УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року

м.Суми

Справа №583/4269/19

Провадження № 22-ц/816/790/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С.Г. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О.Ю., Собини О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2019 року в складі судді Ільченко В. М., ухваленого у м. Охтирка, повний текст якого складений 13 листопада 2019 року, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті двоюрідного брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Щоми (Жовтеневе) Охтирського району Сумської області.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк один місяць для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 , тобто особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права та законні інтереси оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Зокрема, заявник апеляційної скарги вказала на те, що позивач безпідставно не залучила її до участі у справі, як відповідачку, у зв`язку з чим порушила її право на спадкування, оскільки вона є племінницею спадкодавця ОСОБА_3 , який за життя був рідним братом її матері, яка померла незадовго до смерті дядька ОСОБА_3 , тому вона також має право на спадкування за законом. При цьому, ОСОБА_1 зазначила, що за життя вона доглядала свого рідного дядька ОСОБА_3 , який не мав власної родини, а після смерті спадкодавця поховала його за власні кошти та прийняла спадщину і розпоряджається спадковим майном. Крім того, заявник звернула увагу на ту обставину, що позивачка ОСОБА_2 є спадкоємицею п`ятої черги спадкоємців за законом, а її мати - спадкоємцем другої черги, тому вважає, що саме вона є належним відповідачем у даній справі.

Позивачка ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить закрити апеляційне провадження за апеляційної скаргою ОСОБА_1 , оскільки вважає, що суд першої інстанції під час ухвалення оскарженого рішення не вирішував питання про права та обов`язки заявниці апеляційної скарги. При цьому, ОСОБА_2 зазначила про те, що ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги про те, що вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, за життя спадкодавцю ОСОБА_3 належав житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 і земельні ділянки, розташовані за вказаною адресою, площею 0,07 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та площею 0,33 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровими номерами 020010105 та 020010106, відповідно.

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 12 вересня 1996 року та державними актами на право власності на земельну ділянку серій ПЛ за №№ 009726 та 011948 від 27 лютого 2004 року (а.с. 16, 17 - 18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового стану про смерть (а.с.5).

Відповідно до довідки Малопавлівського старостинського округу Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області від 14 травня 2019 року за № 584 ОСОБА_3 на день своєї смерті проживав одиноко за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіт від його імені в Малопавлівській сільській раді не посвідчувався (а.с. 6).

Із свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , архівного витягу запису про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за №26, архівних довідок щодо даних метричної книги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , запису акта про шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за № 19, свідоцтва про народження ОСОБА_8 , свідоцтва про одруження ОСОБА_9 і ОСОБА_8 та паспортних даних позивачки (а.с. 4, 7, 9, 10, 11, 12, 14, 15) вбачається, що спадкодавець ОСОБА_3 та позивач у даній справі ОСОБА_2 були двоюрідними братом та сестрою.

Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивачка вказувала на ті обставини, що після смерті ОСОБА_3 у вересні 2012 року до нотаріальної контори вона не зверталася через брак коштів для отримання свідоцтв про право на спадщину. Разом з тим, як вказала позивачка, вона користується спадковим майном, яке залишилося після смерті двоюрідного брата та підтримує належний спадкодавцю житловий будинок в належному стані. При зверненні до приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Зінковського І.М. їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини за законом у зв`язку з пропуском терміну для її подачі, що підтверджується відповідною Постановою приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 травня 2019 року Вих. 87/02-31 (а.с. 2 - 3, 19).

Задовольняючи позовні вимоги та визначаючи ОСОБА_2 додатковий строк на прийняття спадщини, суд першої інстанції вважав, що відсутність коштів у позивача є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Вказане рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у даній справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права та обов`язки, так як вона є спадкоємицею за законом після смерті рідного дядька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та фактично прийняла спадщину.

Вирішуючи питання стосовно порушення оскаржуваним рішенням суду прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_1 , яка не брала участі у даній справі, але подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Матеріалами даної цивільної справи встановлено, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживала і в установлений законом шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини не подала.

Приватний нотаріус Охтирського районного нотаріального округу Зіньковський І.М. своєю постановою від 21 січня 2020 року вих. №4/02-31 відмовив ОСОБА_1 у прийнятті заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з пропуском терміну для її подачі (а.с. 54).

28 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Охтирського міськрайонного суду Сумської області із позовом до Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області, в особі Малопівлівського старостинського округу, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її рідного дядька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 117-119).

Рішенням Охтирського районного суду Сумської області від 04 червня 2020 року, яке відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили 07 серпня 2020 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення їй додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, відмовлено (а.с.132-134).

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що померлий спадкодавець ОСОБА_3 був рідним дядьком ОСОБА_1 , однак, як вказав суд, належних та допустимих доказів на обґрунтування правомірності заявлених вимог щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 надано не було. Крім того, суд першої інстанції послався і на те, що надані суду особисті пояснення ОСОБА_10 спростовують наявність у неї поважних причин для поновлення пропущеного строку для прийняття спадщини.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 в установлений законом строк не звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті рідного дядька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у поновленні цього строку судовим рішенням було відмолено, а тому, як вказав суд першої інстанції, виходячи з положень ч. 1 ст. 1272 ЦК України ОСОБА_1 є такою, що не прийняла спадщину.

Отже, вказані обставини не свідчать про те, що, при розгляді даної справи за позовом ОСОБА_2 суд першої інстанції вирішив питання про права і обов`язки ОСОБА_1 , оскільки доводи апеляційної скарги стосовно того, що заявниця апеляційної скарги у встановленому законом порядку прийняла спадщину не знайшли свого підтвердження належними і допустимими доказами та спростовуються вищенаведеними матеріалами справи.

Конституцією України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини перша та друга статті 55 Конституції України). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовим висновком, сформульованим Конституційним Судом України, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень у контексті положень частин 1, 2 статті 55, пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України є складовою права кожної особи на звернення до суду.

Частинами 1, 3 статті 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Тобто, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Також, у ч.1 п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз`яснено, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Отже, в раховуючи обставини того, що оскаржуваним заочним рішенням від 12 листопада 2019 року суд першої інстанції не вирішував питання про права та обов`язки ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі за позовом ОСОБА_2 до Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, але подала апеляційну скаргу, однак, вказані обставини були встановлені після відкриття апеляційного провадження у даній справі, тому необхідно закрити апеляційне провадження у даній справі.

Керуючись ст. 362 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя - доповідач)

Судді: О.Ю.Кононенко

О.І. Собина