Провадження: 2/484/934/20
Справа: 484/1932/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочно)

28 серпня 2020 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Закревського В.І.,

секретар судового засідання Фартушняк Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

18.06.2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди квартири та стягнення моральної шкоди. В обгрунтування позову зазначила, що є власником квартири АДРЕСА_1 . 17.11.2019 року між нею та відповідачем через агенство нерухомості "Маєток" було укладено договір оренди вказаної квартири строком на 7 місяців з розміром орендної плати згідно п. 4.1. договору - щомісячно по 7500 грн. та комунальні послуги. Оплата по оренді проводиться за один місяць. У день підписання договору оренди позивачка передала ключі від квартири відповідачу. Відповідач проживав у вказаній квартирі в період з 17.11.2019 року по 17.06.2020 року, користувався комунальними послугами. За перший місяць орендна плата відповідачем сплачена повністю. За наступні місяці відповідач здійснював орендну плату у таких розмірах: 22.01.2020 року у розмірі 3750 грн., 04.02.2020 року у розмірі 1500 грн., 19.02.2020 року у розмірі 3750 грн., 09.03.2020 року у розмірі 4000 грн., 14.03.2020 року у розмірі 3750 грн., 30.04.2020 року у розмірі 3750 грн., 250 грн. та 1000 грн., що підтверджуються випискою по надходженням по картці позивачки від 12.06.2020 року. Тобто із загального розміру орендної плати за період з 17.11.2020 року по 17.06.2020 року у 52500 грн., відповідач сплатив лише 28750 грн. Заборгованість з орендної плати за квартиру з вирахуванням комунальних платежів за договором оренди квартири від 17.11.2019 року становить 23750 грн. 21.05.2020 року відповідачем позивачу надано розписку, згідно якої останній до 25.05.2020 року зобов`язався сплатити заборгованість за договором оренди квартири у розмірі 17000 грн. та оплатити комунальні послуги. Однак, вказаного зобов`язання не виконав. Крім того, згідно довідки №11/1-06-2020 від 11.06.2020 року, виданої ОК "Товариство квартировласників "ДВА АКАДЕМІКА", станом на 11.06.2020 року заборгованість по квартплаті (утримання багатоквартирного будинку), водопостачанню та водовідведенню, електропостачанню, вивезенню твердих побутових відходів у розмірі 8745,16 грн., яка утворилася за час користування відповідачем орендованою квартирою. Відповідно до п. 5.2.1 договору оренди від 17.11.2019 року на орендаря покладаються обов`язки, серед яких, окрім іншого, своєчасне здійснення орендної плати та комунальних платежів. Враховуючи зазначене, та керуючись ст.ст. 526, 611, 625, 810, 812, 815, 820 ЦК України вказана заборгованість з орендної плати та заборгованість за комунальні послуги підлягають до стягнення. Також, позивач просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн., обгрунтовуючи тим, що вона проживає в м. Червоноград Львівської області, є пенсіонером по інвалідності 3 групи загального захворювання (онкологія) та мала намір надавати в оренду житло в м. Одеса добропорядним людям для можливості здійснювати своє лікування. Протягом семи місцяців із розумінням відносилася до фінансових труднощів відповідача, намагалася підтримувати з ним дружні стосунки. Пізніше дізналася, що відповідач вже знімав житло у вказаному будинку поверхом вище, однак і до часу не розрахувався за нього. При цьому працював у ОК "Товариство квартировласників "ДВА АКАДЕМІКА", знаходився постійно на прибудинковій території і нагло посміхався у обличчя та продовжув не виконувати взяті на себе зобов`язання. В умовах карантину та пандемії, ризикуючи своїм здоров`ям, оскільки відноситься до групи високого ризику (її анамнез ускладнений онкологічним діагнозом та супутними хронічними захворюваннями), долаючи 839 км за 12 годин руху, позивачка була змушена приїхати до міста Одеси щоб вирішити питання з боргом . Однак, відповідач, раніше будучи працівником органів Національної поліції, так і не здійснив розрахунок за оренду квартири, при цьому створив заборгованість за комунальні послуги, чим наразив позивачку на можливе відключення від їх надання та судові тяганини з приводу їх стягнення. Постійно нервуючи, перебуваючи у напрузі та стресовому стані, вона змушена звернутися до суду із зазначеним позовом про стягнення заборгованості та моральної шкоди, оскільки правоохоронні органи пояснили, що дані відносини між позивачем та відповідачем мають лише цивільно-правовий характер. Просить позовні вимоги задовольнити та, враховуючи її майновий стан, стан здоров`я, звільнити від сплати судового збору.

Представник позивач в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивачки. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився. Про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутності, позивач, не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин:

Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с. 6-7) судом встановлено, що позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Червоноград Львівської області, де і зареєстрована.

Із копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 виданого Пенсійним фондом України 28.02.2017 року (а.с. 5) судом встановлено, що позивачка перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності 3 гр. загального захворювання, довічно.

Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.11.2019 року №190873356 (а.с.8), судом встановлено, що позивач є власником квартири загальною площею 31,4 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Із копії договору оренди від 17.11.2019 року (а.с.9) судом встановлено, що 17.11.2019 року між сторонами через агенство нерухомості "Маєток" (ФОП ОСОБА_3 , код НОМЕР_2 ) укладено договір оренди вказаної квартири. Строк оренди приміщення складає 7 місяців. Розмір місячної орендної плати складає 7500 грн.+ комунальні послуги.

Здійснення платежів відповідачем за оренду вказаної житлової квартири підтверджується випискою по надходженням по картці позивачки від 12.06.2020 року (а.с. 12- 13), так відповідач здійснював орендну плату у таких розмірах: 22.01.2020 року у розмірі 3750 грн., 04.02.2020 року у розмірі 1500 грн., 19.02.2020 року у розмірі 3750 грн., 09.03.2020 року у розмірі 4000 грн., 14.03.2020 року у розмірі 3750 грн., 30.04.2020 року у розмірі 3750 грн., 250 грн. та 1000 грн..

Факт проживання відповідача у вказаному житлі і користуванням комунальними послугами підтверджується відомістю нарахування комінальних платежів за період з 01.06.2019 року по 30.04.2020 року по особовому рахунку НОМЕР_3 та довідкою по взаєморозрахунках с користувачами послуг, виданої ОК "Товариство квартировласників "ДВА АКАДЕМІКА", та декларацією після звільнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік (а.с. 10, 16-19).

Із довідки ОК "Товариство квартировласників "ДВА АКАДЕМІКА" від 11.06.2020 року № 11/1-06-2020, виданої позивачці, як власнику квартири АДРЕСА_1 , перед обслуговуючим кооперативом станом на 11.06.2020 року заборгованість по квартплаті (утримання багатоквартирного будинку), водопостачанню та водовідведенню, електропостачанню, вивезенню твердих побутових відходів складає 8745,16 грн. (а.с. 15).

Із копії розписки від 21.05.2020 року (а.с. 14) судом встановлено, що відповідач зобов`язується 25.05.2020 року повернути грошові кошти за оренду в розмірі 17000 грн., а також сплатит комунальні послуги в повному обсязі.

Із копії відповіді №37 вих. 4380 від 11.06.2020 р. виданої ГУ НП в Одеській області (а.с. 21) судом встановлено, що заяви позивачки зареєстрована в Київському ВП ГУ НП в Одеській області до ІТС ІПНП № 14335 від 27.05.2020 року, та розглянута згідно Закону України "Про звернення громадян". В хлді розгляду матеріалу було встановлено, що при неодноразовому відвідуванні адреси: АДРЕСА_2 , двері ніхто не відчинив, отримати будь-які пояснення по фактам вказаним у заяві не виявилося можливим. Остаточне рішення буде прийнято при встановленні місця знаходження громадянина на ім`я ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області №4122/03.01-26 від 25.06.2020 року (а.с. 25).

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків:

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України).

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст. 81 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною першою статті 810 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

За змістом статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17 (провадження №61-30435сво18) міститься висновок, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Відповідно до частини третьої статті 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.п. 4.3, 4.4 Договору оренди від 17.11.2019 року вартість комунальних послуг не входить до орендної плати. Усі витрати за користування комунальними послугами, телефонами, послугами інтернет оплачуються Орендарем самостійно.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до умов Договору оренди від 17.11.2019 року - квартира та майно, що орендуються, повинні бути передані Орендодавцем та прийняті Орендарем протягом одного дня 17.11.2019 року. У момент підписання Акту прийому-передачі Орендодавець передає Орендарю ключі від приміщення, що орендується. Строк оренди приміщення, що орендується, складає 7 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується за Актом прийому-передачі (пункт 2 підпункти 2.1-2.3, пункт 3 підпункт 3.1 Договору).

В судовому засіданні встановлено, що позивачем до матеріалів справи не додано Акту прийому-передачі, разом з тим, згідно розписки відповідача від 21.05.2020 року не заперечувався факт укладення Договору Оренди від 17.11.2019 року між ним з позивачкою, а також факт його проживання у квартирі позивачки за договором оренди. Тобто, факт проживання відповідача на підставі Договору оренди в квартирі, що належить позивачці, встановлений у судовому засіданні матеріалами справи.

Обставини справи, які визнані сторонами, у порядку ст. 82 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, тому суд вважає встановленими обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, а саме - те що відповідач проживав згідно договору оренди у квартирі позивачки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, користуючись орендованим приміщенням, не оплатив орендну плату відповідно до Договору, а також у період з листопада 2019 по червень 2020 року допустив виникнення заборгованості зі сплати комунальних платежів, оскільки на спростування доводів позивача, відповідачем не подано жодного доказу.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В силу ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 не виконав зобов`язання по умовах договору оренди квартири від 17.11.2019 року, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача орендної плати в розмірі 23750 грн. підлягають до задоволення, оскільки відповідач вселився 17 листопада 2019 року та проживав по 17 червня 2020 року, і як стверджує позивач сплатив орендну плату лише майже за чотири місяці. Строк договору складав 7 місяців. Також суд має підстави для стягнення заборгованості по квартплаті (утримання багатоквартирного будинку), водопостачанню та водовідведенню, електропостачанню, вивезенню твердих побутових відходів у сумі 8745,16 грн., так як дана заборгованість виникла на час проживання у квартирі відповідачем.

А тому, із врахуванням вище викладеного, суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача завданої матеріальної шкоди у загальній сумі 32495,16 грн.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення завданої моральної шкоди, то суд приходить до наступного:

Відповідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно ч.4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Позивачем зазначено в чому полягає завдана йому моральна шкода, і зазначено з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір у 5000 гривень.

Водночас, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Судом встановлено наявність спричинення відповідачем моральної шкоди позивачу, в тому числі наявний причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Згідно з ч.1 - ч.4, ч.6 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Встановлені судом обставини справи на переконання суду призвели до спричинення позивачу моральної шкоди, яка виразилася в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із порушенням його прав. Тому, враховуючи вищезазначене, беручи до уваги ступінь вини відповідача ОСОБА_2 , характер моральних страждань, які переніс позивач, враховуючи певні його турботи і хвилювання, пов`язані з наслідками неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 , необхідність звернення до суду щодо захисту своїх прав, відношення відповідача до даних правовідносин, а також виходячи із принципів розумності та справедливості при даних обставинах, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 на його користь моральної шкоди в розмірі 5000 грн. підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного та того, що позовні вимоги задоволено повністю, а позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» відповідно до ухвали судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.07.2020 року, суд вважає за доцільне за правилами ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1681 гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди та стягнення моральної шкоди, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди від 17.11.2019 року у розмірі 23750 (двадцять три тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, та заборгованість по квартплаті (утримання багатоквартирного будинку), водопостачанню та водовідведенню, електропостачанню, вивезенню твердих побутових відходів у розмірі 8745 (вісім тисяч сімсот сорок п`ять) гривень 16 копійок, а всього на загальну суму 32495 (тридцять дві тисячі чотириста дев`яносто п`ять) гривень 16 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1681 (вісімсот сорок) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків для подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу або заяву не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошено 28.08.2020 року.

Повне судове рішення складено 04.09.2020 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 17.01.2005 року Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області.

СУДДЯ: