Справа № 712/2782/20
Провадження № 2/712/1358/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

з а о ч н е

19 серпня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Мельник І.О.

з участю секретаря - Хоменко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В И Р І Ш И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.02.2020 між позивачем, як позикодавцем та відповідачкою, як позичальником був укладений договір позики, що підтверджується розпискою від 12.02.2020. Відповідно до умов договору позики відповідач отримав в борг від позивача грошові кошти в сумі 16000 (шістнадцять тисяч) доларів США та зобов`язується повернути позивачу вказані грошові кошти до 12.03.2020р. На даний час, відповідачка не вчинила дій спрямованих на повернення вказаних грошових коштів, чим порушила умови договору позики. Вимоги щодо повернення грошових коштів відповідачка ігнорує, будь-яких дій направлених на погашення заборгованості не вчиняє

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.05.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились. Представник позивача адвокат Поліщук В.В. скерував до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

У зв`язку з неявкою сторін, фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 12.02.2020 між ОСОБА_1 , як позикодавцем та ОСОБА_2 , як позичальником укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 в борг грошові кошти в сумі 16000 (шістнадцять тисяч) дол. США та зобов`язувалася повернути кошти до 12.03.2020, що підтверджується оригіналом розписки від 12.02.2020 власноруч написаною та підписаною відповідачкою.

В ході судового розгляду з`ясовано, що відповідачка не вчинила дій спрямованих на повернення грошових коштів в сумі 16000 (шістнадцять тисяч) дол. США до 12.03.2020, чим порушила умови договору позики.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Строк (термін) виконання зобов`язання встановлений ст. 530 ЦК України, а саме, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019р. у справі 373/2054/16-ц.

Виходячи з встановлених судом обставин справи, умов Договору позики між сторонами та положень законодавства України, яким регламентовано спірні правовідносини, відповідачка свої зобов`язання за договором позики перед позивачем не виконала, зокрема, у встановлений договором строк до 12.03.2020 суму позики в повному обсязі позивачу не повернула, у зв`язку з чим у відповідачки перед позивачем утворилась заборгованість за договором в сумі 16 000 (Шістнадцять тисяч) доларів США, які підлягають стягненню з відповідачки.

Крім того, до стягнення з відповідачки в силу вимог ст. 141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 4498,10 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 13, 18, 141, 247, 263, 265, 268, 279, 280-283 ЦПК України, ст. ст.15, 16, 23, 525, 526, 530, 533, 611, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за договором позики (розписки) від 12.02.2020 в розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) дол. США.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , сплачений судовий збір в сумі 4498,10 грн.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 25.08.2020.

Головуючий