Єдиний унікальний номер 236/2417/20
Номер провадження 22-ц/804/3149/20
Номер провадження 22-ц/804/3149/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2020 року Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Бахмуті апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лаврищева Віктора В`ячеславовича на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 19 серпня 2020 року (ухваленого під головуванням судді Сердюк Н.В. у м. Лиман Донецької області, повний текст судового рішення складено 19 серпня 2020 року) у цивільній справі №236/2417/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати чистини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що перебував у трудових відносинах з відповідачем до 17.07.2017 року та був звільнений за п. 1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. При звільненні відповідач повний розрахунок з ним не провів.

Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі з березня по липень 2017 року у розмірі 18850,36 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 4526,64 грн..

Рішенням Краснолиманського міського суду від 19 серпня 2020 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь позивача заборгованість по заробітній платі за квітень 2017 року в сумі 1775,50 грн., за травень 2017 року в сумі 590,35 грн., за червень 2017 року в сумі 234,04 грн., за липень 2017 року в сумі 11036,40 грн., а всього 13636,29 грн. та компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 3149,10 грн.; зобов`язано відповідача утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі; стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 603,69 грн.; в іншій частині позову відмовлено у зв`язку з відсутністю підстав для його задоволення.

В апеляційній скарзі представник позивача-адвокат Лаврищев В.В. просить змінити рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року, а також компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати за березень 2017 р. та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.

В обґрунтування посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вважає, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав вважати не виплаченими позивачу суми заробітної плати за березень 2017 року суперечить положенням Порядку формування та подання страхувальником звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який затверджений Наказом Міністерства фінансів України №435 від 14.04.2015 року. Враховуючи положення п.1-2 Розділу IV зазначеного порядку сам по собі звіт Додаток 4, на підставі якого формується індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) не містить даних про виплату заробітної плати позивачу. Крім того наголошує, що жодних документів, які б підтверджували виплату заробітної плати позивачу за березень 2017 року до суду першої інстанції не надавались.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 23 377,00 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових правовідносинах із відповідачем, працював агентом комерційним господарства вантажної та комерційної роботи виробничого підрозділу «Станція Іловайськ» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Наказом №3801/ДН-ОС від 10.07.2017 року ОСОБА_1 з 17 липня 2017 року звільнений із займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги та компенсацією за 20 днів відпустки.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938 змінено тип та найменування відповідача по справі на акціонерне товариство «Українська залізниця».

На підтвердження заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року ОСОБА_1 надано копії розрахункових листів (табуляграм), з яких вбачається, що позивачу нараховано заробітну плату за березень 5214,07 грн., квітень 1775,50 грн., травень 590,35 грн., червень 234,04 грн., липень (з урахування компенсації за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги) 11036,40 грн..

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості із заробітної плати частково, суд першої інстанції правильно виходив із того, що долучені до матеріалів справи індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 форми ОК-5 підтверджують сплату відповідачем страхових внесків за березень 2017 року в повному обсязі, що у свою чергу свідчить про виплату позивачу заробітної плати за цей місяць.

Висновок суду в цій частині підтверджується індивідуальними відомостями Пенсійного фонду України про застраховану особу ОСОБА_1 , із яких вбачається, що в березні 2017 року страхувальником регіональна філія «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» сплачено страхові внески в Пенсійний фонд із заробітної плати ОСОБА_1 , нарахованої в розмірі 5 214,07 грн. за 31 день страхового стажу. З квітня по липень 2017 року відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Положення частин другої, восьмої статті 9, частини другої статті 24 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначають, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Банки приймають від платників єдиного внеску, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, платіжні доручення та інші розрахункові документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати, на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання платником розрахункових документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум єдиного внеску або документів, що підтверджують фактичну сплату таких сум у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Відповідно до п.11 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платники податків, зазначені у пункті 1 ч.1 ст. 4 зазначеного Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення).

Таким чином встановлено і підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного Фонду України, що за березень 2017 року за працівника ОСОБА_1 відповідачем до Пенсійного фонду були сплачені страхові внески із заробітної плати в 5 214,07 грн. та враховано 31 день страхового стажу для пенсії, які сплачуються одночасно під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), що обґрунтовано було враховано судом першої інстанції.

Індивідуальні відомості про застраховану особу за квітень-липень 2017 року не містять даних про перерахування страхових виплат, тобто підтверджують не виплату заробітної плати позивачці за вказаний період, що було враховано судом першої інстанції.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що інформація щодо заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року спростовується даними із реєстру застрахованих осіб, а саме наданою індивідуальною відомістю про застраховану особу Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року та відповідному перерахунку за цей місяць суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням терміну її виплати.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 23 377,00 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лаврищева Віктора В`ячеславовича залишити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міського суду від 19 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: