Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

секретар судового засідання Шак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Луценка Сергія Михайловича до Територіальної громади в особі Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, суд,

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду звернулася ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Луценка С.М., із позовом до Територіальної громади в особі Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. У позовній заяві позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В позовній заяві позивачка вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 видане Виконавчим комітетом Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області від 03 листопада 2014 року. Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно а саме, житловий будинок АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є її рідна донька ОСОБА_3 , яка після смерті матері звернулась до Василівської державної нотаріальної контори в Запорізькій області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої матері ОСОБА_2 . Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючих документів та надано з цього приводу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 276/02-31 від 27.07.2019 року. Згідно довідки № 325 виданої Районним комунальним підприємством «Василівське БТІ» Василівської районної ради Запорізької області від 24.07.2019 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , не зареєстроване.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 30 вересня 2019 року відкрито провадження по справі №311/3561/19. Розгляд справи ухвалено провести в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 12 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву із клопотанням розглянути справу за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача Територіальної громади в особі Малобілозерськосільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує.

Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданого Виконавчим комітетом Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області від 03 листопада 2014 року.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно а саме, житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно виписки з господарської книги Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області №26 особовий рахунок 01-1421-1 житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_2 , зазначене підтверджується довідкою виданою виконкомом Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області від 10 липня 2019 року.

Згідно рішення Василівської районної ради народних депутатів №196 від 17.10.1990 року, право власності на зазначений будинок визначено за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією зазначеного рішення.

Згідно довідки № 325 виданої районним комунальним підприємством «Василівське БТІ» Василівської районної ради Запорізької області від 24.07.2019 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , не зареєстроване.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 08 травня 1963 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_5 , та після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 присвоєно прізвище - ОСОБА_8 .

Вказаний житловий будинок ОСОБА_2 фактично прийняла у спадок після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , так як на день смерті, тобто на час відкриття спадщини, була зареєстрована та проживала постійно із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 з 16 жовтня 1980 року.

Позивачка ОСОБА_1 являється спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст.1222 Цивільного кодексу України, спадкового майна яке залишилося після смерті її матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона вчасно звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №8 згідно якого ОСОБА_9 після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_10 », а згідно Витягу №8 ОСОБА_11 , після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_12 ».

Згідно Свідоцтва про народження, матір`ю ОСОБА_9 є ОСОБА_6 .

Згідно Свідоцтва про одруження, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 уклали шлюб 08 травня 1963 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_8 .

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

У встановлений законом строк ОСОБА_1 звернулася до Дніпрорудненської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_2 .

Інші спадкоємці, крім позивачки, за законом чи за заповітом спадкового майна яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , а саме, син померлої - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відмовився від прийняття спадщини за законом після смерті матері, що підтверджується фотокопією спадкової справи №176/2014 рік, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Після звернення із заявою до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , нотаріус відмовила позивачці видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, мотивуючи відмову тим, що остання не надала оригінали документів, які б посвідчували право власності та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії №276/02-31 від 27.07.2019 року.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивачка по справі ОСОБА_1 , не змогла надати оригінали документів, що посвідчує право власності на будинок та інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на житловий будинок який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , так як таких документів немає.

Позивачка ОСОБА_1 не має змоги оформити спадщину на вищезазначений житловий будинок, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на ім.`я спадкодавця ОСОБА_2 на будинок та інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На теперішній час вартість житлового будинку який розташований за адресою АДРЕСА_1 , складає 124 830 гривень, що підтверджується Витягом з звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, який додається до позову.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, враховуючи, що житловий будинок АДРЕСА_1 , належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями ст.ст. 263-265 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити:

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , податковий ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 ) право власності на житловий будинок який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик