Справа № 202/7991/19
Провадження № 2/202/715/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 грудня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

за участю секретаря: Голобородько О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання послуг, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання послуг.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 у позовній заяві посилається на те, що 29 березня 2019 року між ним та фізичною особою підприємцем, ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг. За даним договором № 00629 від 29.03.2019 року він сплатив завдаток в сумі 6 500 грн., а виконавець згідно п. 1.1. цього договору зобов`язався виконати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій надалі. Наголошував, що зазначений договір був укладений не правомірно, шахрайськими діями, оскільки договір укладено не державною мовою, він є особою з інвалідністю другої групи, не є власником зазначеної кватири, переніс два інсульти та погано пересувається. Просить суд стягнути сплачені ним грошові кошти в сумі 6 500 грн.

Відповідач фізична особа підприємець ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву, та зазначила, що 29.03.2019 року між нею та позивачем був складений договір по організацію робіт по виготовленню і передачу у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця. Відповідно до договору, який підписав позивач, замовник підтвердив, що йому в повному обсязі надана інформація про товар, умови оплати та доставки. Наголошувала, що волевиявлення учасників угоди було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено у формі, встановленій законом, і він спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Після укладення договору виконавцем були проведені роботи по виконанню замовлення, а саме: заміри, виїзд майстра, оформлення заявки заводу виробнику та замовлення було відправлено в роботу після зарахування коштів на рахунок підприємства. 18.04.2019 року замовлення було доставлено позивачу в заздалегідь оговорений час, але ОСОБА_1 відмовився прийняти замовлення. Звертала увагу суду, що замовником не надано будь-яких висновків експертів щодо невідповідності замовлення стандартам або погодженим з замовником кресленням, якості фурнітури та інших дефектів, недодержання прав споживачів щодо виконання договору, невиконання вимог чинного законодавства.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник фізичної особи - підприємниця ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи без їх участі, в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

29.03.2019 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір за індивідуальним номером замовлення AR-00629, відповідно до якого позивач замовила виготовлення ПВХ конструкцій за характеристиками вказаними у договорі, на суму 7 500 грн.

29.03.2019 року позивач підписав додаток №1 до договору AR-00629, в якому зазначено, що відповідно до переліку товарів належної якості, що не підлягають обміну (додаток №3 до Постанови Кабінету Міністрів України віл 19 березня 1994 року №172) скло, нарізане або розкроєне під розмір визначений покупцем (замовником) не підлягає поверненню. Розірвання договору не допускається. Позивачу в повному обсязі надана інформація про умови кредитування, відсоткову ставку, сукупну вартість кредиту та вартість з оформлення договору про надання кредиту.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст.526 ЦК України).

Згідно з вимогами ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 ЦК України).

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 ЦК України).

Згідно ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 867 ЦК України замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті.

Відповідно до ч. 12 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов`язаний негайно повідомити про це споживача.

Виконавець зобов`язаний таким же чином повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору.

Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених в абзацах першому та другому цієї частини.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Докази, на підставі яких сторони обґрунтовують обставини, на які вони спираються, мають відповідати вимогам, встановленим ст.ст.77-80 ЦПК України належними, допустимими, достатніми та достовірними.

Позивачем відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України не доведено наявність підстав, передбачених в абзацах першому та другому ч. 12 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за яких споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг).

Твердження позивача щодо шахрайських дій відповідача також не доведені належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість і недоведеність позовних вимог щодо стягнення коштів, у зв`язку із чим відмовляє у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76-78, 81, 263, 264, 265 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання послуг - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення складено 21.12.2020 року.

Суддя: Г.В. Бєсєда