Житомирський апеляційний суд
Справа №280/1073/17 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 26 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №280/1073/17 за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 січня 2020 року, постановлену під головуванням судді Василенка Р.О. в м. Коростишеві,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в якій просив визнати виконавчий лист у справі №280/1073/17 виданий Коростишівським районним судом Житомирської області про стягнення з нього на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 14.04.2014, таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування заяви вказував, що заочним рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 18.01.2018 було частково задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з нього заборгованість в розмірі 12 038 грн 54 коп. за кредитним договором та судовий збір в сумі 1 600 грн. 28.02.2018 між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено додаткову угоду, за умовами якої розмір заборгованості за договором зменшено до суми 11 800 грн. Таким чином, станом на 28.02.2018 його борг перед стягувачем за рішенням суду складав 11 800 грн та 1 600 грн судового збору. Відповідно до квитанцій від 28.02.2018, він сплатив вказані кошти (11 800 грн та 1600 грн) на рахунки стягувача. Однак, 25.06.2019 АТ КБ «ПриватБанк», незважаючи на добровільне погашення ним заборгованості, отримало виконавчий лист у справі № 280/1073/17 та звернулося до Коростишівського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області з заявою про примусове виконання рішення. За вказаною заявою 10.07.2019 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 59519220. В подальшому, на підставі вказаного виконавчого листа, ОСОБА_1 було внесено в Єдиний реєстр боржників. Заявник, вважає, що не було підстав отримувати виконавчий лист та звертати його до примусового виконання. При цьому стягувач не повідомив суд про факт сплати ним боргу ще 28.02.2018, чим фактично намагається покласти на нього повторний (подвійний) обов`язок по сплаті одного й того ж боргу за одним і тим самим рішенням суду.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 січня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необгрунтованість ухвали суду першої інстанції, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву. Зокрема вказує, що станом на 02.03.2018 його заборгованість за кредитним договором, на виконання рішення суду, була повністю погашена, а його доступ до карткового рахунку був припинений. Вказані обставини є безаперечною підставою для визнання виконавчого листа №280/1073/17 про стягнення з нього заборгованості, згідно заочного рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 18.01.2018, таким, що не підлягає виконанню, так як його обов`язок перед банко за цим рішенням суду було добровільно виконано 28.02.2018 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18.01.2018 заочним рішенням Коростишівського районного суду позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 12 038 грн 54 коп. в якості заборгованості за кредитним договором та стягнуто судовий збір в розмірі 1600 грн.

28.02.2018 ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою створення сприятливих умов для виконання кредитного договору № SAMDNWFC5 від 12.04.2014 уклали додаткову угоду №1, відповідно до якої сторони узгодили про зменшення заборгованості в частині заборгованості по сплаті відсотків на 0,00 грн, по сплаті комісії на 0,00 грн, пені на 9 285 грн 36 коп. Вказані суми за рішенням Банку прощені. Встановлено на дату підписання цієї додаткової угоди заборгованість за договором у розмірі 11800 грн, що складає заборгованість за основним боргом 4700 грн, відсотками 7100 грн, комісії 0, 00 грн, пені 0, 00 грн. Дата остаточного погашення заборгованості за договором, визначеної у п.1,2 даної додаткової угоди, становить 01 березня 2018 року.

Заявником надано копію квитанції від 28.02.2018, з якої вбачається, що ОСОБА_1 сплатив на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 11 800 грн на картковий рахунок НОМЕР_1 та квитанцію від 28.02.2018 про сплату ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_2 суму 1 600 грн, отримувач - ОСОБА_1 , призначення платежу - надходження готівки за платіжними картками.

10.07.2019 начальником відділу Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області за виконавчим листом № 280/1073/17 відкрито виконавче провадження № 59519220 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 13 638 грн 54 коп.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників ОСОБА_1 внесено до вказаного реєстру як боржника за номером виконавчого провадження 59519220.

Згідно пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей першої та другої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11.

Встановлено, що додаткова угода №1 до кредитного договору № SAMDNWFC5 від 12.04.2014 була укладена між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» 28 лютого 2018 року, тобто після ухвалення 18 січня 2018 заочного рішення Коростишівським районним судом Житомирської області.

З листа ПАТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-20180531/3830 від 11 червня 2018 року вбачається, що на виконання умов угоди про реструктуризацію заборгованості банк 02.03.2018 здійснив списання залишку заборгованості після внесення ОСОБА_1 платежу. Однак, проведеною перевіркою було встановлено, що у 2014 році здійснено некоректне підвищення картки «Універсальна» НОМЕР_3 , залишилася заборгованість, яка дотепер не погашена. За резутатами перевірки , заборгованість по картці «Універсальна» НОМЕР_3 перенесено на картку «Універсальна Gold» НОМЕР_4 .

Між з тим, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надало будь-яких доказів про те, коли така заборгованість була встановлена та в якому розмірі. Також банком не надано доказів про те, що сплачені ОСОБА_1 кошти в розмірі 11 800 грн були зараховані в рахунок погашення заборгованості за карткою «Універсальна» НОМЕР_3 .

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 добровільно виконав заочне рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 січня 2018 року, оскільки він після укладення додаткової угоди №1 сплатив на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 квітня 2014 року 11 800 грн та 1600 грн судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом при постановленні ухвали порушено норми процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з постановленням по справі нового судового рішення про задоволенняі заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Визнати виконавчий лист у справі №280/1073/17 виданий Коростишівським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 12 квітня 2014 року таким, що не підлягає виконанню.

Дата складення повного судового рішення 15 квітня 2020 року.

Головуючий

Судді