Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6958/19
Провадження № 2/711/398/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.,

при секретарі Осадчій А.Ю.,

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Свої вимоги мотивує тим, що між нею та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 429.

За час перебування в цьому шлюбі у них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також зазначає, що з 28.09.2018 року сторони розірвали шлюб і з цього часу відповідач участі у вихованні дитини не бере, коштів на утримання дає. Після розлучення він перейшов проживати до своїх батьків, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Кошти на утримання дитини сплачувати відмовляється, також ухиляється від її утримання, чим порушує її права. Дитина повністю знаходиться на її утриманні та на утриманні її батьків.

Окрім цього, на утримання дитини потрібно не менше 3000 грн., оскільки кошти витрачаються на ліки, на дитячий садочок, на гуртки, на їжу, на одяг, взуття, комунальні послуги, відвідування масажів щоквартально. Дитина має хворобу «дисплазія колінних суглобів» і щоквартально вона має проходити курс масажів та фізіотерапії та приймати ліки.

Крім того, вказує, що право на утримання дружини, з якою проживає дитина, мати має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, може надавати матеріальну допомогу. Інших дітей, окрім їхньої спільної дитини, а також непрацездатних батьків відповідач не має.

Враховуючи викладене вище, звернулась до суду та просить стягувати щомісячно із ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також 1/6 від всіх доходів на її утримання, починаючи стягнення з вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, судові витрати просила покласти на відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2019, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/6958/19 (а.с. 21).

Ухвалою суду від 11.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Дану цивільну справу визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. До того ж, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали (а.с. 24).

У судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з`явилася, надавши заяву від 17.12.2019, в якій просила справу розглядати та винести рішення без її участі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив, що вони з позивачкою були у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - доньку, спору про батьківство між ними відсутній, він є працездатним та інших утриманців немає. Зазначив, що на даний час не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, з нового року проживає з позивачем разом, оскільки вони помирились. Вказує, що він надає матеріальну допомогу на дитину і дружину, так як у них спільний бюджет, але доказів цього немає. Частково визнав позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ј доходу, а щодо аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 - не визнає, оскільки не розуміє за що він повинен їй платити їх, так як вони проживають разом і вона працює.

Заслухавши думку відповідача, враховуючи думку позивачки, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, сторони з 24.05.2017 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.09.2018 розірвано (а.с. 4).

Також встановлено, що за час перебування в цьому шлюбі у сторін народилася дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.07.2017 (а.с. 5), яка проживає разом з матір`ю. Батьком дитини записаний відповідач. Також, не встановлено наявність спору щодо батьківства та про поділ спільного майна між сторонами. Згода про місце проживання дитини між сторонами досягнута.

Судом також встановлено, що сторони разом не проживали тривалий час, їх спільна донька знаходиться на повному утриманні матері ОСОБА_2 і проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується даними довідки про реєстрацію місця проживання особи № НОМЕР_2 від 04.07.2019 (а.с. 18). Позивачка не має можливості самостійно утримувати неповнолітню дитину, оскільки це потребує значних витрат для забезпечення належного рівня для повноцінного розвитку дитини.

Суд враховує думку відповідача та його зауваження про те, що з січня 2020 року, вони з позивачкою проживають знову разом в зв`язку з примиренням. Між тим, жодних належних та допустимих доказів з цих обставин, ним до суду не надано і такі твердження позивач не підтвердила.

Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує той факт, що відповідач є працездатним, а також думку відповідача про часткове визнання заявлених позовних вимог і відсутність заперечень проти їх задоволення в частині стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідач не є особою з інвалідністю, працездатний, відомостей про те, що він має інших утриманців, не має.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Також, при визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

За положеннями ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

До того ж, відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу.

Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

У відповідності до роз`яснень, висвітлених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, неповнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Отже, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу, чоловік зобов`язаний утримувати дружину, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, що сторони по справі розірвали шлюб. Крім того, суд вважає, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Слід зазначити, що доводи відповідача щодо невизнання ним позову в частині стягнення з нього аліментів на утримання дружини - позивачки по справі до досягнення дитиною трирічного віку, не підтверджені жодними об`єктивними доказами, є необґрунтованими.

Отже, встановлені під час розгляду справи обставини, наявні та досліджені докази дають суду підстави для повного задоволення заявлених позовних вимог. Враховуючи позицію позивачки, працездатність відповідача, відсутність даних про наявність у нього інших утриманців, наміри та бажання утримувати спільну з позивачкою дитину та його позицію щодо заявлених вимог, а також принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у заявленому позивачкою розмірі, що є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

До того ж, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, в тому числі, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом враховуються також ті обставини, що дитина проживає разом з позивачкою, фактично перебуває на повному її утриманні, даних, які б свідчили про неможливість відповідача утримувати дитину та саму позивачку до суду не надано.

Вирішення даного спору, у частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, узгоджується із висновками ВС/КЦС у справі № 750/9224/16-ц (постанова від 13.06.2018).

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивака, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме, - слід стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі - 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2019 року до повноліття дитини, а також стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини у розмірі - 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.09.2019 року та продовжувати до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку.

Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини та матері до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави в сумі 768 грн. 40 коп., як визначено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 80, 84, 141, 150, 180-184, 191 СК України, Постановою КМУ від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 353, 430 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт дані відсутні, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт номер НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі - 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2019 року до повноліття дитини.

Стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт дані відсутні, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт номер НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання дружини у розмірі - 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.09.2019 року та продовжувати до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку.

Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт дані відсутні, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) в дохід держави судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 03 лютого 2020 року.

Головуючий: С. М. Позарецька