КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 761/26235/19 Головуючий у суді першої інстанції: Мальцев Д.О.

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7203/2020 Суддя-доповідач Гаращенко Д.Р

05 серпня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

Головуючого (судді-доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа: Київська міська Рада, про визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа: Київська міська Рада, про визнання права власності.

Просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30 жовтня 1959 року , па підставі ордера № НОМЕР_6, квартиру було надано діду позивача ОСОБА_3 , на сім`ю з чотирьох осіб: ОСОБА_3 , його дружина - ОСОБА_4 , його син - ОСОБА_5 та його дочка - ОСОБА_6 .

Квартира ізольована, двокімнатна, житлова площа 29, 1 кв. м., метраж кожної кімнати 11,8 кв. м. та 17,3 кв. м., загальна площа 47,8 кв. м.

Квартира не приватизована.

Мати позивача ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 в 1971 році та почала проживати у спірній квартирі.

У 1972 році народилась ОСОБА_4 - дочка ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

У 1978 році народилась ОСОБА_1 (позивач) - дочка ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Дід позивача з сім`єю виселився з вказаної квартири в 1979 році.

В 1989 році батьки позивача розлучились.

Батько позивача знявся з реєстрації у вказаній квартирі та виселився.

З 1994 року ОСОБА_1 проживала у вказаній квартирі з матір`ю - ОСОБА_2 , сестрою ОСОБА_7 та її неповнолітньою дочкою ОСОБА_8 .

У 1996 році мати позивача ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25 травня 2005 року позивач знялась з реєстрації квартири у зв`язку з розглядом справи про розподіл житлової площі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла сестра позивача ОСОБА_7 . Її дочка ОСОБА_8 знялась із реєстрації квартири.

30 червня 1999 року мати позивача ОСОБА_2 переоформила договір найму житлового приміщення на своє ім`я, а в 2016 році звернулась до Відділу приватизації по приватизацію квартиру.

У приватизації квартири їй було відмолено у зв'язку з відсутністю оригіналу ордера на квартиру.

18 квітня 2019 року Відділом приватизації ОСОБА_2 було повторно відмовлено у приватизації квартири.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово зверталась з заявами до КП «Центр комунального сервісу» та Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про видачу дублікату Ордера та копії рішення Радянської районної ради м. Києва про надання квартири ОСОБА_3 .

У відповідь отримувала відмову та інформацію про те, що копія ордеру видана у 1959 році не збереглася, а рішення Радянської районної ради м. Києва про видачу ордеру не виявлено.

Позивач вважає незаконною відмову у приватизації квартири, оскільки відсутність ордеру не свідчить про відсутність її права на приватизацію.

Вважає типовий договір найму житла, укладений з її матір`ю, доказом права на приватизацію, оскільки власнику до теперішнього часу не пред`являються претензії щодо незаконності проживання у спірній квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_4 матір позивача ОСОБА_2 раптово померла та не встигла оскаржити зазначену відмову.

Позивач є єдиним спадкоємцем за законом спадкового майна після смерті матері, а саме права на приватизацію квартири, оскільки мати за життя не встигла подати заяву про її приватизацію.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , просив відмовити у її задоволенні.

Зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження порушення відповідачем її прав на приватизацію. Позивач у спірній квартирі не зареєстрована, сама квартира не приватизована.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2020 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що оскільки її матір ОСОБА_2 за життя подала заяву на приватизацію квартири та позивач спадкує після матері усі її права та обов`язки, то існують усі підстави для задоволення позову.

Відсутність ордеру не свідчить про відсутність прав на приватизацію.

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального права, суд надав невірну оцінку обставинам справи.

25 березня 2020 року ОСОБА_1 доповнила апеляційну скаргу зазначивши про те, що суд першої інстанції дійшов неправильного та незаконного висновку про те, що позивачем не надано доказів, що ОСОБА_2 зверталась з належно оформленою заявою про приватизацію спірного жилого приміщення та вчиняла за життя усі дії щодо приватизації квартири.

На підтвердження наміру приватизувати спірну квартиру, апелянт зазначила, що її матір ОСОБА_2 за життя зверталась до адвокатського об`єднання з метою підготовки позову для звернення до суду з вимогою про скасування незаконної відповіді про відмову у приватизації житла.

Суд першої інстанції не обґрунтував своїх висновків, в мотивувальній частині рішення не навів посилання на закон та інші нормативно-правові акти, якими він керувався при ухваленні рішення.

Апелянт вважає, що повністю довела обставини на які вона посилається для обґрунтування позову.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апелянт ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, подала клопотання про відкладення розгляду справи на час дії карантинних заходів.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників справи, протокольно ухвалила клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, залишити без задоволення з урахуванням встановлених законом строків розгляду справи.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилась, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 жовтня 1959 року ОСОБА_3 було видано Ордер № НОМЕР_7 на жиле приміщення на склад сім`ї чотири особи: чоловік - ОСОБА_3 , його дружина ОСОБА_4 , діти - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на право зайняття двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 (син ОСОБА_3 ) та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі до 1989 року та є батьками позивача, ОСОБА_1 , про що свідчить Свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 , актовий запис № 2193.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер дід позивача, ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , актовий запис № 3432. (а.с. 10).

02 листопада 1989 року батьки позивача розлучились, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 , актовий запис № 650/, прізвище матір позивача не змінювала. ( а.с. 9).

Згідно з Відповідно витягом з Рішення Виконкому Радянської райради народних депутатів м. Києва від 16 травня 1989 року, особовий рахунок на спірну квартиру був переоформлений на ОСОБА_2 .

16 серпня 1996 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на « ОСОБА_2 », відповідно до свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_4 , актовий запис № 281 ( а.с. 33).

Відповідно до Витягу з Розпорядження № 541 Радянської райдержадміністрації м. Києва від 30 червня 1999 року, Договір найму на квартиру переоформлено на ОСОБА_2 з прізвища « ОСОБА_2 » після укладення шлюбу.

З відповіді Державного архіву м. Києва від 30 березня 2017 року за № 02-12/Б-33/729 вбачається, що відомості про видачу ордеру 1956 році за заявою ОСОБА_2 на зайняття квартири на ім`я ОСОБА_3 не виявлено (а.с. 32).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до актового запису № 9959, Свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_5 (а.с. 7).

При цьому, на момент смерті матір позивача була зареєстрована у спірній квартирі з 01 лютого 1979 року, інших зареєстрованих фізичних осіб немає, відповідно до Листа Шевченківської РДА від 23 травня 2019 року за № 109/05/50-4675.

Судом встановлено, що 29 березня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду управління ЖКГ Шевченківського району із заявою на оформлення та видачу свідоцтва про право власності на житло та надала наступні документи: Заяву-опис від 29 березня 2019 року, заяву щодо оформлення та передачі в приватну власність спірної квартири від 28 березня 2019 року, Витяг з Розпорядження № 541 Радянської РДА від 30 червня 1999 року про переоформлення договору найму у зв`язку із зміною прізвища, Витяг з рішення Виконкому Радянської райради народних депутатів м. Києва № 343 від 16 травня 1989 року про переведення особового рахунку на квартиру на ОСОБА_2 , довідка КК «Центр комунального сервісу» від 29 січня 2019 року за № 02/10-5 про відсутність копії ордеру на спірну квартиру в архіві Підприємства, Свідоцтво про укладення шлюбу серія від 16 серпня 1996 року, технічний паспорт на спірну квартиру, копію паспорту та копію ІНН ОСОБА_2 .

Листом Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду від 18 квітня 2019 року за № 260 матір позивача було повідомлено про результати розгляду заяви ОСОБА_2 про надання адміністративної послуги «Оформлення та видача свідоцтва про право власності на житло» від 28 березня 2019 року, відповідно до якого останній відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житло, оскільки заявником не було пред`явлено копію ордера на жиле приміщення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що позивач є його рідною донькою, а ОСОБА_2 - колишньою дружиною. Вказав, що після розлучення колишня дружина проживала у спірній квартирі, в 2016 році мала намір приватизувати квартиру, разом з тим, не встигла у зв`язку зі смертю.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у спірній квартирі не зареєстрована.

Згідно відміток в паспорті громадянина України позивач з 10 липня 2017 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з Інформаційною довідкою № 185248195 від 18 жовтня 2019 року право власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 не зареєстровано.

18 листопада 2019 року позивач звернулась до Третьої Київської державної нотаріальної кантори із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 та видачу свідоцтва про право на спадщину, до складу якої, як вважає позивач, входила спірна квартира.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_2 як основний наймач квартири після 18 квітня 2019 року зверталась з належно оформленою заявою про передання її у власність спірної квартири до відповідача, проте така заява не була розглянута в установлений строк, як не надано доказів і того, що в задоволенні попередньо поданих ОСОБА_2 заяв було незаконно відмовлено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає зазначеній нормі процесуального закону.

Відповідно до матеріалів справи, 30 червня 1999 року, договір найму на квартиру переоформлено на ОСОБА_2 .

Позивач зазначив, що після смерті матері - ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої на її думку увійшла і спірна квартира, право власності на яку матір позивача, за життя на встигла оформити.

Статтею 345 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

У разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві (частина 5 пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 09 лютого 2018 року, справа № 61-1728св 17.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, щодо його подальшого використання і утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

В свою чергу, Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, визначений порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.

Згідно п. 17, 18 Положення, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Громадянин подає до органів приватизації такі документи: заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 березня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду управління ЖКГ Шевченківського району із заявою на оформлення та видачу свідоцтва про право власності на житло та надала наступні документи: Заяву-опис від 29 березня 2019 року, заяву щодо оформлення та передачі в приватну власність спірної квартири від 28 березня 2019 року,Витяг з Розпорядження № 541 Радянської РДА від 30 червня 1999 року про переоформлення договору найму у зв`язку із зміною прізвища, Витяг з рішення Виконкому Радянської райради народних депутатів м. Києва № 343 від 16 травня1989 року про переведення особового рахунку на квартиру на ОСОБА_2 , довідка КК «Центр комунального сервісу» від 29 січня 2019 року за № 02/10-5 про відсутність копії ордеру на спірну квартиру в архіві Підприємства, Свідоцтво про укладення шлюбу від 16 серпня 1996 року, технічний паспорт на спірну квартиру, копію паспорту та копію ІНН ОСОБА_2 .

Листом Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду від 18 квітня 2019 року за № 260 матір позивача було повідомлено про результати розгляду заяви ОСОБА_2 про надання адміністративної послуги «Оформлення та видача свідоцтва про право власності на житло» від 28 березня 2019 року, відповідно до якого останній відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житло, оскільки заявником не було пред`явлено копію ордера на жиле приміщення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_2 як наймач після 18 квітня 2019 року зверталась з належно оформленою заявою до відповідача про передачу їй у власність спірної квартири.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, про те, що відсутність ордеру не є підставою для відмови у приватизації житла, враховуючи наступне.

Порядок здійснення приватизації державного житла в Україні визначено Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду". Цей закон закріплює поняття приватизації, об`єкти та способи приватизації, поняття житлових чеків і порядок розрахунків за приватизоване житло. Законом також врегульовані права і обов`язки наймачів і власників, проведення приватизації і оформлення права власності, використання одержаних коштів, утримання приватизованих квартир, сплати податку на житло та соціальний захист населення при приватизації.

За своєю правовою природою приватизація житла є правочином, за яким особа безоплатно, у межах норм, встановлених законом, набуває у власність житлове приміщення, яке перебуває у його правомірному користуванні.

Згідно з п. 17 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до органу приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Серед них має бути і копія ордера про надання жилої площі.

У ч. 9 ст. 8 Закону № 2482 закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом, перелік яких є вичерпним.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись і до органу приватизації, ОСОБА_2 не виконала вимогу п. 18 Положення щодо надання ордера про надання жилої площі та, про, що було зазначено органом приватизації у листі від 18 квітня 2019 року ( а.с. 51).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмова органу приватизації у задоволенні заяви ОСОБА_2 від 28 березня 2019 року була правомірною.

Колегія суддів звертає увагу на правову позицію Верховного Суду України, викладену у справі N 6-121цс13, згідно з якою право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі.

Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду цим органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого ч. 3 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" у ч. 5 п. 13 роз`яснено, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

У аспекті вимог ч. 10 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься, зокрема, відсутність у особи права на приватизацію (ч. 2 ст. 1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків").

Водночас органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Пунктом 18 зазначеного Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Серед них має бути і ордер на жиле приміщення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не зареєстрована у спірній квартирі АДРЕСА_1 , та не має права на її приватизацію.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі враховуючи вище зазначене, оскільки позивачем не було доведено, що ОСОБА_2 зверталась з належно оформленою заявою про приватизацію до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, яка не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві(частина 5 пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності».

Оскільки доводи апеляційної скарги на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції не впливають, висновків суду першої інстанції не спростовують, колегія суддів вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 268 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду з підстав визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 серпня 2020 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А. А. Пікуль