Єдиний унікальний № 243/7129/20
Провадження № 2/243/2289/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 жовтня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя Гончарова А.О.,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку з господарчими та побутовими будовами та спорудами АДРЕСА_1 , який він придбав 01.04.2017 року у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . На час підписання договору купівлі-продажу у зазначеному житловому будинку були зареєстровані його колишні власники - відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх член сім`ї, відповідач ОСОБА_4 .

Відповідачі у спірному будинку за місцем їх реєстрації не мешкають з листопада 2015 року, їх особисті речі у будинку відсутні, поштова кореспонденція, адресована відповідачам, на вказану адресу не надходить.

На даний час у позивача виникла необхідність продати належний йому будинок, однак, покупці вимагають, щоб всі зареєстровані в будинку особи, були зняти з реєстрації за вказаною адресою.

З огляду на те, що відповідачі не мешкають у спірному будинку більше шести років, їх особисті речі в будинку відсутні, кореспонденція, адресована відповідачам, на вказану адресу не надходить, та реєстрація місця проживання відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 , перешкоджає ОСОБА_1 розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком з господарчими та побутовими будовами та спорудами під АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представника адвокат Попкова О.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти прийняття заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, проте, своїм правом на надання відзиву відповідачі не скористалися, наданого законом права на участь у судовому засіданні не використали, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1783 (а. с. 10-11) покупець ОСОБА_1 купив у продавців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 житловий будинок з господарчими та побутовими будовами та спорудами, що відносяться до нього, розташований у АДРЕСА_1 на земельній ділянці житлової та громадської забудови площею 0,0627 га, кадастровий номер :01:021:0565. Видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 85545405 від 21.04.2017 року. (а. с. 12)

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, № 228714845 від 20.10.2020 року, житловий будинок АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрованого в реєстрі за № 1783, виданого 21.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В.

Відповідно до довідки від 24.07.2020 року, виданої виконавчим комітетом Слов`янської міської ради, та копії Домової книги (а. с. 6, 8), за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані три особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У відповідності до акту № 213 від 13.08.2020 року, складеного керівником комітету мікрорайону Залізничний № 1 м. Слов`янськ Козаковою О.О. та головою квартального комітету Зеленко О.С. в присутності сусідів ОСОБА_5 , яка мешкає по АДРЕСА_2 , та ОСОБА_6 , який мешкає по АДРЕСА_3 (а. с. 7), ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , але не мешкають за цією адресою з 01.11.2015 року.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі у житловому будинку по АДРЕСА_3 не мешкають без поважних причин з листопада 2015 року.

За змістом ст. ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають у житловому будинку по АДРЕСА_3 з листопада 2015 року, вони не є членами сім`ї позивача, а також не є особами, які можуть бути прирівняні до членів сім`ї згідно зі ст. 64 ЖК УРСР, а тому вони мають бути позбавлені права користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком по АДРЕСА_1 , оскільки їх право користування даним нерухомим майном перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 12, 19, 81, 82, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, на підставі ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим будинком з господарчими та побутовими будовами та спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 21.10.2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду А.О. Гончарова