Постанова

Іменем України

26 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 544/964/18

провадження № 61-9124св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - Головне управління Національної поліції в Полтавській області,

треті особи: поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 2 Пирятинського відділення поліції Гребінківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Полтавській області старший лейтенант поліції Петренко Олександр Олександрович, Державна казначейська служба України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області на постанову Полтавського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Бутенко С. Б., Прядкіної О. В., Обідіної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі - ГУ НП в Полтавській області), треті особи: поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 2 Пирятинського відділення поліції Гребінківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Полтавській області (далі - поліцейський СРПП № 2 Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУ НП в Полтавській області) старший лейтенант поліції Петренко О. О., Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУ НП в Полтавській області.

На обгрунтування позовних вимог зазначав, що 01 квітня 2018 року поліцейським СРПП № 2 Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Петренком О. О. винесено постанову серії НК № 183212 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 квітня

2018 року у справі № 544/386/18 задоволено адміністративний позов

ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 2 Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Петренка О. О., третя особа - Головне управління Національної поліції в Полтавській області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Визнано протиправною та скасовано постанову від 01 квітня 2018 року серії НК № 183212 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, у виді штрафу в розмірі 255 грн за порушення частини першої статті 122 КУпАП.

Зазначеного висновку суд дійшов, встановивши, що поліцейським СРПП

№ 2 Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Петренком О. О. не доведено правомірності винесення постанови, та не надано належних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Посилаючись на те, що незаконним рішенням ГУ НП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності, він змушений був доводити свою невинуватість, що завдано йому моральну шкоду, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з ГУ НП в Полтавській області на відшкодування моральної шкоди 50 000,00 грн, шляхом списання зазначеної суми коштів з рахунків відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 грудня

2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому працівниками Пирятинського ВП Гребінківського ГУ НП в Полтавській області моральної шкоди у розумінні частини другої статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень статей 1167, 1173, 1174 ЦК України.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Постановою Полтавського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 грудня

2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов

ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з держави в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням, 2 000,00 грн.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди за недоведеністю факту заподіяння такої шкоди, суд першої інстанції не врахував, що підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди є встановлена рішенням суду в адміністративній справі № 544/386/18 протиправність постанови від 01 квітня 2018 року серія НК № 183212, винесеної поліцейським СРПП № 2 Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Петренком О. О. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною першою статті 122 КУпАП, а тому фактично поклав на позивача обов`язок доведення наявності у нього душевних страждань за умови встановленого судовим рішенням факту протиправної поведінки службової особи органу державної влади при виконанні посадових обов`язків щодо позивача. За викладених обставин та з урахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості, суд апеляційної інстанції вважав достатньо справедливою сатисфакцією за спричинені ОСОБА_1 моральні страждання, стягнення з ГУ НП в Полтавській області 2 000,00 грн.

Короткий зміст вимог та доводів касаційних скарг

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ГУ НП в Полтавській області, у якій заявник просив скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року та залишити в силі рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 грудня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що апеляційний суд не звернув увагу на те, що вимога про відшкодування моральної шкоди, заявлена на підставі пункту 4 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є процесуально самостійною, що не позбавляє особу обов`язку довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Водночас, позивач не обгрунтував у позовній заяві: у чому полягає заподіяна йому відповідачем моральна шкода; якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно; з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та не надав доказів на підтвердження заявленого ним розміру відшкодування моральної шкоди.

Поза увагою апеляційного суду залишилося і те, що ГУ НП в Полтавській області є органом державної влади, а тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення статей 1173, 1174 ЦК України, які є спеціальними за предметом правового регулювання по відношенню до статті 1172 ЦК України. Зважаючи на те, що за змістом статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади відшкодовується державою, обов`язок з відшкодування завданої потерпілому шкоди покладається не на посадову особу, незаконними рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. У свою чергу, реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Казначейство України. Тому, у разі доведеності факту спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди, унаслідок рішення посадової особи органу державної влади, обов`язок з її відшкодування покладається на державу в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, а не на ГУ НП в Полтавській області.

У відзиві на касаційну скаргу, що надійшов до Верховного Суду у червні

2019 року, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні касаційної скарги Головного управління Національної поліції в Полтавській області, та залишити без змін постанову Полтавського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року, посилаючись на її законність та обгрунтованість.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.

Зазначена справа в силу вимог закону (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України) є малозначною. Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі Верховний Суд, вивчивши доводи касаційної скарги та оскаржуване судове рішення, дійшов висновку, що воно підлягає касаційному оскарженню з підстав, визначених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, забезпечення якої відповідно до статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» покладено на Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2020 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлені судами фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій установлено, що 01 квітня 2018 року поліцейським СРПП № 2 Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Петренком О. О. винесено постанову серії НК

№ 183212 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 квітня

2018 року у справі № 544/386/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 2 Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Петренка О. О., третя особа - Головне управління Національної поліції в Полтавській області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 01 квітня 2018 року серії НК № 183212 задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову від 01 квітня 2018 року серії НК № 183212 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу у розмірі 255 грн за порушення частини першої статті 122 КУпАП.

Зазначене судове рішення мотивоване недоведеністю правомірності винесення поліцейським СРПП № 2 Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Петренком О. О. постанови

від 01 квітня 2018 року серії НК № 183212 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Висновки Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши матеріали справи, доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ГУ НП в Полтавській області підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, на підставі статті 1174 ЦК України, відшкодовується державою.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, зокрема завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди у розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи вказаний спір, апеляційний суд відповідно до положень статті 82 ЦПК України правильно врахував, що рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2018 року встановлено незаконність дій працівника патрульної поліції щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та скасовано постанову поліцейського СРПП № 2 Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Петренка О. О. від 01 квітня 2018 року серії НК

№ 183212. У цьому контексті, здійснення провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення накладеного штрафу.

Установивши, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу працівником патрульної поліції безпідставно, у зв`язку з чим був вимушений доводити у судовому порядку свою невинуватість у порушенні Правил дорожнього руху, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування позивачеві завданої моральної шкоди відповідно до вимог статей 23, 1174 ЦК України, пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Визначаючи розмір відшкодування заподіяної позивачеві моральної шкоди, суд обгрунтовано виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Щодо доводів касаційної скарги про неналежність відповідача

Відповідно до частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

У цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (провадження № 12-161 гс 18) (пункт 6.22), від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (постанова № 14-316 цс 19) (пункт 33), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (провадження № 14?447 цс 19) (пункт 28)), зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.

Відповідно до пункту 1 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Головне управління Національної поліції у Полтавській області є територіальним органом Національної поліції, що має статус юридичної особи. Аналіз статті 1174 ЦК України дає підстави для висновку, що шкода заподіяна незаконним рішенням посадової або службової особи органу державної влади, відшкодовується державою.

Аналіз наведених вище положень чинного законодавства свідчить про те, що у справах про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діяти чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, держава може брати участь через орган, діями посадової особи якого завдано шкоду. Такими органом державної влади у спірних правовідносинах є Головне управління Національної поліції у Полтавській області.

У постанові від 27листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515 цс 19), Велика Палата Верховного Суду виклала правовий висновок, відповідно до якого залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган (пункт 44).

Наведене спростовує доводи касаційної скарги ГУ НП в Полтавській області про те, що у спірних правовідносинах держава може брати участь у справі лише в особі Державної казначейської служби України.

Ураховуючи, що відшкодування шкоди відповідно до статті 1174 ЦК України та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок № 845), у редакції на час виникнення спірних правовідносин, здійснюється за рахунок держави шляхом безспірного списання коштів з Державного бюджету України, вказівка у резолютивній частині рішення апеляційного суду на те, що визначена судом сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн. підлягає стягненню з держави в особі ГУ НП в Полтавській області, є помилковим.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною першою та четвертою статті 412 ЦПК України підставами для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Зважаючи на те, що апеляційний суд правильно встановив фактичні обставини справи, однак помилково зазначив у резолютивній частині рішення про стягнення грошових коштів на відшкодування моральної шкоди з держави в особі ГУ НП в Полтавській області, Верховний Суд дійшов висновку, що абзац другий резолютивної частини постанови підлягає зміні, шляхом зазначення про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 415, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області задовольнити частково.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року змінити, виклавши абзац другий її резолютивної частини у наступній редакції:

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 2 000,00 грн.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко