УХВАЛА

про передачу позовної заяви за підсудністю

"10" серпня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м.Києва» (місцезнаходження: м.Києва,

вул. П.Болбочана, 6) про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ямельська Х.Ю. звернулась до суду з позовом до відповідача КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м.Києва» про стягнення коштів.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті коштів за Договором про надання компенсації у формі будівництва дачного будинку та нової земельної ділянки при вилучені земельної ділянки для суспільних потреб - будівництва Подільського мостового переходу від 29 жовтня 2008 року в розмірі 418 696,57 грн, з яких: заборгованість у сумі 272 267,87 грн, інфляційне збільшення заборгованості в сумі 114 607,57 грн, 3% річних від загальної суми заборгованості в сумі 31 822,00 грн.

Як убачається зі змісту позовної заяви та матеріалів справи, 29 жовтня 2008 року між

КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання компенсації у формі будівництва дачного будинку та нової земельної ділянки при вилученні земельної ділянки для суспільних потреб - будівництва Подільського мостового переходу. Відповідно до п. 1 даного договору підставою для його укладення є взаємна домовленість Сторін щодо умов виконання ними Рішення Київської міської ради від 16 грудня 2005 року за № 607/3068 «Про винесення з траси будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену частини садових ділянок Русанівських і Воскресенських садів» із змінами та доповненнями. Згідно з Додатком №2 до цього Рішення, Київська міська рада встановила варіанти компенсації садівникам Русанівських і Воскресенських садів за земельні ділянки, зелені насадження, садові будинки та інші споруди, які підлягають знесенню у зв`язку з будівництвом Подільського мостового переходу, а пунктом 12 Рішення доручила Дирекції здійснити компенсацію за винесення садових ділянок відповідно до Додатку №2 цього рішення та відселити громадян. Відповідно до змісту п. 4 Договору, сторони домовились про те, що, позивач дає свою згоду на будівництво для нього садового будинку за проектом будинку СБ-01. Загальна площа будинку - 30,2 кв.м. В позові зазначається, що оскільки умови договору так і не були виконані в частині будівництва для позивача садового будинку за проектом СБ-01, розпочате будівництво не закінчене, позивачем прийнято рішення про добудову садового будинку згідно проекту СБ-01 власними силами, про що позивач повідомив відповідача заявою від 18 серпня 2016 року. Проте, відповідач виплату компенсації не здійснив, грошові кошти на добудову садового будинку, за проектом СБ-01 не виділив. Згідно з висновком експерта, документально підтверджений залишок обсягу та вартості будівельних робіт, що підлягають виконанню для завершення будівництва по об`єкту по АДРЕСА_2 , садовий будинок площею 30,4 кв.м., згідно з договором від 29 жовтня 2008 року № 4350, станом на 22 червня 2020 року становить 272 267,87 грн. Стягнення компенсації у вказаному розмірі, а також інфляційних втрат та 3% річних є предметом даного позову.

Вказана позовна заява була передана в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як роз`яснено в п.42 Постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права власності на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Відтак, позови що виникають з приводу нерухомого майна - це позови пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови, у спорах, які є наслідком правовідносин пов`язаних з обігом нерухомого майна повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

З урахуванням наведеного, заява про стягнення коштів (грошової компенсації) за Договором про надання компенсації у формі будівництва дачного будинку та нової земельної ділянки при вилучені земельної ділянки для суспільних потреб - будівництва Подільського мостового переходу від 09 жовтня 2008 року має пред`являтися за місцем знаходження нерухомого майна, за правилами виключної підсудності.

З матеріалів справи вбачається, що об`єкт нерухомого майна, компенсація вартості будівництва якого є предметом позовних вимог, розташований на земельній ділянці під номером АДРЕСА_3 , що не відноситься до адміністративної території Дніпровського району міста Києва.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом(стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги відомості про місце розташування об`єкту нерухомості, суд приходить до висновку про передачу вказаної цивільної справи до Деснянського районного суду м.Києва.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 30, 31, 260, 353, 354 ЦПК України -

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу №755/11060/20 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м.Києва» про стягнення коштів - передати за підсудністю на розгляд до Деснянського районного суду м.Києва (02225, м.Київ, проспект Маяковського, 5В).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: