Провадження №2/748/112/20
Єдиний унікальний № 748/3072/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді: Майбороди С.М.,

при секретарі: Оніщенко Ю.В.,

з участю представника позивача - адвоката Кашуби М.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватне підприємство «Скайтранс» про стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2019 року, позивач ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди 525 919,49 грн, витрати на евакуацію автобуса в сумі 2200,00 грн, витрати за проведення розрахунку збитку в сумі 2000 грн, а всього 530119,49 грн, мотивуючи позов тим, що 14.08.2019 приблизно о 23.30 год на а/д М-01 Чернігів-Київ поблизу с. Гарбузин Козелецького району Чернігівської області сталась надзвичайна подія, а саме під час руху загорівся автобус IVECO S4 днз НОМЕР_1 , який належить позивачеві та переданий у користування ПП «Скайтранс». В позові вказано, що 14.08.2019 перед даною пригодою автобусом керував відповідач ОСОБА_1 без відповідних на то правових підстав, автобус не був застрахований. В позові йдеться посилання на положення п.п а,б п.2.3 Правил дорожнього руху України, ст. 22, 1166, 1187 ЦК України.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24.12.2019 року провадження у справі було відкрито.

23 січня 2020 року до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачем при поданні позову не додержано норм цивільного процесуального закону, не додано доказів на підтвердження доведеності вини відповідача.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві. Зазначив, що водій не зупинив транспортний засіб та не перевірив причину задимлення.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що до цих подій дізнався, що у ПП «Скайтранс» є вільне місце водія, він звернувся до ОСОБА_2 з метою працевлаштування. 14.08.2019 йому зателефонувала особа, що відповідає за виїзд транспортних засобів та повідомив, що він має вийти в рейс. Він приїхав, віддав трудову книжку, копію паспорта, копію прав, медичної довідки, йому видали квитки, виписали на місці страховку, дали шляховий лист, до якого вписали, що він пройшов медичний огляд, в салоні автобусу була копія технічного паспорту та ще купа документів, які він не перевіряв. Чи проходив автобус технічний огляд йому невідомо, в подальшому він дізнався, що даний автобус стояв півроку та стоянці. ОСОБА_3 йому повідомив, де знаходиться автобус. На стоянці охоронець йому видав ключі від автобуса і о 18 год він поїхав з Чернігова до Києва. Коли їхав у зворотньому напрямку, то побачив дим з моторного відсіку, він відразу зупинив автобус, відчинив двері, випустив пасажирів та намагався вогнегасником загасити вогонь, також викликав працівників поліції і пожежників, телефонував ОСОБА_2 .. Працівники поліції та пожежники склали документи і повідомили, що він не винен в цьому, оскільки загорілася проводка. Вказує, що автобус був світло рожевого кольору. Документи, що були в автобусі згоріли. В подальшому ПП «Скайтранс» віддали йому трудову книжку без запису. Виїзд не фіксували у журналі, оскільки, як йому відомо, таких журналів немає.

Третя особа - Приватне підприємство «Скайтранс» явку свого представника в судове засідання не забезпечили, про день та час судового розгляду повідомлялись належним чином, пояснень на позов не надали.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що перебуває у дружніх відносинах з ОСОБА_2 , 14 серпня він виїхав з Києва до м.Чернігова о 22-00 год, в салоні було близько 7 пасажирів, автобус був світлого кольору, водія автобуса не запам`ятав. Коли проїхали півдороги, то побачили дим, водій зупинився хвилин через 5-10, взяв вогнегасник та намагався сам загасити. На місце події приїжджали працівники поліції та пожежники, відомо, що складався акт.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до наданої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автобус IVECO S4 днз НОМЕР_1 , 2002 року випуску, належить ОСОБА_2 . (а.с.8,21) На даний транспортний засіб виданий тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_3 щодо реєстрації за ПП «Скайтранс». ( а.с.8,22)

У відповідності до копії договору найму (оренди) транспортного засобу від 24.07.2017 року ОСОБА_2 передав в користування ПП «Скайтранс» належний йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ЦЕНТР 7441 23.07.2017 року, транспортний засіб марки IVECO марки S4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2002, колір - сірий, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4 , тип транспортного засобу - ЗАГАЛЬНИЙ АВТОБУС. Договір укладено до 24 липня 2022 року (а.с.64-65).

Як слідує з досліджених матеріалів кримінального провадження № 0000515 до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2019 за заявою ОСОБА_1 внесені відомості за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ст.287 КК України, за фактом, що мав місце 14.08.2019 о 23.29 на автодорозі сполучення Київ-Чернігів біля АЗС, де загорівся автобус IVECO. Постановою від 11 жовтня 2019 року кримінальне провадження закрито за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.287 КК України. Матеріали містять поліс страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідач не заперечував, що керував зазначеним автобусом, однак не погоджувався, що має відшкодувати заявлені збитки.

Позивач на підтвердження понесених збитків надав звіт про оцінку № 3845 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу, складений 13 листопада 2019 року, за висновком якого збиток завданий власнику КТЗ - автобуса IVECO марки S4, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 525 919,49 грн. ( а.с.11-43)

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

В даному випадку позивачем не доведено протиправну винну поведінку відповідача, а саме, що внаслідок неправомірних дій водія ОСОБА_1 загорівся автобус. З цього приводу суду не надані належні та допустимі докази.

За таких підстав відсутній такий елемент цивільно-правової відповідальності як протиправна винна поведінка водія ОСОБА_1 та причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками.

В ході судового розгляду встановлено, що між ОСОБА_2 та ПП «Скайтранс» виникли договірні відносини щодо користування транспортним засобом - автобусом IVECO марки S4, реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі укладеного договору оренди. ПП «Скайтранс» використовували зазначений автобус у пасажирських перевезеннях та доручили водію ОСОБА_1 здійснити таке перевезення. В матеріалах справи відсутні дані, що автобус вибув з володіння ПП «Скайтранс» поза їх волею, оскільки відсутні відповідні докази щодо неправомірності заволодіння водієм ОСОБА_1 зазначеним транспортним засобом.

Відповідно до ст.800 ЦК України наймач самостійно здійснює використання транспортного засобу у своїй діяльності і має право без згоди наймодавця укладати від свого імені договори перевезення, а також інші договори відповідно до призначення транспортного засобу.

Як слідує з положень ст.801, 803, 804 ЦК України наймач зобов`язаний підтримувати транспортний засіб у належному технічному стані. Наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Наймач зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану іншій особі у зв`язку з використанням транспортного засобу, відповідно до глави 82 цього Кодексу.

В даному випадку, як слідує з договору найму (оренди) транспортного засобу, укладеного 24 липня 2017 року, наймачем автобусу IVECO марки S4, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ПП «Скайтранс», які у встановленому законом порядку несуть відповідну цивільно-правову відповідальність за завдані збитки.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт», Порядку перевірки технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 974 від 05.08.2008, забезпечення контролю технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут покладається на перевізника. А отже, посилання на порушення водієм ОСОБА_1 п.2.3 Правил дорожнього руху України є безпідставним.

Окремо, слід зазначити, щодо наявності правовідносин між страхувальником та страховиком, враховуючи наявний договір страхування цивільно-правової відповідальності.

З урахуванням наведеного, меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди 525 919,49 грн та відповідно понесених витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. 1166, 1187 Цивільного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватне підприємство «Скайтранс» про стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 17 серпня 2020 року.

Суддя С. М. Майборода