ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 677/1085/14-ц
Провадження № 22-ц/4820/152/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №677/1085/14-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красилівського районного суду від 04 листопада 2019 року (суддя Вознюк Р.В., повне судове рішення складено 05 листопада 2019) у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про закриття виконавчого провадження.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду ОСОБА_2 зазначала, що постановою державного виконавця Красилівського РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області Дехтяр Л.М. від 12.12.2018 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №677/1085/14-ц Красилівського районного суду від 21.10.2015 року про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку, на якій знаходиться тупиковий проїзд загального користування. Скаржник вважає, оскільки ОСОБА_1 не вчинила необхідних для повного виконання судового рішення дій, а саме не прибрала із спірної земельної ділянки усе належне їй майно, не демонтувала паркан і ворота та не надала доступ до неї іншим особам, державний виконавець не мав передбачених законом підстав закінчувати виконавче провадження. Вважає зазначену постанову державного виконавця незаконною та такою, що підлягає до скасування.

Ухвалою Красилівського районного суду від 04 листопада 2019 року скаргу задоволено. Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця Красилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Дехтяр Л.М. від 12.12.2018 про закінчення виконавчого провадження №49550632 з примусового виконання виконавчого листа Красилівського районного суду Хмельницької області №677/1085/14-ц від 21.10.2015 року про зобов`язання звільнити земельну ділянку на якій знаходиться тупиковий проїзд загального користування.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги. На думку апелянтки, приймаючи спірну ухвалу суд першої інстанції не врахував ту обставину, що дії, виконання яких вимагає від неї ОСОБА_2 у скарзі, не передбачені рішенням Красилівського районного суду від 02.06.2015 року та змістом виконавчих листів. Тому увійшовши в обговорення порядку та способу виконання судового рішення від 02.06.2015 року, суд вийшов за межі предмету розгляду скарги ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 вважає, що суд даючи оцінку діям державного виконавця з точки зору повного виконання ним вимог виконавчого документу, не мав відповідного права вирішувати питання зміни способу та порядку виконання судового рішення від 02.06.2015 року, натомість, скасовуючи спірну постанову держвиконавця про закінчення виконавчого провадження, суд зазначає в ухвалі дії не передбачені виконавчим документом та резолютивною частиною рішення суду від 02.06.2015 року, а саме те, що ОСОБА_1 зобов`язана прибрати із спірної земельної ділянки усе належне їй майно. Також, на думку апелянтки, судом необґрунтовано не взято до уваги пояснення представника боржника та державного виконавця щодо виконання державним виконавцем усіх дій, передбачених виконавчим документом, і докази протилежного відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. Так, стягувач вважає дії державного виконавця щодо закриття виконавчого провадження та виконання судового рішення про звільнення земельної ділянки неправомірними та такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Доводи апелянтки про незаконність ухвали про задоволення скарги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представник Красилівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Блажко В.М. апеляційну скаргу визнав і просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 проти апеляційної скарги заперечив.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В силу положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 та визнаючи незаконною і скасовуючи постанову державного виконавця Красилівського РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області Дехтяр Л.М. від 12.12.2018 року суд першої інстанції виходив з того, що рішення Красилівського районного суду від 02.06.2015 року не виконано, а саме земельна ділянка, на якій знаходиться тупиковий проїзд загального користування по АДРЕСА_1 не була та на даний час не звільнена, загороджена та використовується ОСОБА_1 як частина подвір`я її будинковолодіння, внаслідок чого ОСОБА_2 позбавлена можливості під`їзду до власного будинковолодіння територією загального користування, на захист та поновлення якого судом було винесено вищезазначене рішення.

Також суд, в межах розгляду справи за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про закриття виконавчого провадження від 12.12.2018 року посилався на те, що приймаючи 02.06.2015 року рішення, Красилівський районний суд виходив із того, що прохід та під`їзд до будинку ОСОБА_2 згідно генерального плану забудови м. Красилів здійснювався через тупиковий проїзд шириною 5 м, який проходив від вул. Шевченка до її земельної ділянки між житловими будинками та господарськими будівлями ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), які знаходяться відносно нього по різні сторони. Також, за висновком суду (рішення від 02.06.2015 року) виконавчий комітет Красилівської міської ради передав у власність ОСОБА_1 землі загального користування м . Красилів , а саме проїзд від АДРЕСА_3 до належних їй житлового будинку та присадибної земельної ділянки, внаслідок чого позбавив її можливості належного проїзду та проходу до них, який існував протягом тривалого часу та передбачений генеральним планом м. Красилів. Таким чином, зазначений спірний тупиковий проїзд має ширину 5 м. та проходить від вул. Шевченка до присадибної земельної ділянки ОСОБА_2 між житловим будинком та господарською будівлею ОСОБА_1 , які знаходяться відносно нього по різні сторони.

Постановляючи оскаржувану ухвалу 04.11.2019 року суд першої інстанції прийшов до висновку, що для повного виконання зазначених рішення суду від 02.06.2015 року та виконавчого листа ОСОБА_1 зобов`язана прибрати із спірної земельної ділянки усе належне їй майно. А державним виконавцем не вжито усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішення, неефективно, несвоєчасно і не в повному обсязі вчинено виконавчі дії, а тому скарга підлягає задоволенню.

Однак, з такими висновками суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Встановлено, що рішенням Красилівського районного суду від 02.06.2015 року позов ОСОБА_2 до Красилівської міської ради Хмельницької області і ОСОБА_1 про визнання недійсними рішення та державного акта на право приватної власності на землю, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано пункти 1 та 2 рішення виконавчого комітету Красилівської міської ради народних депутатів від 24.10.1997 року №590 «Про передачу присадибних земельних ділянок у місті» про передачу безкоштовно у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_3 , площею 0,10 га, для обслуговування житлових будинків та надвірних будівель та площею 0,12 га для ведення особистого підсобного господарства, і Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ХМ №005795, виданий 12.03.1998 року на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,22 га, по АДРЕСА_3 , зареєстрований 12.03.1998 року в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №813.

Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку, на якій знаходиться тупиковий проїзд загального користування по АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного судового рішення 21.10.2015 року Красилівським районним судом видано виконавчий лист №677/1085/14-ц.

Порядок примусового виконання рішення суду визначено Законом України "Про виконавче провадження" (надалі Закон), а також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 02 серпня 2018 року № 2522/5) (надалі Інструкція).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Пунктами 1, 2, 10, 13 Розділу IХ Інструкції визначено, що виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження». У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом.

У разі виконання боржником рішення виконавець складає акт, що підписується сторонами виконавчого провадження та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону.

При виконанні рішення немайнового характеру у разі, якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на нього штрафи, у передбачених Законом випадках виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження №495505632 (а.с.91-133) 09 жовтня 2017 року державним виконавцем Красилівського РВДВС ГТУЮ в Хмельницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №677/1085/14-ц, що виданий 21.10.2015 року Красилівським районним судом про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку, на якій знаходиться тупиковий проїзд загального користування та надано боржнику 10 робочих днів для виконання зазначеного рішення суду.

Встановлено, що представниками боржника та стягувача не оспорюється факт отримання сторонами виконавчого провадження копій постанови про відкриття виконавчого провадження.

21 листопада 2017 року державним виконавцем на адресу ОСОБА_1 направлена вимога про звільнення земельної ділянки, на якій знаходиться тупиковий проїзд загального користування по АДРЕСА_1 .

21 листопада 2017 року державним виконавцем в присутності стягувача ОСОБА_2 та начальника відділу ДВС Блажка М.В. складено Акт про те, що в результаті виїзду за адресою АДРЕСА_3 встановлено, що боржник ОСОБА_1 відмовляється від звільнення земельної ділянки, рахує її своєю власністю. Від підпису в акті відмовилася.

23 лютого 2018 року державний виконавець звернувся до Красилівського районного суду з поданням про роз`яснення ходу виконання по виконавчому листу №677/1085/14-ц від 21.10.2015 року, що виданий Красилівським районним судом про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку, адже в резолютивній частині рішення суду не вказано спосіб виконання виконавчого документа, тобто державному виконавцю не зрозуміло, які саме виконавчі дії необхідно провести для звільнення земельної ділянки та у який спосіб.

Ухвалою Красилівського районного суду від 14 травня 2018 року вищезазначене подання державного виконавця задоволено. Роз`яснено виконавцю, що по виконавчому листу №677/1085/14-ц від 21.10.2015 року, що виданий Красилівським районним судом в частині зобов`язання ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку, на якій знаходиться тупиковий проїзд загального користування означає зобов`язання ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку, на якій знаходиться тупиковий проїзд загального користування до АДРЕСА_1 від зелених насаджень, які знаходяться на вказаному проїзді.

Ця ухвала постановою Хмельницького апеляційного суду від 12.09.2019 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 була скасована і подання Красилівського РВ ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області про роз`яснення подальшого ходу виконання виконавчого листа №677/1085/14-ц від 21.10.2015 року залишено без задоволення.

Також, 18 липня 2018 року державним виконавцем Красилівського РВДВС ГТУЮ в Хмельницькій області винесено постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження та судового збору.

Відповідно до Акту державного виконавця від 11 грудня 2018 року, що був складений за участю стягувача ОСОБА_2 земельна ділянка по АДРЕСА_1 від земельних насаджень звільнена, претензії відсутні і з виконанням виконавчого документу ОСОБА_2 згідна.

Постановами державного виконавця Красилівського РВДВС ГТУЮ в Хмельницькій області від 12.12.2018 року виведено в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій і відповідне повідомлення направлено ОСОБА_1

12 грудня 2018 року державним виконавцем Красилівського РВДВС ГТУЮ в Хмельницькій області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №49550632 з виконання виконавчого листа №677/1085/14-ц, що виданий 21.10.2015 року Красилівським районним судом про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку, на якій знаходиться тупиковий проїзд загального користування на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що державним виконавцем при виконанні виконавчого листа №677/1085/14-ц, що виданий 21.10.2015 року Красилівським районним судом були проведені виконавчі дії, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження». І на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови від 12.12.2018 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону стягувачка ОСОБА_2 з виконанням виконавчого документа була згідна і будь - яких заперечень та незгоди не висловлювала, що підтверджується Актом державного виконавця від 11.12.2018 року і скасування в подальшому 12.09.2019 року Хмельницьким апеляційним судом ухвали Красилівського районного суду від 14.05.2018 року на законність дій державного виконавця не впливає.

А тому посилання в апеляційній скарзі на те, що відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_2 є обґрунтованими.

Також, оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вийшов за межі предмету розгляду скарги ОСОБА_7 , увійшовши в обговорення порядку та способу виконання судового рішення від 02.06.2015 року, судова колегія вважає їх такими, що заслуговують на увагу. Адже Красилівський районний суд при постановленні оскаржуваної ухвали мотивував підстави задоволення скарги ОСОБА_2 своїми тлумаченням та власними висновками по відношенню до обставин справи, доказової бази та висновків Красилівського районного суду, що викладені в судовому рішення від 02 червня 2015 року у цивільній справі №677/1085/14-ц за позовом ОСОБА_2 до Красилівської міської ради Хмельницької області і ОСОБА_1 про визнання недійсними рішення та державного акта на право приватної власності на землю, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. І при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не звернув увагу на те, що предметом спору за скаргою ОСОБА_2 були саме дії державного виконавця при винесені постанови про закінчення виконавчого провадження.

З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає до скасування з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Красилівського районного суду від 04 листопада 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення.

В задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 лютого 2020 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай