ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9874/20 Справа № 215/5279/20 Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я. А. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач начальник Тернівського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Шульга Анатолій Вікторович,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2020 року, яка ухвалена суддею Квятковським Я.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 23 жовтня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до начальника Тернівського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Шульги Анатолія Вікторовича про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю, відповідно до рішення від 03.02.2020 року Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/12016/19.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.09.2020 року позовну заяву було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Згідно ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Так, згідно ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку, ст.80 ЦК України. Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення, ст.89 ЦК України.

Незважаючи на це, ОСОБА_1 подано позов до начальника Тернівського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, тобто посадової особи органу державної влади з урахуванням Закону України "Про Національну поліцію". Отже, зазначена позивачем у позові в якості відповідача особа не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності, відтак не може бути стороною у цивільній справі. Таким чином, вказаний недолік перешкоджає відкриттю провадження по справі, а позивачу слід вірно зазначити відповідача (фізичну особу або юридичну особу), його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Крім того, пунктом 10 ч. 3 ст.175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Однак, у позовній заяві та додатках до неї такого підтвердження не міститься .

Також, позивачу в ухвалі було роз`яснено, що у разі невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною і буде повернута не пізніше п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

13.10.2020 року на виконання вищевказаної ухвали від позивача надійшла заява про відкриття провадження у справі після усунення недоліків.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 жовтня 2020 року позовна заява ОСОБА_2 з доповненнями від 13.10.2020 року залишено без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме позивачем не вказано : місце проживання чи перебування фізичної особи, поштовий індекс, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серію паспорта громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Крім того, у заяві від 13.10.2020 року позивачем не уточнено статус по справі (відповідач, третя особа) - Тернівського відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області . Позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків, шляхом складення оновленого тексту позову з наданням копій для інших учасників.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до начальника Тернівського відділення поліції КВП ГУНП в Дніпропетровській області Шульги Анатолія Вікторовича про відшкодування моральної шкоди визнано неподаною та повернуто позивачу, оскільки позивачем не усунуті недоліки позовної заяви, зокрема : позовні вимоги заявлено до посадової особи, яке не може бути відповідачем по справі, і не уточнено найменування відповідача з зазначенням ідентифікаційного кода юридичної особи чи реєстраційного номера облікової картки платника податків фізичної особи за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), місця проживання фізичної особи.

Роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду у встановленому законом порядку.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції на розгляд, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Зазначає, що ним усунуті недоліки, які слугували підставою для залишення його позову без руху, проте, суд першої інстанції не звернув на це уваги, зокрема ним, на виконання вимог ухвали суду, надано було заяву про відкриття провадження по справі після усунення недоліків, в якій ОСОБА_1 , зазначено, що суд першої інстанції не провів аналіз наведених ним норм, не зазначив мотивів прийняття або відмови відхилення кожного аргументу, викладеного ним. Суд першої інстанції не провів ніяких процесуальних дій по клопотанню про орфографічні помилки від 13.10.2020 року, проте, встановив помилковий характер спору, правовий статус та правову природу відповідача, особу відповідача, яка не відповідає дійсності.

Вказує, що його позов необхідно вирішувати у порядку цивільному судочинства.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, відповідно до ухвали про залишення позовної заяви без руху від 13 жовтня 2020 року, усунув не всі недоліки зазначені в вищевказаній ухвалі.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 статті 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 174 ЦПК України).

Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, викладені в статтях 175 і 177 ЦПК України.

У ч.ч. 1, 3 ст. 175 ЦПК України зазначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За змістом статей 13 та 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, встановивши, що позовна заява не відповідала вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.10.2020 року вказану позовну заяву залишив без руху, та надав позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали (а.с. 10).

22 жовтня 2020 року, на виконання вимог ухвали суду від 15 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 надав заяву про відкриття провадження по справі після усунення недоліків ( а.с. 14)

Проте, ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до начальника Тернівського відділення поліції КВП ГУНП в Дніпропетровській області Шульги Анатолія Вікторовича про відшкодування моральної шкоди визнано неподаною та повернуто позивачу, оскільки позивачем не усунуті недоліки позовної заяви, зокрема : позовні вимоги заявлено до посадової особи, яке не може бути відповідачем по справі, і не уточнено найменування відповідача з зазначенням ідентифікаційного кода юридичної особи чи реєстраційного номера облікової картки платника податків фізичної особи за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), місця проживання фізичної особи.

Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Положення ст. 185 ЦПК України щодо повернення заяви застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху.

За змістом вище наведених норм процесуального закону повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про залишення заяви без руху, можливе лише в тому випадку, коли особа отримала копію відповідної ухвали, але ухилився від виконання вимог, зазначених в ній.

З огляду на викладене не можна вважати, що позивач ОСОБА_1 , отримавши копію ухвали про залишення позовної заяви без руху, ухилився від виконання зазначених в ній вимог, оскільки на її виконання (у межах встановленого судом строку для усунення недоліків) ним до суду першої інстанції направлено відповідну заяву про усунення недоліків.

Колегія суддів вважає, що позивач в повній мірі виконав вимоги суду першої інстанції, а тому підстав повертати позовну заяву останньому у суду не було.

Таким чином не можна визнати обґрунтованою ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху з зазначених судом підстав.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції безпідставно визнано неподаною та повернуто позовну заяву позивачу.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та передчасно повернув позовну заяву.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено право позивача на вільний доступ до правосуддя та постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням матеріалу до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2020 рокускасувати та направити матеріали за позовом ОСОБА_1 до начальника Тернівського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Шульги Анатолія Вікторовича про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю, відповідно до рішення від 03.02.2020 року Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/12016/19 до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2020 року.

Головуючий:

Судді: