ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року

м. Харків

справа № 643/18343/19

провадження № 22-ц/818/2573/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Маміної О.В.

суддів: Бровченка І.О., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши, у порядку ст. 369 ЦПК України,в приміщенні суду в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2020 року у складі судді Букреєвої І.А., -

в с т а н о в и в:

07 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі щомісячно до досягнення повноліття, згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 15.11.2018 року, встановивши спосіб стягнення аліментів у розмірі ј заробітку ОСОБА_2 до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції при ухвалені рішення була допущена помилка, оскільки суд вказав про те, що вона нібито звернулася з позовом про зміну розміру аліментів, в той же час як вона зверталася з позовом у порядку ч. 3 ст. 181 СК України про зміну способу стягнення аліментів, у зв`язку з чим суд вийшов за межі позовних вимог, та зазначив, що вона має право на стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Крім того, вказує, що з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у відповідача змінився матеріальний стан, він працевлаштувався, став мати постійний заробіток, а тому є підстави для зміни способу стягнення аліментів .

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у її задоволенні, а судове рішення залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що суд першої інстанції, враховуючи підстави і предмет позову та надані позивачем докази, обґрунтовано вирішив, що у позивача відсутні обставини, які б вказували на підстави зміни встановленого вже судом способу стягнення аліментів.

Вважає, що викладені позивачем обставини, в обґрунтування позову, фактично зводяться до вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, які позивачем не заявлялися.

Звертає увагу на той факт, що не він, а сама позивач, яка не працевлаштована, не бажає належним чином виконувати свої батьківські обов`язки щодо матеріального забезпечення дитини.

Вказує, що твердження позивача про те, що вона намагалася не збільшити розмір аліментів, а лише змінити спосіб їх стягнення, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, є неправдивими та такими, що суперечать підставам позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст.367 ЦПК України,в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем обґрунтування вимог мають стати підставою для стягнення додаткових витрат на утримання дитини, такі витрати не носять постійного характеру, проте така вимога позивачем не заявлена, також позивач не надав суду належні і допустимі докази зміни свого матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків, що у відповідності до ст. 92 СК України є підставою для зміни розміру вже стягнутих рішенням суду аліментів, з огляду на вищезазначене, у позивача відсутні обставини, які б вказували на підстави зміни встановленого вже судом способу стягнення аліментів.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Так, судовим розглядом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.8).

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 15.11.2018 року задоволено позов ОСОБА_1 , та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 20.08.2018 року та до його повноліття (а.с.21).

Постановою Харківського апеляційного суду від 02.04.2019 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 , рішення Московського районного суду м.Харкова від 15.11.2018 року змінено та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1100,00 грн. (а.с.22-24).

Згідно наявної в матеріалах справи копії довідки КНП ХОР «Обласний медичний клінічний центр урології і нефрології ім. В.І. Шаповала» неповнолітній ОСОБА_3 знаходився на лікуванні в дитячому урологічному відділенні з 28.10.2019 по 04.11.2019 року, переніс операцію та виписаний на амбулаторне спостереження (а.с.9,10).

Відповідач ОСОБА_2 з 31.07.2009 року перебуває в іншому шлюбі з ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.36).

Від цього шлюбу, ОСОБА_2 має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.37, 38).

Згідно копії довідки КП «Харківські теплові мережі» від 25.10.2019 року ОСОБА_2 працює у вказаному підприємстві з 08.10.2018 року оператором котельні та його оклад складає 3 235 грн.( а.с. 43).

Крім того, з довідки від 18.12.2019 року убачається, що ОСОБА_2 працює в КП «Салтівське трамвайне депо» водієм 3 кл., та загальна сума його доходу за травень 2019 року складає 16 436,98 грн. за виключенням аліментів (а.с.44).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_7 посилалася на те, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 грн. щомісячно, на підставі постанови Апеляційного суду Харківської області від 15.11.2018 року, однак на сьогоднішній день цих коштів не достатньо, оскільки вона не працює, не має достатніх коштів на утримання і лікування сина, який дуже хворіє, з 28.10.2019 по 04.11.2019 року знаходився на лікування у медичному закладі, переніс складну операцію, батько відмовляється надавати додаткову допомогу на лікування сина. ОСОБА_2 працевлаштований, отримує задовільну заробітну плату, а тому позивач вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у частці від заробітку.

За змістом ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру. При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст.182 - 184 СК України.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.

При цьому суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі».

Позовні вимоги ОСОБА_7 про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини, а також на зміні матеріального становища платника аліментів.

В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу.

Аналізуючи зміст наведених вище норм законодавства колегія суддів зважує на те, що присуджуючи аліменти суд має чітко зазначити спосіб їх стягнення - у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів - законодавча гарантія, яка застосовуються незалежно від рішення суду.

У пункті 23 постанови ПленумуВерховного судуУкраїни від15травня2006року №3«Про застосуваннясудами окремихнорм СКУкраїни прирозгляді справщодо батьківства,материнства тастягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначив способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши спосіб стягнення аліментів у частці від доходу батька, а тому прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Стосовно заявленого позивачем розміру стягнення аліментів апеляційний суд зважує на таке.

Відповідно до частини першої та другої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі статтею 1 Закону України « Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування , а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг , необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Також необхідно зауважити, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» (на час звернення з позовом -07.11.2019 року) прожитковий мінімум на дитини віком від 6 до 18 років складав: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідач ОСОБА_2 перебуває в іншому шлюбі з ОСОБА_5 та має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей від цього шлюбу, а тому розмір аліментів необхідно визначити у 1/6 частини доходів відповідача.

Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції у відповідності до п.п.1,4 частини 1 статті 376 ЦПК України - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати апеляційний суд розподіляє за правилами передбаченими п. 1 ч. 2, ч. 13 ст. 141, п.п. б, в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» стягуючи їх з відповідача в дохід держави у загальному розмірі 1821 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, --

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2020 року скасувати і ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням суду у справі №643/11563/18, з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу).

Визначити, що стягненню з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 підлягають аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1821 (одна тисяча вісімсот двадцять одна) грн. за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В.Маміна

Судді: І.О. Бровченко

Н.П.Пилипчук

Повне судове рішення складено 14 квітня 2020 року.