________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/947/537/20
УХВАЛА

15.10.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Салтан Л.В.,

при секретарі Громико В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ТОВ «Фінансова компанія «АССІСТО» про заміну стягувача у цивільній справі за позовною заявою ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «АССІСТО» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з заявою про заміну стягувача на його правонаступника у цивільній справі № 2-3032/10.

Представник заявника надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Сторони у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Представник ОСОБА_1 надав до суду відзив на заяву, в якому просить відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на те, що заявник не може бути процесуальним правонаступником, а лише правонаступником у виконавчому провадженні. Також, виконавче провадження не було відкрито по цій справі, та спосіб захисту та спосіб заміни стягувача законом не передбачений.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором за №737-013/ФКВ-08 від 01 жовтня 2008 року в загальній сумі 653105 грн. 10 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом - 514278 грн. 71 коп., що в еквіваленті за курсом НБУ становить 64571 доларів 10 центів США; заборгованість за відсотками - 123765 грн. 32 коп., що в еквіваленті за курсом НБУ становить 15526 доларів 56 центів США; комісія 15061 грн. 08 коп.

Згідно зі ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження передбачено», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Пунктом 2.12 «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України за № 512/5 від 02 квітня 2012 року, передбачено, що у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

Відповідно до п. 2.13 вказаної інструкції, правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом

Згідно з постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» за № 8 від 25 вересня 2015 року, при вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні у звязку з правонаступництвом через відступлення права вимоги суд має з`ясувати, чи наявний договір відступлення права вимоги, який є доказом правонаступництва, та з`ясувати, чи наявне відкрите виконавче провадження, у якому ставиться питання про заміну сторони.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Факторингові правовідносини є різновидом відносин з цесії (відступлення права вимоги).

Згідно із ст.ст. 512, 513, 514 ЦК України, із особливостями, що встановлені положеннями цього Кодексу, які регулюють факторингові відносини, фактор набуває права вимоги до боржника за зобов`язаннями, які боржник має перед первісним кредитором.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно із статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

В контексті цієї правової позиції роз`яснено також, що «до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав».

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Заміна стягувача у судовому порядку є посвідченням прав нового кредитора у справі, у якій ухвалено рішення на користь первісного кредитора, що в свою чергу допускається, зокрема і на етапі виконання рішення суду (пред`явлення виконавчих листів до виконання), оскільки у випадку ліквідації первісного кредитора або його смерті особа, яка законно набула право вимоги, фактично буде позбавлена можливості у захисті своїх майнових прав за вже вирішеним судом спором.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 442 ЦПК України, положення цієї статті (щодо заміни сторони виконавчого провадження) застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

25 березня 2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «АССІСТО» було укладено договір відступлення прав вимоги № 616802,272, за умовами якого клієнт передає (відступає) право грошової вимоги, а покупець приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, стає кредитором за кредитними договорами.

Тобто, твердження представника відповідача не ґрунтуються на законодавстві.

Таким чином, суд вважає, що заяву «Фінансова компанія «АССІСТО» про заміну сторони на його правонаступника слід задовольнити.

Керуючись ст. 442 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ТОВ «Фінансова компанія «АССІСТО» про заміну стягувача у цивільній справі за позовною заявою ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Замінити стягувача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «АССІСТО».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий Салтан Л. В.