Справа № 444/1697/20
Провадження № 2/444/808/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

25 серпня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Усманова З.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

29.07.2020 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.

25.08.2020 року ухвалено проводити заочний розгляд справи.

Позивач свої позовні вимоги у позовній заяві мотивував тим, що він є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 . Вказав, що відповідач з березня 2019 року проживає окремо від позивача. Позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком.

Відповідач відзиву на позов не подав.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце його проведення, однак подав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримав повністю, просив задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази.

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.04.2019 року та від 27.06.2019 року будинок в АДРЕСА_1 в цілому належить позивачу.

Відповідно до вироку Жовківського районного суду від 20.03.2019 року встановлено, що 27.02.2019 року близько 01 год., знаходячись в АДРЕСА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 наніс один удар правою рукою стиснутою в кулак в область грудей і спричинив позивачці легке тілесне ушкодження. Відповідача ухвалено визнати винним та засудити за ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до постанови Жовківського районного суду від 20.03.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2КУпАП відносно позивачки.

Відповідно до рішення Жовківського районного суду Львівської області від 08.07.2019 року розірвано шлюб між сторонами.

Згідно довідок Туринківської сільської ради про склад сім"ї, виданих 31.10.2019 року, 29.11.2019 року, 27.12.2019 року, 30.01.2020 року, 27.02.2020 року, 27.03.2020 року за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований, але не проживає.

Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 31.10.2019року в житловому будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає.

Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 29.11.2019 року в житловому будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає.

Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 27.12.2019року в житловому будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає.

Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 30.01.2020 року в житловому будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає.

Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 27.02.2020 року в житловому будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає.

Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 27.03.2020 року в житловому будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає.

Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 21.08.2020 року в житловому будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Виходячи із змісту норм ст.ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до роз`яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" з наступними змінами при вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно з`ясовувати причини відсутності особи у жилому приміщенні понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

З Актів обстеження матеріально-побутових умов та довідок Туринківської сільської ради про склад сім"ї, виданих 31.10.2019 року, 29.11.2019 року, 27.12.2019 року, 30.01.2020 року, 27.02.2020 року, 27.03.2020 року, вбачається, що відповідач за адресою реєстрації не проживає більше року.

Таким чином, судом встановлено факт відсутності відповідача у житловому будинку протягом тривалого часу та суду не наведено доказів поважності такої тривалої відсутності.

За таких обставин позовну вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, слід задовольнити.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 321, 391 ЦК України, ст. ст. 5, 13, 81, 82, 247, 258, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком в АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Одночасно роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга подається Львівському апеляційному суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Головуючий Оприск З. Л.