Справа № 194/1966/19
Номер провадження 2/194/70/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Соколової Ю.І.

за участю секретаря судового засідання Коркіної Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 березня 2010 року у розмірі 121511 грн. 40 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24 березня 2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.

Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, тому позивач вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. У зв`язку з чим АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача заборгованість по зазначеному договору в розмірі 121511 грн. 40 коп., що утворилася станом на 30 вересня 2019 року, а також просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

Представник позивача надав до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, в задоволенні позову відмовити, застосувавши до спірних правовідносин строк позовної давності.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 24 березня 2010 року відповідач ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якої вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 8). Також, нею була підписана 24 березня 2010 року довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», якою визначені строки погашення кредиту - до 25 числа місяця, що слідує за звітним, розмір відсотків за користування кредитом та розмір і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення умов договору (а.с. 9). На час укладення кредитного договору відповідач була ознайомлена та погодилася з Умовами та правилами надання позивачем банківських послуг (а.с. 10-33), про що свідчить зміст підписаної нею 24 березня 2010 року анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. В процесі дії договору ліміт платіжної картки було збільшено, а в подальшому зменшений (а.с. 84-87).

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів банку» клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору виконавши умови п 2.1.1.5.4 договору.

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 24 березня 2010 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами та станом на 30 вересня 2019 року має заборгованість за кредитом в сумі 121511 грн. 40 коп., з яких: 1247 грн. 23 коп. - заборгованість за кредитом; 120264 грн. 17 коп. - заборгованість за процентами з 24 березня 2010 року по 31 грудня 2018 року (а.с. 6-7).

До договору кредиту згідно ст. 1054 ЦК України застосовуються загальні положення про договір позики.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно з ст. 629 ЦПК договір є обов`язковим для виконання.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 2.1.1.5.7 договору, власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку.

В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 30 вересня 2019 року має заборгованість за кредитом в сумі 121511 грн. 40 коп., з яких: 1247 грн. 23 коп. - заборгованість за кредитом; 120264 грн. 17 коп. - заборгованість за процентами з 24 березня 2010 року по 31 грудня 2018 року.

Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до ст. ст. 526, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 в письмовій заяві просила до спірних правовідносин застосувати позовну давність.

При вирішенні даного клопотання про застосування позовної давності, суд керується наступним.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила - ч. 1 ст. 261 ЦК України.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що наведені у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи - ст.261 ЦК України, за змістом якої початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Пунктом 1.1.7.42 договору сторони визнали, що дія договору припиняється у момент закриття останнього рахунку/депозиту клієнта, відкритого в рамках договору або підпадаючого під дію договору, а також при закінченні використання послуг банка, передбачених договором. За наявної у клієнта в момент закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед банком по договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості.

З наданої, на запит суду, довідки видно, що відповідачу ОСОБА_1 були видані кредитні картки № НОМЕР_1 , дата відкриття 24 березня 2010 року, строк дії до жовтня 2013 року та № НОМЕР_3, дата відкриття 28 листопада 2012 року, строк дії до квітня 2016 року (а.с. 87).

Судом встановлено, що розрахунок заборгованості здійснений позивачем за період з 24 березня 2010 року по 30 вересня 2019 року, останній платіж в сумі 700,00 грн. на погашення кредитної заборгованості відповідач здійснила 14 лютого 2014 року, тобто саме з вказаної дати припинила оплату чергових платежів і саме з вказаного часу, суд вважає, що починається перебіг періоду порушених прав позивача.

Також з розрахунку, наданого позивачем, видно, що по картці було проведено платіж 20 березня 2016 року в сумі 0,99 грн., однак вказаний платіж є службовою операцією: повернення здачі на картку, поповнення карточного рахунку.

Як встановлено, з матеріалів справи, інших кредитних карток відповідач ОСОБА_1 не отримувала, тобто строк дії останньої кредитної картки сплив у квітні 2016 року та після закінчення строку дії картки нову карту відповідач не отримувала.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору (Правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 19 березня 2014 року в справі №614цс14).

З матеріалів справи вбачається, що строк дії картки закінчився у квітні 2016 року.

До суду Банк звернувся лише 31 жовтня 2019 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі ОСОБА_1 , є підставою для відмови у позові - ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (рішення Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» («Yukos shareholders v. Russia»), п. 570).

На підставі викладеного, суд повно та всебічно, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановив, що позов є обгрунтованим, проте при зверненні до суду із даним позовом 31 жовтня 2019 року позивач пропустив визначений законом строк позовної давності, про застосування якого просила відповідач ОСОБА_1 , а тому суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 грудня 2019 року № 375/1303/17-ц (провадження № 61-9817св18).

Крім того, з огляду на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, а тому з огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача щодо нарахування процентів за кредитом, то після квітня 2016 року (закінчення строку дії картки) позивач не мав право такі проценти нараховувати. А тому, суд вважає, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити за необгрунтованістю.

Судовий збір, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 76, 77, 81, 131, 141, 247, 274, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Тернівський міський суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03 лютого 2020 року.

Сторони справи:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Ю.І. Соколова