справа №619/4892/19
провадження №2/619/355/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі : головуючого - судді - Остропілець Є.Р.

за участю секретаря судового засідання - Суржкової В.В.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про встановлення факту приналежності документу та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за правом представлення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про встановлення факту приналежності документа, а саме, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР №005267 від 16 травня 1996 року, виданий на підставі рішення Дергачівської районної державною адміністрацією Харківської області від 29 березня 1996 року за №232 на ім`я « ОСОБА_4 » належить померлому « ОСОБА_4 »; визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільгоспідриємства «Харківська птахофабрика» площею 4,14 в умовних кадастрових гектарах, зареєстрованому в книзі реєстрації сертифікатів за №602, яка розташована на території Русько-Лозівської сільської ради та належала ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР №005267 від 16 травня 1996 року, виданого на підставі рішення Дергачівської райдержадміністрації від 29 березня 1996 року №232, в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Батько ОСОБА_4 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 .

ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сел.Руська-Лозова Дергачівського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 , виданим Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області. Батьками було записано: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_6 .

Також, в зареєстрованому шлюбі у них була народжена дитина - донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (3-тя.особа по справі), в сел.Руська-Лозова Дергачівського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_2 , виданим Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області. Її батьками записані: батько - ОСОБА_4 , мати- ОСОБА_6 .

23.11.2007 року її сестра ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_8 , про що було видано свідоцтво серія НОМЕР_3 , прізвище після реєстрації шлюбу змінено на « ОСОБА_7 ».

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько ОСОБА_4 .

Тому на спадкові правовідносини поширюються вимоги Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, який діяв на той час.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР (1963р.) у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України від 18.06.1994р.№18/5, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути довідка житлово-експлуатаційної організації, про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця, квитанції про сплату податку, запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку(квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документі, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складалась з земельної частки (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільгоспідриємства «Харківська птахофабрика» площею 4,14 в умовних кадастрових гектарах.

Спадкоємцями після смерті батька є дружина ОСОБА_6 , донька ОСОБА_1 , донька ОСОБА_3 та дідусь ОСОБА_5 .

Дідусь ОСОБА_5 фактично прийняв спадщину та вступив в її володіння, тим що був постійно зареєстрований та мешкав разом з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , що передбачено та відповідає вимогам ст. 549 ЦК УРСР, але юридично не оформив та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .?

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла матір ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід ОСОБА_5 .

Після його смерті спадкоємцями були: донька ОСОБА_2 , позивачка по справі по праву представлення після смерті свого батька ОСОБА_4 , а також її рідна сестра ОСОБА_3 по праву представлення.

Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно (житловий будинок по АДРЕСА_1 ), отримала відповідач по справі ОСОБА_2 . На час посвідчення зазначеного свідоцтва про право на спадщину, відповідачка ОСОБА_2 приховала від нотаріуса наявність неповнолітніх спадкоємців за законом по праву представлення, тому вважає що свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_2 повинно бути визнанно частково недійсним.

Всі обставини пов`язані з порушенням спадкових прав їй стали відомі лише в 2019 році, у зв`язку з чим я вимушена звернутися з позовом до суду.

Отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 без урахування неповнолітніх спадкоємців - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , не відповідає вимогам діючого законодавства, а тому має бути визнано недійсним в частині спадщини, на яку за законом мали право - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які спадкували після дідуся за правом представлення замість свого батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила позов задовольнити. Розгляд справи просила проводити без фіксації технічними засобами у її відсутність, що суд вважає за можливе.

Представник відповідача Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві не заперечував проти задоволення позову. Розгляд справи по суті просив проводити у відсутність представника, що суд вважає за можливе.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Розгляд справи просила проводити у її відсутність, без фіксації технічними засобами, що суд вважає за можливе.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Розгляд справи просила проводити у її відсутність, без фіксації технічними засобами, що суд вважає за можливе.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі.

Вивчивши матеріали справи суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Батько ОСОБА_4 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 .

ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сел.Руська-Лозова Дергачівського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 , виданим Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області. Батьками було записано: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_6 .

В зареєстрованому шлюбі у них була народжена дитина - донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (3-тя.особа по справі), в сел.Руська-Лозова Дергачівського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_2 , виданим Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області. Її батьками записані: батько - ОСОБА_4 , мати- ОСОБА_6 .

23.11.2007 року ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_8 , про що було видано свідоцтво серія НОМЕР_3 , прізвище після реєстрації шлюбу змінено на « ОСОБА_7 ».

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько ОСОБА_4 .

Тому на спадкові правовідносини поширюються вимоги Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, який діяв на той час.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР (1963р.) у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України від 18.06.1994р.№18/5, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути довідка житлово-експлуатаційної організації, про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця, квитанції про сплату податку, запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку(квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документі, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складалась з земельної частки (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільгоспідриємства «Харківська птахофабрика» площею 4,14 в умовних кадастрових гектарах.

Спадкоємцями після смерті батька є дружина ОСОБА_6 , донька ОСОБА_1 , донька ОСОБА_3 та дідусь ОСОБА_5 .

Дідусь ОСОБА_5 фактично прийняв спадщину та вступив в її володіння, тим що був постійно зареєстрований та мешкав разом з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , що передбачено та відповідає вимогам ст. 549 ЦК УРСР, але юридично не оформив та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .?

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла матір ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід ОСОБА_5 .

Після його смерті спадкоємцями були: донька ОСОБА_2 , позивачка по справі по праву представлення після смерті свого батька ОСОБА_4 , а також її рідна сестра ОСОБА_3 по праву представлення.

Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно (житловий будинок по АДРЕСА_1 ), отримала відповідач по справі ОСОБА_2 .

На час посвідчення зазначеного свідоцтва про право на спадщину, відповідачка ОСОБА_2 приховала від нотаріуса наявність неповнолітніх спадкоємців за законом по праву представлення, тому вважає що свідоцтво про право на спадщину на видане ім`я ОСОБА_2 повинно бути визнано частково недійсним.

Обставини пов`язані з порушенням спадкових прав позивачці стали відомі лише в 2019 році.

Отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 без урахування неповнолітніх спадкоємців - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , не відповідає вимогам діючого законодавства, а тому має бути визнано недійсним в частині спадщини, на яку за законом мали право - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які спадкували після дідуся за правом представлення замість свого батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно ст. 529 ЦК України 1963 року ( який діяв на той час), при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги в рівних частинах є діти, подружжя та батьки померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року, спадщина, яка була прийнята, визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»: Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також інші факти, від яких залежить виникнення або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст.1266 ЦК України позивач, як онука померлого по лінії батька, являється спадкоємцем за правом представлення на майно діда, то повинна спадкувати за правом представлення.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Об`єкт спадкування - земельна ділянка має майновий характер, а тому приймаючи спадщину я приймаю права і обов`язки спадкодавця.

Згідно ст.16 ЦК України cуд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В даному випадку застосовується спосіб захисту-визнання права.

Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 328, 1216-1218, 1220-1223,1233,1261,1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 529, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), керуючись ст. ст. 77-81, 89, 200, 256, 258, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт приналежності документа, а саме, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР №005267 від 16 травня 1996 року, виданий на підставі рішення Дергачівської районної державною адміністрацією Харківської області від 29 березня 1996 року за №232 на ім`я « ОСОБА_4 » належить « ОСОБА_4 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Харківська птахофабрика» с.Руська Лозова, Дергачівського району Харківської області, площею 4,14 в умовних кадастрових гектарах, яка належала ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР №005267 від 16 травня 1996 року, виданого на підставі рішення Дергачівської райдержадміністрації від 29 березня 1996 року №232, зареєстрованого 05 травня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) за №602, в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було поставлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Є. Р. Остропілець