивач стверджував, що станом на 14 січня 2019 року за зберігання речей відповідачів АТ «Перший український міжнародний банк» понесло витрати на загальну суму 27935,00 грн., які складаються з: витрат за послуги перевезення вантажу (речей) боржника до складського приміщення в розмірі 7095,00 грн.; витрат за послуги перевезення вантажу (речей) боржника до складського приміщення в розмірі 1840,00 грн.; витрат на орендну плату складського нежитлового приміщення за період з 13 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року в розмірі 1500,00 грн.; витрат на орендну плату складського нежитлового приміщення за травень 2018 року в розмірі 2500,00 грн.; витрат на оренду плату складського нежитлового приміщення за червень 2018 року в розмірі 2500,00 грн.; витрат на орендну плату складського нежитлового приміщення за липень 2018 року в розмірі 2500,00 грн.; витрат на орендну плату складського нежитлового приміщення за серпень 2018 року в розмірі 2500,00 грн.; витрат на орендну плату складського нежитлового приміщення за вересень 2018 року в розмірі 2500,00 грн.; витрат на орендну плату складського нежитлового приміщення за жовтень 2018 року в розмірі 2500,00 грн.; витрат на орендну плату складського нежитлового приміщення за листопад 2018 року в розмірі 2500,00 грн.

Оскільки відповідачі свої речі не забирають, добровільно відшкодувати АТ «Перший український міжнародний банк» витрати на зберігання їх речей відмовляються, позивач, посилаючись на вимоги ст. ст. 947, 954 ЦК України, просив суд стягнути з відповідачів солідарно на його користь витрати на зберігання речей у розмірі 27935,00 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 28 січня 2020 року справа була передана за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси (т. 1 а.с. 112).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2020 року по справі було відкрито провадження, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (т. 1 а.с. 119-121).

Представник позивача, діюча за довіреністю від 17 вересня 2020 року, в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та розглянути справу без участі представника позивача (т. 2 а.с. 116-118, 119-122).

Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в їх задоволенні у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про виконавче провадження», главою 66 книги п`ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.

Судом встановлено, що АТ «Перший український міжнародний банк» є юридичною особою та діє на підставі Статуту, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1 а.с. 72-76, 77-95).

Встановлено, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2017 року були задоволенні позовні вимоги ПАТ «Перший український міжнародний банк» у справі №521/10088/17 за позовом ПАТ «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діяли в своїх інтересах та в інтересах своїх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку та яким ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були виселені із квартири АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили 15 грудня 2017 року (т. 1 а.с. 8-10).

28 грудня 2017 року Малиновським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист №521/10088/17 щодо виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 5-6).

Встановлено, що постановою державного виконавця Першого Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 23 лютого 2018 року було відкрито виконавче провадження №55844983 з примусового виконання виконавчого листа №521/10088/17, виданого 28 грудня 2017 року Малиновським районним судом м. Одеси (т. 2 а.с. 25-26, 32-33).

Постановою головного державного виконавця Першого Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про опис та арешт майна боржника №55844983 від 12 квітня 2018 року було описано, складено акт від 12 квітня 2018 року та накладено арешт на майно, яке знаходилось в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 11-12, 13-19, т. 2 а.с. 71-76).

Зі змісту акту державного виконавця від 12 квітня 2018 року вбачається, що майно, яке належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і на яке накладено арешт, було передано на відповідальне зберігання представнику стягувача ПАТ «Перший український міжнародний банк» Шилюку М.О.

Постановою державного виконавця Першого Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 24 квітня 2018 року виконавче провадження №55844983 з примусового виконання виконавчого листа №521/10088/17, виданого 28 грудня 2017 року Малиновським районним судом м. Одеси, було закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (т. 2 а.с. 92-93).

Судом встановлено, що 13 квітня 2018 року між ФОП ОСОБА_4 та ПАТ «Перший український міжнародний банк» було укладено договір суборенди №16 від 13 квітня 2018 року, за умовами якого останньому було передано в платне, строкове користування об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове складське приміщення, площею 50,0 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та належить орендарю ФОП ОСОБА_4 на праві користування на підставі договору оренди будівлі №16/06/16 від 16 червня 2016 року, право на передачу приміщення в суборенду передбачено п. 7.2 основного договору (т. 1 а.с. 20 - 27).

13 квітня 2018 року між ФОП ОСОБА_4 та ПАТ «Перший український міжнародний банк» було підписано акт прийому-передачі об`єкту суборенди (т. 1 а.с. 28). 17 квітня 2018 року було проведено огляд нежитлового складського приміщення по АДРЕСА_3 та підписано акт проведення огляду нежитлового складського приміщення та його опломбування (т. 1 а.с. 29).

З матеріалів справи вбачається, що саме дане нежитлове складське приміщення по АДРЕСА_3 використовувалось позивачем для зберігання майна ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2018 року заочне рішення від 24 жовтня 2017 року у справі №521/10088/17 за позовом ПАТ «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та в інтересах своїх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку було скасовано (т. 2 а.с. 100-102).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 червня 2018 року позовна заява ПАТ «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діяли в своїх інтересах та в інтересах своїх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку була залишена без розгляду (т. 1 а.с. 30-31).

Встановлено, що 22 листопада 2018 року та 23 листопада 2018 року позивач направив на адресу відповідачів письмові вимоги щодо відшкодування на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» здійснених останнім витрат на зберігання речей (т. 1 а.с. 62-66).

З матеріалів справи вбачається, що станом на 14 січня 2019 року за зберігання речей відповідачів АТ «Перший український міжнародний банк» понесло витрати на загальну суму 27935,00 грн., які складаються з: витрат за послуги перевезення вантажу (речей) боржника до складського приміщення в розмірі 7095,00 грн.; витрат за послуги перевезення вантажу (речей) боржника до складського приміщення в розмірі 1840,00 грн.; витрат на орендну плату складського нежитлового приміщення за період з 13 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року в розмірі 1500,00 грн.; витрат на орендну плату складського нежитлового приміщення за травень 2018 року в розмірі 2500,00 грн.; витрат на оренду плату складського нежитлового приміщення за червень 2018 року в розмірі 2500,00 грн.; витрат на орендну плату складського нежитлового приміщення за липень 2018 року в розмірі 2500,00 грн.; витрат на орендну плату складського нежитлового приміщення за серпень 2018 року в розмірі 2500,00 грн.; витрат на орендну плату складського нежитлового приміщення за вересень 2018 року в розмірі 2500,00 грн.; витрат на орендну плату складського нежитлового приміщення за жовтень 2018 року в розмірі 2500,00 грн.; витрат на орендну плату складського нежитлового приміщення за листопад 2018 року в розмірі 2500,00 грн., що підтверджується рахунками на оплату, актами здачі-приймання робіт та платіжними дорученнями (т. 1 а.с. 32-61).

Встановлено, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02 липня 2020 року була залишена без задоволення заява АТ «Перший український міжнародний банк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом за позовом ПАТ «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та в інтересах своїх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку (т. 1 а.с. 170-173).

Зі змісту вказаної ухвали суду вбачається, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 травня 2019 року було визнано виконавчі листи № 521/10088/17 від 28 грудня 2017 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення зняття з реєстраційного обліку такими, що не підлягають виконанню. Допущено поворот виконання рішення шляхом вселення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1 ; скасовано обов`язок ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Казанчук В.В., Казанчук Є.В. щодо звільнення квартири АДРЕСА_1 від особистих речей; скасовано стягнення в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» судових витрат у сумі 4800грн.; поновлено ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_4 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 10 березня 2020 року ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 27 травня 2019 року була скасована, заяву ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в частині визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, задоволено частково. Визнано такими, що не підлягають виконанню, виконавчі листи №521/10088/17, видані Малиновським районним судом м. Одеси 28 грудня 2017 року, про зобов`язання ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах дітей ОСОБА_1 , 2005 року народження, і ОСОБА_3 , 2014 року народження, звільнити квартиру АДРЕСА_1 від особистих речей; про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший український міжнародний банк» судових витрат в розмірі 2400,00 грн.Відмовлено ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , у задоволені заяви в частині повороту виконання рішення суду (т. 2 а.с. 158-165).

Відповідно до ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

З матеріалів справи вбачається, що 13 квітня 2018 року ФОП ОСОБА_4 було укладено з ПАТ «Перший український міжнародний банк» договір суборенди №16 від 13 квітня 2018 року, за умовами якого останньому було передано в платне, строкове користування об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове складське приміщення, площею 50,0 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить орендарю ФОП ОСОБА_4 на праві користування на підставі договору оренди будівлі №16/06/16 від 16 червня 2016 року.

Тобто, за даним договором ПАТ «Перший український міжнародний банк» було передано в платне, строкове користування нежитлове складське приміщення, площею 50,0 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де за твердженням позивача зберігається майно відповідачів, яке було позивачем вивезено з їх квартири.

Отже, між ФОП ОСОБА_4 та ПАТ «Перший український міжнародний банк» виникли договірні відносини щодо суборенди нежитлового складського приміщення, площею 50,0 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не є стороною договору суборенди №16 від 13 квітня 2018 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ПАТ «Перший український міжнародний банк», а тому не можуть відповідати за зобов`язанням останнього перед ФОП ОСОБА_4 .

Суд звертає увагу, що майно, яке належить відповідачам на праві власності було передано на відповідальне зберігання представнику позивача державним виконавцем, а не відповідачами.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).

Зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо проти цього не заперечує стягувач (щодо рухомого майна) або якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення чи зменшення цінності внаслідок користування.

У разі якщо зберігачем призначено іншу особу, крім боржника або члена його сім`ї, вона може одержувати за зберігання майна винагороду, розмір та порядок виплати якої визначаються договором між зберігачем та виконавцем.

Порядок і умови зберігання зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону майна, на яке накладено арешт, встановлюються відповідно до умов договорів, укладених з банками України, з урахуванням вимог до таких договорів, встановлених Національним банком України за погодженням з Міністерством фінансів України, іншого майна - Міністерством юстиції України.

Судом встановлено, що матеріали виконавчого провадження не містять укладеного між державним виконавцем та зберігачем АТ «Перший український міжнародний банк», договору щодо одержання останнім винагороди за зберігання майна, розмір та порядок її виплати.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги АТ «Перший український міжнародний банк» є необґрунтованими, оскільки пред`явлені не до належного відповідача.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ("Рябих проти Росії").

За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Судовий збір по справі складає 1921,00 грн., який сплачено позивачем у повному обсязі при зверненні до суду. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то сплачений судовій збір не підлягає поверненню позивачу(а.с. 1).

Керуючись ст. 15, 16, 947, 954 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 259, 264, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування витрат на зберігання речей залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 21 жовтня 2020 року.

Суддя: О.М. Сегеда