21 липня 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Каравайко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Комунального підприємства „Наше місто, третя особа: Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання укласти договір,
за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідачів ОСОБА_3 , -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання укласти договір.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 2003 року він проживав у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації шлюбу однією сім`єю з ОСОБА_4 , яка була наймачем кімнати на підставі ордеру № 126 серії М від 11.02.2016 року. Зазначена кімната перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя. Після смерті квартиронаймача ОСОБА_4 , він звернувся до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради із заявою про заміну квартиронаймача на своє ім`я, однак йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю підтверджень факту спільного проживання з померлою.
Посилаючись на те, що факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено судовим рішенням, а також на положення ст. 61 ЖК України, зазначивши, що він як член сім`ї наймача житлового приміщення ніс витрати по його утриманню, а також за власні кошти оплачував лікування дружини, позивач просив суд визнати за ним право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати відповідача укласти з ним договір найму житлового приміщення.
Ухвалою суду від 15.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.
04.12.2019 року представником відповідача Запорізької міської ради подано відзив на позов, згідно з яким відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що кімната АДРЕСА_2 є власністю територіальної громади м. Запоріжжя, була надана у користування ОСОБА_4 на підставі рішення міськвиконкому № 29/6 від 28.01.2016 року, на її ім`я було видано ордер № 126 серії М від 11.02.2016 року, за яким було укладено договір найму житлового приміщення. На ім`я ОСОБА_1 ордер не видавався, з ним не було укладено договору найму житлового приміщення. Позивач у спірній кімнаті не зареєстрований, даних щодо підтвердження згоди на його реєстрацію від наймача ОСОБА_4 позивачем не надано. За життя ОСОБА_4 до Запорізької міської ради не зверталася з питанням щодо зміни договору найму житла на ім`я позивача. Крім того, враховуючи наявність у позивача реєстрації місця проживання за іншою адресою, відповідач вважає необгрунтованими доводи щодо його потреби у користуванні спірним житлом, у зв`язку з чим у задоволенні позову просить відмовити.
Ухвалою суду від 11.12.2019 року до участі у справі у якості співвідповідачів залучено Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району та Комунальне підприємство „Наше місто, яким встановлено строки для подання заяв по суті справи.
18.12.2019 року позивачем подано уточнену позовну заяву, до змісту якої додано сторін у справі, залучених ухвалою суду.
29.01.2020 року представником відповідача Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району подано відзив на позов, згідно з яким відповідач позовні вимоги не визнає та у їх задоволенні просить відмовити, у зв`язку з наступним. Встановлений судом факт спільного проживання осіб не свідчить про дотримання правил щодо вселення до житла і набуття права його користування. Протягом тривалого часу позивач зберігав за собою право користування іншим житлом, а даних про відсутність у його власності нерухомого майна позивачем не надано. За відсутності доказів про те, що наймачем житлового приміщення було висловлено згоду на вселення позивача до спірного житлового приміщення, підстави для укладення на його ім`я договору найму житлового приміщення відсутні. Крім того, вважає, що позивачем не надано належних доказів по утриманню житла та оплаті комунальних послуг спільно з наймачем ОСОБА_4 за її життя.
Ухвалою суду від 02.03.2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, за клопотанням представника позивача викликані у судове засідання у якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6
15.07.2020 року представником відповідача Комунального підприємства „Наше місто подано відзив на позов, у якому відповідач вказує, що житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , перебуває у власності територіальної громади м. Запоріжжя, на підставі ордеру було передано у користування ОСОБА_4 , та на її ім`я було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Будь-яких даних про сплату комунальних платежів за спірним житловим приміщенням позивачем не надано, станом на 01.11.2017 року наявна заборгованість за надані послуги по утриманню будинку та прибудинкової території. За відсутності реєстрації позивача за вказаною адресою, згоди наймача ОСОБА_4 про його вселення, а також наявності реєстрації місця проживання позивача за іншою адресою, відповідач вважає недоведеною потребу позивача у користуванні спірним приміщенням. Враховуючи, що позивач не звертався до відповідача із заявою про укладення договору найму житлового приміщення, а також за відсутності доказів про законність його вселення у спірне приміщення, відповідач вважає позовні вимоги необгрунтованими, тому у задоволенні позову просить відмовити.
Інших заяв по суті справи не надходило.
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, та наполягали на його задоволенні.
Представник відповідача Запорізької міської ради Худолій Н.В., згідно раніше наданих пояснень, позовні вимоги не визнала, заперечувала проти позову.
Представник відповідачів Запорізької міської ради та Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району Малюк С.М. у судовому засіданні підтримала заперечення проти позову, викладені у відзивах, у задоволенні позову просила відмовити.
Інші сторони у справі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 11.02.2016 року виконавчим комітетом Запорізької міської ради, на підставі рішення міськвиконкому № 29/6 від 28.01.2016 року, на ім`я ОСОБА_4 видано ордер на житлове приміщення № 126 серії М на право зайняття однією особою квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 10). За наданими суду матеріалами встановлено, що зазначена квартира перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 130 (а.с. 16).
Статтею 61 Житлового кодексу України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Статтею 64 Житлового кодексу України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2019 року встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2003 року по 05.01.2019 року за адресою АДРЕСА_4 .
Згідно з повідомленням КП „Запоріжремсервіс ЗМР вих № 1271/01-10 від 10.06.2020 року, з моменту передання в управління КП „Запоріжремсервіс ЗМР з 01.11.2017 року будинку АДРЕСА_5 , у кімнаті № 10/7 зазначеного будинку, за якою було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , мешкало дві особи, згідно з переданими даними. З листопаду 2018 року, відповідно до заяви ОСОБА_4 , нарахування за комунальні послуги проводилося на одну особу. З січня 2019 року по теперішній час за даним особовим рахунком відсутні зареєстровані особи.
Поряд з цим, за наданою інформацією КП „Запоріжремсервіс ЗМР від 15.07.2020 року, розрахунки ціни послуги з управління вищезазначеним багатоквартирним будинком були виконані відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будиків і споруд та при будинкових територій, за калькуляційною одиницею є 1 кв.м. загальної площі багатоквартирного житлового будинку. Нарахування житлово-комунальних послуг управління багатоквартирним будинком здійснюється на загальну площу житлового приміщення, а не за кількістю зареєстрованих у квартирі осіб. Нарахування інших комунальних послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, центрального водовідведення, поводження з побутовими відходами, за відсутності розрахункових приладів, здійснюються суб`єктами господарювання на підставі укладених договорів за кількістю фактично проживаючих осіб.
Так, згідно з довідкою КП „Запоріжремсервіс ЗМР, нарахування комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_6 проводилося з 01.11.2017 року по 18.05.2018 року на дві особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (за фактом проживання). ОСОБА_1 знятий з факту проживання, на підставі заяви ОСОБА_4 від 05.06.2018 року та довідки Військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України від 23.05.2018 року, копії яких додаються. ОСОБА_4 після смерті знята з нарахування комунальних послуг за вказаною адресою.
Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 268 від 24.06.2019 року доручено, зокрема, Районній адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, розгляд питань щодо зміни договорів найму житлових приміщень, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в установленому законом прядку шляхом прийняття розпорядчого документу та направлення його до комунального підприємства „Наше місто Запорізької міської ради. Комунальному підприємству „Наше місто Запорізької міської ради - укладати договори найму житлових приміщень, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, а також вносити зміни до договорів найму шляхом укладення нового договору найму. (а.с. 69).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Судом в ході розгляду справи не встановлено даних про те, що наймач кімнати АДРЕСА_7 ОСОБА_4 зверталася до виконавчих органів із заявою про зміну договору найму житлового приміщення відносно іншої особи.

Відповідно до ст. 103 ЖК України, договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім`ї і наймодавця.

Згідно з положенням ст. 106 ЖК України , повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_4 (а.с. 7) та довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 04-26/3-712 від 09.01.2019 року (а.с. 9), тобто зберігає за собою право користування іншим приміщенням.

У листі ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2012 року щодо спорів, що виникають із договору найму жилого приміщення (ст. 61-71 ЖК України) зазначено, що поняття члена сім`ї, яке застосовується у Сімейному кодексі України, не можна ототожнювати з поняттям члена сім`ї наймача за ЖК України. Так, якщо дружина проживає окремо, мас самостійне право на власне жиле приміщення, вона хоч і залишається членом сім`ї, але не є членом сім`ї наймача. Діти наймача, незалежно від того, є вони неповнолітніми або дорослими, належать до сім`ї наймача, якщо вони проживають разом із ним. Батьки належать до членів сім`ї наймача у зв`язку з родинними стосунками і з спільним проживаниям, незалежно від того, чи перебувають вони на його утриманні.

Відсутність у власності позивача об`єктів нерухомого майна, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 214717611 від 02.07.2020 року, не обґрунтовує визначених Законом підстав визнання права позивача користування кімнатою АДРЕСА_7 .

Допитана судом у якості свідка ОСОБА_5 показала, що мешкає у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_5 , з 1992 року. Її кімната не приватизована, вона розташована у одному блоці з кімнатою АДРЕСА_9 , у якій мешкала ОСОБА_4 , разом з якою мешкав ОСОБА_1 з 2003 року постійно, та вони вели спільне господарство. Їй відомо, що ОСОБА_1 оплачував комунальні послуги та лікування дружини, а також, що на нього нараховувалися платежі по комунальним послугам. На теперішній час він продовжує проживати у цьому приміщенні. Їй не відомо причини, з яких ОСОБА_4 не зареєструвала позивача у займаній кімнаті.

З показів допитаної у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 , встановлено, що вона мешкає у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_5 , з 1997 року. планувала приватизувати своє житло, однак не склалося. Її кімната розташована у одному блоці з кімнатою АДРЕСА_9 , у якій мешкала ОСОБА_4 разом зі ОСОБА_1 з 2003 року. Коли ОСОБА_4 захворіла, ОСОБА_1 пішов у АТО, щоб заробити коштів, він оплачував лікування дружини. Вони планували зареєструвати шлюб. ОСОБА_4 не заперечувала, щоб він проживав у її кімнаті, але, чи вирішували вони питання щодо реєстрації його місця проживання у цьому гуртожитку, їй не відомо. Однак, їй відомо, що комунальні платежі на займану ОСОБА_4 кімнату нараховувалися на двох осіб, які оплачував ОСОБА_1 , та продовжує це робити і на теперішній час.

Статтею 58 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до ст. 824 ЦК України , на вимогу наймача та інших осіб, які постійно проживають разом з ним, та за згодою наймодавця наймач у договорі найму житла може бути замінений однією з повнолітніх осіб, яка постійно проживає разом з наймачем. У разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах.

Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не є підставою для визнання права користування позивача житлом за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи, що позивач за вказаною адресою реєстрації не мав, продовжував зберігати право користування іншим приміщенням, де зареєстрований до теперішнього часу. Крім того, за заявою ОСОБА_4 від 05.06.2018 року на нього не здійснювалися нарахування оплати за комунальні послуги.

Таким чином, судом не встановлено порушення прав позивача, визначених ст. 47 Конституції України, згідно з якою кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Посилання позивача на понесення витрат на оплату комунальних платежів ним особисто не обґрунтовують підстав для визнання за ним права користування житловим приміщення, враховуючи, що нарахування їх вартості на двох осіб за адресою: АДРЕСА_1 , не підтверджено належним чином, виходячи з того, що за особистою заявою ОСОБА_4 від 05.06.2018 року, яка міститься в матеріалах справи, такі нарахування перестали здійснюватися з 18.05.2018 року.

Доводи позивача щодо понесених витрат на лікування ОСОБА_4 суд не бере до уваги, оскільки такі обставини не є предметом розгляду та оцінки судом у даній справі.

Оцінюючи покази допитаних судом у якості свідків осіб, суд приходить до висновку, що обґрунтованих даних про те, що позивач був членом сім`ї наймача та постійно проживав разом з нею, покази не містять. Допитані особи є сусідами померлої ОСОБА_4 , їм достовірно не відомо обставин, за яких останньою не вирішувалося питання про реєстрацію позивача у житловому приміщенні, де вона проживала, та чи виявляла вона бажання щодо зміни договору найму житлового приміщення.

Покази свідків підтверджують, що позивач ніс витрати по оплаті комунальних послуг, що не є беззаперечною підставою, визначеною Законом, що дає право вимагати визнання особи наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача.

На підставі аналізу наданих суду доказів, суд дійшов висновку про, те що обставини, викладені у позові, не підтверджують підстав для визнання права позивача користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись, ст. 4, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Комунального підприємства „Наше місто, третя особа: Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання укласти договір залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя В.В. Калюжна