Справа № 606/2519/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б,

за участі секретаря судового засідання Пасько І.Б.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Теребовлянської РДА, Служби у справах дітей Теребовлянської РДА до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення алміентів,-

в с т а н о в и в:

Позивач - Орган опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, та просить позбавити батьківський прав відповідача відносно неповнолітнньої доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов мотивовано тим, що відповідач, яка є матір"ю неповнолітньої дитини, свідомо усунулась та нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків, ухиляється від догляду та утримання дитини. Працівниками служби неодноразово проводились бесіди, щодо зміни ставлення до виконання батьківських обов`язків, виховання та розвитку дитини. Однак ОСОБА_1 не реагувала на зауваження та рекомендації працівників служби, а також не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом її здоров`я, фізичним розвитком, не проявляє материнських почуттів, піклування та турботи.

Ухвалою судді Теребовлянського районного суду Тернопілської області від 01.12.2020 року відкрито провадження в справі за позовом Органу опіки та піклування Теребовлянської РДА, Служби у справах дітей Теребовлянської РДА до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Представники позивача в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, зіславшись на доводи викладені у заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в підготовчому засіданні позовні вимоги визнала.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 виданого повторно 23.10.2020 року Чаплинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі мати вказана ОСОБА_1 , в гарфі батько - ОСОБА_4 .

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 від 16.10.2020 року, починаючи із 2017 року її мати ОСОБА_1 самоусунулась від виконання батьківських обов"язків передавши її на вихавання ОСОБА_5 , яка є її біологічною бабусею та ОСОБА_2 просить надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав її матері ОСОБА_1 .

Згідно із пояснень ОСОБА_5 від 16.10.2020 року, її онучка ОСОБА_2 проживає разом з нею з грудня 2017 року , за це час спільного проживання її мати ОСОБА_1 жодного разу не приїжджала до доньки, не допомагала матеріально, рідко телефонувала.

Відповідно до характеристики учениці 11класу ОСОБА_2 виданої Долинською ЗОШ 1-3 ст. Хрестівської сільської ради від 23.10.2020 року №38, ОСОБА_2 виховується у сім"ї бабусі, за період навчання в Долинській школі мама жодного разу не поцікавилася вихованням доньки; вихованням дівчини займається бабуся, відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям дитини.

Згідно довідки виданої Хрестівською сільською радою с. Долинське Чаплинського району Херсонської області, про те що ОСОБА_2 не зареєстрована, однак проживає за адресою АДРЕСА_1 , склад сім"ї: бабуся - ОСОБА_5 , співмешканець бабусі - ОСОБА_7 .

Відповідно до заяви ОСОБА_1 , посвідченої державним нотаріусом Чаплинської державної нотаріальної контори Херсонської області Заворотченко А.І. від 09.09.2015 року, ОСОБА_1 просить взяти опіку над її малолітньою дитиною ОСОБА_2 її бабусю ОСОБА_5 , та ОСОБА_1 надала зголу на утримання та на виховання ОСОБА_5 її доньки ОСОБА_2 на період її навчання в загальноосвітній школі в с. Долинське Чаплинського району Херсонської області у зв"язку із тим, що вона працює та проживає в іншій області.

Згідно відповіді Управління праці та соціального захисту населення від 27.12.2012 року №06-31/4365-07, ОСОБА_1 одержувала в управлінні праці та соціального захисту населення допомогу на дітей одиноким матерям з 01.12.2004 по 30.09.2012 року в мінімальному розмірі на дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виплату даної допомоги припинено на підставі акту обстеження матеріально - побутових умов сім"ї від 05.09.2012 року №204, де зазначено що дочка ОСОБА_2 проживає разом із своїм батьком ОСОБА_8 у АДРЕСА_1 і знаходиться на його утриманні, мати участі у вихованні дитини не приймає.

Згідно висновку органу опіки та піклування Теребовлянської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 щодо доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зважаючи на те, що мати дитини ОСОБА_1 тривалий час ніде не працює, періодично користувалася державною соціальною допомогою на дитину, схильна до зловживання спиртним, передала на виховання свою доньку ОСОБА_2 ймовірно біологічній бабі ОСОБА_5 , мати не цікавиться життям доньки, їх здоров"ям та навчанням, ухиляється від виконання обов"язків щодо виховання та утримання дитини. У висновку вказано також, що мати дитини ОСОБА_1 не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно доньки ОСОБА_2 та виправдовується відсутністю засобів матеріально утримувати дочку.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачем, суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відвідує доньку, не телефонує, не цікавиться її станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не надає матеріальної допомоги, у зв`язку з чим, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, необхідність умов для їх нормального виховання та розвитку, вважає, що ОСОБА_1 слід позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до положень ч.ч. 2, 3ст. 193 Сімейного кодексу України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.

За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина.

Судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по утриманню малолітніх дітей, хоча за віком та станом здоров`я є працездатними, тобто мають фізичну можливість працювати, отримувати певний матеріальний дохід та мають можливість брати участь в утриманні своїх дітей, оскільки інших доказів суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Враховуючи майнові інтереси дитини, а також майновий стан відповідача, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в твердій грошовій сумі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину починаючи з 30.11.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, перераховуючи аліменти на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Відповідно до ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина.

Судом встановлено, що відповідач ухиляються від виконання своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої доньки, хоча за віком та станом здоров`я є працездатною, тобто має фізичну можливість працювати, отримувати певний матеріальний дохід та має можливість брати участь в утриманні своєї дитини, оскільки інших доказів суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Враховуючи майнові інтереси дитини, а також майновий стан відповідачів, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину і до досягнення дитиною повноліття, перераховуючи аліменти на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 164, ст.165,180-182, 191 Сімейного Кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов Органу опіки та піклування Теребовлянської РДА, Служби у справах дітей Теребовлянської РДА до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення алміентів задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 і.п.н. НОМЕР_2 на утримання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину починаючи з 30.11.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, перераховуючи аліменти на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка