Єдиний унікальний номер 725/1860/20
Номер провадження 2/725/303/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2020 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А., За участю секретаря: Майстрюк В.О.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення коштів на оперативне лікування, як додаткові витрати на утримання матері, викликані тяжкою хворобою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення коштів на оперативне лікування, як додаткові витрати на утримання матері, викликані тяжкою хворобою у розмірі 331 648 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що відповідач матеріальну допомогу добровільно не надає, не підтримує будь-які стосунки та відмовляється спілкуватися. Проте має постійну роботу та доходи у вигляді заробітної плати, має добрі матеріальні статки, щоб оплатити кошти на операцію.

Позивач є пенсіонером МВС України та відповідно до довідки МСЕК №222970 від 28.05.2020 року є інвалідом 2 групи.

Зазначила, що має двох дітей: сина ОСОБА_4 та доньку ОСОБА_5 .

Окрім того, позивач посилається на те, що у неї відсутні кошти, необхідні для оплати операції по ендопротезуванню обох колінних суглобів, оскільки окрім пенсії інші доходи відсутні.

Відповідач позов не визнає.

Вислухавши поясненняпозивача, представника позивача,які підтримали позов, представника відповідача, який повністю заперечував проти задоволення позовних вимог, всебічно і повно з`ясувавши обставини справи та дослідивши відповідні докази, суд дійшов наступного висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 , яка є матір`ю відповідача ОСОБА_4 , є пенсіонером, отримує пенсію за вислугою років по лінії Міністерства внутрішніх справ України в розмірі 5191,59 грн. щомісячно, інших джерел доходу не має, згідно довідки МСЕК №222970 від 28.05.2004 року є інвалідом 2 групи захворювання, безстроково.

Згідно консультативних висновків від 12.07.2016 року та 18.03.2019 року встановлений діагноз деформуючий остероз обох колінних суглобів ІІІ рентген стадія. Виражена згинально-розгинальна контрактура лівого колінного суглобу та помірно виражена правого. Варусна деформація лівої нижньої кінцівки за рахунок сегменту гомілки. Позиційне укорочення лівої нижньої кінцівки на 1,5 см. Виражений больовий синдром. Атрофія м`язів лівого стегна та гомілки. Порушення статико-динамічної функції. Рекомендовано ендопротезування обох колінних суглобів. Рекомендовано ендопротезування обох колінних суглобів.

Згідно рахунку №17 від 13.02.2020 року ТОВ «Центр травматології та ортопедії» вартість проведення операції по ендопротезування обох колінних суглобів становить 40 000 гривень.

Відповідно до рахунку №9 від 13.02.2020р. ПП ОСОБА_6 вартість комплектуючих для ендопротезування обох колінних суглобів становить 291 648 гривень.

Відповідачем надано як доказ, відповідь на запит адвоката від 05.06.2020 року №1237 від ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня», згідно якої на балансі ОКНП «Чернівецької обласної клінічної лікарні» знаходяться 2 (два) комплектуючих для ендопротезування колінних суглобів в межах бюджетної програми реабілітації інвалідів.

Представник позивача, надала пояснення, що позивач не довіряє професійності лікарів в ОКНП «Чернівецької обласної клінічної лікарні», тому не погоджується та відмовляється від ендопротезування обох колінних суглобів в даній лікарні.

Частиною другою статті 51 Конституції України встановлено обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно, до ст. 203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Так, непрацездатними громадянами в розумінні ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Суд вправі зобов`язати дітей прийняти участь у фактично понесених витратах батьків, що були викликані вищевказаними обставинами, так і у витратах, що необхідно буде здійснити в майбутньому. Такими витратами можуть бути, зокрема, витрати по здійсненню майбутньої операції, направлення для лікування у відповідний санаторій тощо. Сторона, яка звертається в суд з вимогою до дітей, про понесення нею додаткових витрат на утримання, зобов`язана надати докази, що підтверджують суми фактично понесених витрат, або надати обґрунтований висновок щодо майбутніх витрат.

При стягненні коштів на оплату додаткових витрат по утриманню батьків, суд залучає до справи всіх повнолітніх дітей батьків (батька, матері) незалежно від того чи був до них пред`явлений позов.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Як вбачається, позивачем в порушення вимог статті 81 ЦПК України не надано допустимих та належних доказів, які б підтверджували реальну вартість проведеного оперативного втручання.

Крім того, судом встановлено, що на балансі ОКНП «Чернівецької обласної клінічної лікарні» знаходяться 2 (два) комплектуючих для ендопротезування колінних суглобів в межах бюджетної програми реабілітації інвалідів, однак від отримання даних комплектуючих позивач відмовляється, тим самим зловживаючи своїм правом на отримання медичної допомоги в безкоштовному порядку.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, враховуючи, що позивачем не надано будь-яких належних, допустими та достовірних доказів на підтвердження його потреби у матеріальній допомозі, наявність можливості проведення безкоштовного оперативного втручання позивачеві, керуючись принципами змагальності та диспозитивності цивільного процесу, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263, 264, 265, 266, 268, 273, 274, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 до ОСОБА_4 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 про стягнення коштів на оперативне лікування, як додаткові витрати на утримання матері, викликані тяжкою хворобою - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя: Стоцька Л.А.