Справа № 226/2029/20
Провадження №2/226/702/2020

УХВАЛА

про забезпечення позову

26.08.2020 Димитровський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Салькової В.С., за участю секретаря судового засідання Козлової Д.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

25.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Одночасно із пред`явленням позову позивачем в окремій заяві висловлено вимогу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення загальною площею 231,1 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , яке знаходиться у володінні ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В обґрунтування вимоги про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на те, що спірне приміщення придбано у період його шлюбу з ОСОБА_2 , остання наразі позбавила його права користуватися приміщенням, між ним та відповідачем немає згоди на поділ майна, відповідач може продати приміщення, що ускладнить в подальшому виконання рішення.

Як встановлено частиною першою статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 в п. 4 роз`яснює, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п.6 вказаної вище постанови, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.08.2020 №221161841 нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , підстава виникнення права власності договір купівлі продажу від 19.08.2005.

За таких обставин, враховуючи викладене, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчившись, що між сторонами дійсно виник спір, з`ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню у визначений позивачем спосіб.

З урахуванням природи спірних відносин, що виникли між сторонами, способу забезпечення позову, відсутності у суду даних про вчинення позивачем дій щодо зловживання процесуальними правами, підстав для застосування зустрічного забезпечення у відповідності до ст.154 ЦПК України суд не вбачає.

Разом із тим, зміст статті 317 ЦК України передбачає право власника володіти, користуватися та розпоряджатися майном, де під розпорядженням розуміється і відчуження, тому саме заборона розпорядження є належним заходом забезпечення позову у даній справі.

У зв`язку з викладеним суд вважає за доцільне залишити ОСОБА_2 право користування спірним об`єктом нерухомості, заборонивши розпорядження ним.

Керуючись ст.ст.149-152 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про забезпечення позову в цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони розпорядження майном на нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Копію ухвали направити сторонам у справі для відома, Мирноградському міському відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків) для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання і не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: В.С. Салькова