Провадження № 2-др/219/5/20
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 серпня 2020 р. Артемівський міськрайонний суд Донецької облсті в складі:
головуючого судді Хомченко Л.І.,
при секретарі Остакевич Є.Ю.
Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.02.2020 року по справі № 219/13582/19 у задоволенні цивільного позову військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої державі в особі військової частини НОМЕР_1 , відмовлено повністю.
Відповідач звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат між сторонами, мотивуючи свої вимоги тим, що під час судового засідання стороною відповідача була зроблена заява в порядку ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) про подання до суду протягом 5 днів після ухвалення рішення суду доказів, що підтверджують розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи.
Зазначена заява разом із доказами, що підтверджують розмір судових витрат відповідача, пов`язаних із правовою допомогою та витрат на проїзд, була подана через поштове відправлення 10.02.2020 року, тобто в межах, строку визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а отже підлягає розгляду судом. Відповідач просить стягнути з позивача судові витрати на проїзд з м .Вижниця Чернівецької області до м .Бахмут у розмірі 317,93 грн., а також, витрати з надання правничої допомоги, які має понести ОСОБА_1 , у розмірі 4800,00 грн.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.02. 2020 року призначено розгляд питання про розподіл судових витрат у судове засідання на11.03.2020 року.
В судове засідання сторони не з`явились, були повідомлені про час розгляду справи.
Виходячи з правил ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду даної заяви.
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд керується відповідними нормами ЦПК та постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, в якій було сформульовано правову позицію при вирішенні зазначеного питання.
Відповідно до чч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до чч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ст.139 ч.6 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат береться до уваги:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За підсумовуючим аналізом наведених правових норм, суд дійшов висновку, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Це підтверджується і такими нормами ЦПК України:
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу сформулювала висновок про необхідність надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких сторона по справі мала заперечення.
З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що відповідач при поданні відзиву дотримався вимог процесуального законодавства, у відзиві заявлено про стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу та витрат, пов`язаних із явкою до суду, з зазначенням. Що попередній орієнтовний розмір судових витрат становить близько 20000 грн. Остаточний розрахунок судових витрат буде поданий в суд до судових дебатів або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.
На підтвердження розміру понесених та очікуваних судових витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, відповідач надав суду договір про надання правової допомоги від 24.12.2019 року, відповідно до якого за виконані роботи, зазначені у п.1.1 Договору, Замовник сплачує Виконавцю на його рахунок гонорар у розмірі 800 грн. за кожну повну/неповну годину роботи ( п.5.4) та акт виконання робіт від 04.02.2020 року згідно договору про надання правової допомоги від 24.12.2019 року, який містить детальних опис та розрахунки видів правничої допомоги адвоката у погодинному розмірі, на загальну суму 4800 грн., з зазначенням, що замовник ( відповідач ОСОБА_1 ) претензій щодо виконання умов Договору про надання правової допомоги до Виконавця ( адвоката Мацьоцького О.І.) не має. Заборгованість Замовника по сплаті винагороди на момент підписання акту становить 4800 грн.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц).
Таким чином, з аналізу зазначених норм права та правової позиції Великої Палати Верховного Суду вбачається, що відповідач та адвокат домовились про фіксований розмір гонорару за кожну годину роботи та визначили порядок його сплати на майбутнє, тобто такий гонорар відноситься судом до витрат на правничу допомогу, яка сторона має сплатити у зв`язку із розглядом справи.
Також, відповідачем надані проїзді документи до м.Бахмут , де розташований Артемівський міськрайонний суд, у розмірі 317,93 грн.
Усі зазначені подані докази узгоджуються між собою, мають однакову підставу оплати , а отже суд сприймає зазначені докази як належні та допустимі.
Таким чином, для вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами за результатами судового розгляду цивільної справи за вказаним позовом, суд бере до уваги понесені та визначені судові витрати відповідача, у тому числі витрати відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 4800 грн. , а також витрати на проїзд до суду у розмірі 317,93 грн. , які підлягають стягненню з позивача, якому рішенням суду повністю відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі , суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 133, 134, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 219/13582/19 за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої державі в особі військової частини НОМЕР_1 .
Стягнути з військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , , судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4800,00 грн., а також судові витрати , пов`язані із явкою до суду, у розмірі 317,93 грн.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.І. Хомченко

21.08.2020