МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2-з/521/271/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Сегеда О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Горда Ірина Володимирівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування реєстрації права власності,

встановила:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, уточненим у подальшому, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Горда І.В, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування реєстрації права власності.

19 жовтня 2020 року позивачка надала до суду заяву про забезпечення позову, згідно якої просила суд забезпечити позов, шляхом встановлення заборони Приморській державній нотаріальній конторі вчиняти певні дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (заповітом) після померлого ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви вказувала, що предметом позову є встановлення факту її постійного проживання разом з ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті останньої за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гордою І.В. 05 лютого 2019 року за реєстровим №168 на ім`я ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 ; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності від 05 лютого 2019 року, номер запису про право власності: 30142623, на 585/2000 часток у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Після смерті останнього його дружина ОСОБА_2 звернулась до Приморської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа №380л/2020, та претендує на спадкове майно, що незаконно належало її чоловіку та щодо якого наявний спір.

Крім того, 21 жовтня 2020 року ОСОБА_1 надала через канцелярію суду заяву про забезпечення позову, згідно якої просила суд забезпечити позов, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви зазначала аналогічні підстави.

Отже, заявниця просила суд забезпечити позов, шляхом встановлення заборони Приморській державній нотаріальній конторі вчиняти певні дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (заповітом) після померлого ОСОБА_3 та шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 .

Стверджувала, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі його задоволення, що ускладнить поновлення її порушених прав та інтересів, за захистом яких вона звернулась до суду.

Дослідивши подані заяви, матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що заява про забезпечення позову подана для забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 , предметом яких є застосування наслідків недійсності правочину незаконного набуття права власності шляхом визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гордою І.В. 05 лютого 2019 року за реєстровим №168 на ім`я ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності від 05 лютого 2019 року, номер запису про право власності: 30142623, на 585/2000 часток управі спільної часткової власності на вказану квартиру, яка станом на час звернення позивачки до суду належить на праві власності ОСОБА_3 , тобто спору, який розглядається за правилами позовного провадження.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України суд залежно від обставин справи може забезпечити позов повністю або частково.

Судом встановлено, що на даний час між сторонами по справі існує спірпро встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті останньої за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гордою І.В. 05 лютого 2019 року за реєстровим №168 на ім`я ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 ; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності від 05 лютого 2019 року, номер запису про право власності: 30142623, на 585/2000 часток у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04 серпня 2020 року вбачається, що спірна квартира, а саме 585/2000 частини квартини №7 по АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05 лютого 2019 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (кредиторів та інших учасників у справі про банкрутство) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) чи інших учасників у справі про банкрутство з тим, щоб забезпечити позивачам (кредиторам у справі про банкрутство) реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом (заявою у справі про банкрутство), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Отже, суд вважає, що підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення (ч. 3 ст. 154 ЦПК) відсутні та зустрічне забезпечення не підлягає застосуванню.

За таких обставин, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволення частково, а самев частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на 585/2000 частини квартири АДРЕСА_2 . В іншій частині заяви слід відмовити, оскільки встановлення заборони Приморській державній нотаріальній конторі вчиняти певні дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (заповітом) після померлого ОСОБА_3 не відповідає критеріям обґрунтованості та необхідності її застосування.

Керуючись ст. ст. 149-153, 353 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Горда Ірина Володимирівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування реєстрації права власності задовольнити частково.

Накласти арешт на 585/2000 частини квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05 лютого 2019 року ОСОБА_3 .

В інший частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради ( вул. Черняховського, 6, м. Одеса, 65009) для виконання, та сторонам у справі для відома.

Уповноважити ОСОБА_1 або її представника, за умови наявності документів, що підтверджують його повноваження, вжити необхідні заходи для виконання ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: О.М. Сегеда