465/5427/20
2-з/465/96/20
У Х В А Л А

судового засідання

27.08.2020 р. м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі

головуючого-судді - Мартинишин М.О.

з участю секретаря - Мацко Х.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» про забезпечення позову до пред`явлення позову -

встановив:

Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» звернулась до суду з заявою про забезпечення позову до його пред`явлення.

Заяву про забезпечення позову мотивує тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» згідно договору №GL48N718070_1_2- N про відступлення пава вимоги від 17.07.2020 року набули права вимоги за кредитним договором №49/07-Ф від 05.03.2007 року, який був укладений між банком та ОСОБА_1 та право Іпотекодержателя за Договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П. та зареєстрований в реєстрі за №1208, який було укладено між банком та ОСОБА_1 . 14.03.2016 року рішенням Франківського районний суд м. Львова по справі №465/5653/15-ц в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Зустрічний позов задоволено.Визнано недійсним кредитний договір № 49/07-Ф від 05.03.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» з дня його укладення з 05.03.2007 року.Визнано недійсними договори поруки, укладені 05.03.2007 року в якості забезпечення зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .Визнано недійсним договір іпотеки квартири, укладений 05.03.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу НовосадО.П. та зареєстрований в реєстрі за № 1208, про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_1 , з дня його укладення 05.03.2007 року. Дане рішення суду першої інстанції залишено в силі постановою Апеляційного суду Львівської області від 21.05.2018 року. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.04.2020 року касаційну скаргу ПАТ «КБ «НАДРА» на рішення Франківського районний суд м. Львова від 14.03.2016 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 21.05.2018 року у справі №465/5653/15-ц задоволено частково. Постанову Апеляційного суду Львівської області від 21.05.2018 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. На момент звернення Товариства до суду за захистом свого порушеного право, Договір іпотеки від 05.03.2007 року, укладеного між ПАТ «КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу НовосадО.П. та зареєстрований в реєстрі за № 1208 є чинним, однак записи про іпотеку та заборону відсутні. Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 49/07-Ф( з усіма змінами та доповненнями до нього) від 05.03.2007 року перед ним станом на 17.07.2020 року становить 243 305, 77 дол. США. У зв`язку з чим заявник змушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права, шляхом подання позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вважає, що боржником було вилучено іпотечне обтяження та заборону, які було накладено у зв`язку з укладенням Договору іпотеки, який посвідчений 05.03.2007 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу НовосадО.П. та зареєстрований в реєстрі за № 1208 на підставі рішення Франківського районний суд м. Львова від 14.03.2016 року, яке наразі оскаржується в Львівському апеляційному суді, що дає заявнику припускати, що відповідачем може бути вчинено відчуження іпотечного майна - квартири АДРЕСА_1 , а відтак може істотно ускладнити або взагалі унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Відтак, заявник просить вжити до пред`явлення позову до суду заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відтак, суд вважає, що слід заяву про забезпечення позову розглядати без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали заяви та додатки до такої заяви, в їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 року, прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1 накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У відповідності з роз`ясненнями, викладеними в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Натомість процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Крім цього, відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Вивчивши матеріали заяви забезпечення позову та враховуючи вищезазначене, суд вважає, що така заява не підлягає до задоволення, оскільки заявником не обґрунтував підстав для забезпечення позову, не надав суду належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або не забезпечить ефективний захист чи поновлення порушених, оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він хоче звернутись до суду.

Крім цього, суд вважає, що заявник не позбавлений можливості подати заяву про забезпечення позову по справі №465/5653/15-ц, яка знаходиться у Львівському апеляційному суді у відповідності до ч.2 ст.149 ЦПК України.

А відтак, у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» про забезпечення позову до пред`явлення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153, 247, 260, 261, 353 -355 ЦПК України -

постановив:

У задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» про забезпечення позову до пред`явлення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Суддя: Мартинишин М.О.