ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 671/1778/19
Провадження № 22-ц/4820/87/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.,

з участю представника стягувачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2019 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог скарги

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії заступника начальника Волочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Стаднічука В.С. (далі - державний виконавець).

ОСОБА_2 зазначила, що державним виконавцем здійснюється виконавче провадження з примусового виконання судового наказу Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2018 року №671/1602/18, яким стягнуто з ОСОБА_3 на її користь аліменти на малолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно. ОСОБА_3 не працює, внаслідок чого у період з серпня 2018 року до вересня 2019 року виникла заборгованість за аліментами, розмір якої неправомірно обчислений державним виконавцем виходячи з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не з середньої заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії в Хмельницькій області.

ОСОБА_2 просила суд визнати дії державного виконавця незаконними та зобов`язати державного виконавця провести нарахування розміру аліментів у виконавчому провадженні №57642546 з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу ) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховується для обчислення пенсії для відповідного регіону.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2019 року скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Суд керувався тим, що в період з 17 серпня 2018 року до 24 вересня 2019 року ОСОБА_3 допустив заборгованість за аліментами, розмір якої за серпень, вересень, листопад 2018 року та липень 2019 року визначений державним виконавцем виходячи із середньої заробітної плати працівника для Волочиського району. Оскільки в інші місяці періоду (до липня 2019 року) ОСОБА_3 не працював і не мав доходу, але сплачував аліменти в сумі не меншій гарантованого мінімального розміру, то державний виконавець правомірно обчислив заборгованість за ці місяці в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Державним виконавцем не враховано, що з 5 липня до 5 вересня 2019 року ОСОБА_3 працював, а тому до вказаної дати заборгованість за аліментами мала бути визначена виходячи з фактичного заробітку (доходу) боржника. Також при обчисленні заборгованості за грудень 2018 року державний виконавець допустив арифметичну помилку, яка вплинула на розрахунок в подальших місяцях. У цій частині дії державного виконавця не оскаржуються і, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, не перевіряються судом.

Визначення заборгованості за аліментами з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховується для обчислення пенсії для відповідного регіону, не передбачене чинним законодавством, а тому в указаній частині вимоги ОСОБА_2 є безпідставними.

Оскаржувані дії були вчинені державним виконавцем відповідно до закону, внаслідок чого скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про задоволення скарги посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що державний виконавець неправильно обчислив заборгованість за аліментами за період з серпня 2018 року до вересня 2019 року, разом із тим, суд не врахував норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість скарги.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Волочиський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (далі - Відділ ДВС) подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, вказуючи на її законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Заслухавши учасника судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися вимоги скарги та заперечення Відділу ДВС, неправильно витлумачив норми ст. 195 СК України та не дотримався приписів ст.ст. 447, 451 ЦПК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

24 вересня 2018 року Волочиський районний суд Хмельницької області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на малолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 серпня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

На підставі цього судового наказу державний виконавець постановою від 9 листопада 2018 року відкрив виконавче провадження №57642546.

Протягом серпня 2018 року - вересня 2019 року на виконання цього судового ОСОБА_3 сплатив аліменти на дитину: 21 листопада 2018 року - 2 000 грн, 11 грудня 2018 року - 2 500 грн, 8 січня 2019 року - 1 013 грн 50 коп., 4 лютого 2019 року - 1 020 грн, 6 березня 2019 року - 1 020 грн, 5 квітня 2019 року - 1 020 грн, 6 травня 2019 року - 1 050 грн, 11 червня 2019 року - 1 020 грн, 28 серпня 2019 року - 1 050 грн, 17 вересня 2019 року - 3 000 грн.

24 вересня 2019 року державний виконавець склав розрахунок заборгованості по аліментам, згідно якого розмір заборгованості ОСОБА_3 за аліментами на дитину склав 4 843 грн. При цьому державний виконавець обчислив заборгованість за серпень, вересень, жовтень 2018 року та липень, серпень 2019 року виходячи із середньої заробітної плати працівника для Волочиського району Хмельницької області, а заборгованість за листопад, грудень 2018 року та січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, вересень 2019 року виходячи з 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

На час звернення ОСОБА_2 з заявою про видачу судового наказу (17 серпня 2018 року) ОСОБА_3 не був працевлаштований. З 5 липня до 5 вересня 2019 року ОСОБА_3 працював у Приватно-виробничій торгівельній фірмі «Корона» на посаді водія-експедитора, а з 17 вересня 2019 року - працює водієм автотранспортних засобів у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Гілея». За місцем роботи ОСОБА_3 нараховувалася та виплачувалася заробітна плата.

Застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України).

За змістом ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Із положень ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону №1404-VIII слідує, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, в тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як передбачено ч.ч. 1, 3 ст. 71 Закону №1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Аналогічні положення містяться у пункті 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерств юстиції України від 2 квітня 2012 року №5122/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1302/29432).

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що у випадку виникнення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), під час примусового виконання судового рішення державний виконавець обчислює розмір цієї заборгованості в порядку, передбаченому ст. 195 СК України.

Зокрема, заборгованість визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу) платника аліментів, при цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а якщо платник аліментів не працював, то заборгованість визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що протягом серпня 2018 року - серпня 2019 року ОСОБА_3 не сплачував аліменти на дитину за судовим рішенням у повному розмірі, внаслідок чого виникла заборгованість за аліментами.

У період з 17 серпня 2018 року до 5 липня 2019 року ОСОБА_3 не працював, а тому в цей період заборгованість за аліментами мала бути визначена державним виконавцем виходячи із середньої заробітної плати працівника для Волочиського району Хмельницької області (на підставі даних Державної служби статистики України), а не з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, для визначення заборгованості не мала правового значення та обставина, що у цей період ОСОБА_3 частково сплачував аліменти в добровільному порядку.

У період з 5 липня до 5 вересня 2019 року та з 17 вересня 2019 року ОСОБА_3 був працевлаштований і отримував за місцем роботи заробітну плату, внаслідок чого розмір аліментів мав бути обчислений державним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу) боржника, разом із тим, цей розмір не міг бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

Оскільки чинним законодавством не визначено термін внесення щомісячних платежів зі сплати аліментів, то ці платежі повинні бути здійснені платником не пізніше останнього дня місяця, за який сплачуються аліменти. Натомість державний виконавець вніс у розрахунок заборгованості по аліментах від 24 вересня 2019 року заборгованість за вересень 2019 року, хоча строк сплати цього платежу ще не настав.

Крім того, державний виконавець обчислив заборгованість за липень, серпень 2019 року (ІІІ квартал) виходячи із середньої заробітної плати працівника для Волочиського району Хмельницької області за ІІ квартал (7 508 грн).

Отже, зроблений 24 вересня 2019 року державним виконавцем розрахунок заборгованості по аліментах, які стягувалися з ОСОБА_3 на підставі судового наказу Волочиського районного суду Хмельницької області від 24 вересня 2018 року, за період 17 серпня 2018 року до 24 вересня 2019 року є неправильним і таким, що не відповідає вимогам закону, а тому дії державного виконавця з його складання є неправомірними.

Висновок суду першої інстанції про те, що оскаржувані дії були вчинені державним виконавцем відповідно до закону, не відповідають фактичним обставинам справи.

ОСОБА_2 оскаржила дії державного виконавця щодо складання розрахунку заборгованості по аліментам від 24 вересня 2019 року в цілому, внаслідок чого посилання суду на принцип диспозитивності цивільного судочинства як підставу для відмови в задоволенні скарги не ґрунтуються на законі.

Разом із тим, суд першої інстанції правомірно керувався тим, що визначення заборгованості за аліментами з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу ) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховується для обчислення пенсії для відповідного регіону, не передбачене чинним законодавством, а тому в указаній частині вимоги ОСОБА_2 є безпідставними.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Не врахувавши вказаних обставин і норм чинного законодавства, суд першої інстанції помилково виходив з того, що скарга ОСОБА_2 на дії державного виконавця є необґрунтованою.

Ухвала суду не відповідає вимогам закону, тому в силу ч. 1 ст. 376 ЦПК України вона підлягає скасуванню з постановленням ухвали про часткове задоволення скарги.

Щодо судових витрат

Скаргу на дії державного виконавця задоволено, внаслідок чого з Відділу ДВС на користь ОСОБА_2 слід присудити 384 грн 20 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390, 451, 452 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення з цього питання.

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати дії заступника начальника Волочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Стаднічука Василя Сергійовича щодо складання розрахунку заборгованості по аліментам від 24 вересня 2019 року при примусовому виконанні судового наказу Волочиського районного суду Хмельницької області від 24 вересня 2018 року №671/1602/18, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неправомірними.

Зобов`язати заступника начальника Волочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Стаднічука Василя Сергійовича визначити заборгованість за аліментами на дитину, що стягуються з ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №57642546, за період з серпня 2018 року до вересня 2019 року відповідно до вимог статті 195 Сімейного кодексу України.

Стягнути з Волочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (місцезнаходження - 31200, Хмельницька область, місто Волочиськ, вулиця Лисенка, 4; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 34708052) на користь ОСОБА_2 (місце проживання - АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) 384 гривні 20 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 січня 2020 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Павлова А.С.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 81