РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/4785/20

Провадження № 2-о/638/135/20

27.08.2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

за участю секретаря Жакун Н. О.

з участю судового розпорядника Зміївської О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління ДМС у Харківській області про встановлення факту постійного проживання на території України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Сухарко А. В. 31.03.2020 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кремінна Луганської області, на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. Свої заявлені вимоги обґрунтовує тим, що був народжений та документований паспортом громадянина СРСР у м. Кремінна Луганської області, натомість, незважаючи на факт його проживання в України станом на 1991 року він не був документований паспортом громадянина України. На теперішній час заявнику необхідно встановити факт того, що він постійно проживав на території України на момент проголошення незалежності - 24 серпня 1991 року й на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» - 13 листопада 1991 року, так як на підставі нього він зможе набути громадянство України, отримати загальногромадянський паспорт громадянина України та мати змогу реалізувати свої майнові та немайнові права. Просить суд заяву задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Сухарко А. В. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі та участі заявника, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Головне управління ДМС у Харківській області в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на заяву ОСОБА_1 , згідно якого просить суд прийняти законне та обґрунтоване рішення по справі.
Суд, дослідивши доводи заявника та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до частин 1, 2 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Кремінна Луганської області, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , видана Кремінським рай бюро ЗАГС Луганської області (а. с. 7).
З 31.08.1977 року (наказ про зарахування №48 від 31.08.1977 року) по 26.06.1984 року (наказ про відрахування №27 від 26.06.1984 року) ОСОБА_1 навчався у середній школі №5 м. Кремінна, під час навчання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка-підтвердження №13 від 22.01.2020 року, видана Кремінською школою-гімназією Кремінської районної ради Луганської області, яка є правонаступником середньої школи №5 м. кремінна Луганської області з 25.02.2010 року (а. с. 8).
11.06.1984 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про восьмирічну освіту серії НОМЕР_2 (а.с.19-20).
В період з 01.09.1984 року (наказ про зарахування №119 від 24.08.1984 року) по 01.03.1988 року (наказ про присвоєння кваліфікації «Фельдшер» №89 від 01.03.1988 року) ОСОБА_1 навчався в Кремінському медичному училищі по спеціальності «Лікувальна справа», про що свідчить відповідь Комунального закладу «Кремінський медичний коледж» від 22.01.2020 року №19 (а. с. 21).
01.03.1988 року ОСОБА_1 отримав диплом фельдшера серії ЛТ №964410, реєстраційний номер НОМЕР_3 (наказ №89 від 01.03.1988 року).
07.07.1988 року ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_3 , про що складено актовий запис №98 від 07.07.1988 року, складений Кремінським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області.
30.01.1985 року заявник був приписаний до призовної дільниці за місцем проживання: АДРЕСА_1 , та направлений на проходження строкової військової служби 09.07.1988 року.
В період з 09.07.1988 року по 30.03.1990 року ОСОБА_1 проходив строкову військову службу.Після проходження строкової військової служби ОСОБА_1 став на військовий облік до Кремінського РВК та перебував в ньому з 24.06.1990 року по 19.07.1996 року, після чого виїхав до іншого місця реєстрації у м. Харків, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_4 , виданого 08.07.1988 року Кремінським РВК та взятий на облік Дніпровського РВК м. Харків, що підтверджується інформацією, наданою Рубіжансько-Кремінським об`єднаним міським військовим комісаріатом Луганської області від 13.07.2020 року №4/2318.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у заявника народився син - ОСОБА_4 , про що складено актовий запис №400, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Кремінського районного управління юстиції в Луганській області, місце народження місто Кремінна Луганської області (а. с. 39).
04.02.1991 року ОСОБА_1 було вручено мобілізаційний припис.
07.12.1992 року заявник ОСОБА_1 проходив медичний огляд в Кремінській районній лікарні, про що йому видана довідка №998 (а. с. 40-41).
23.11.1993 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано, про що складено актовий запис №201, складений Кремінським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу ІІІ- НОМЕР_6 від 23.11.1993 року (а.с. 42).
З 1991 року по 1996 рік ОСОБА_1 навчався на заочному відділенні у Слов`янському державному педагогічному інституті за спеціальністю дефектологія та здобув кваліфікацію вчителя допоміжної школи, олігофоренопедагога дошкільних закладів та отримав диплом спеціаліста встановленого зразка НОМЕР_7 та додаток до нього, реєстраційний № НОМЕР_8 , про що свідчить відповідь Державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет» від 29.01.2020 року №69-14-12 (а. с. 43).
15.04.1994 року Кремінським районним відділом УМВС України в Луганській області було здійснено вклеювання фотокартки по досягненню 25 річного віку до паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить лист Управління державної міграційної служби України в Луганській області від 12.02.2020 року (а. с. 46).
Заявник ОСОБА_1 з 17.12.1996 року зареєстрований у АДРЕСА_2 , про що свідчить інформаційна довідка з Реєстру територіальної громади міста Харкова (а. с. 45).
На теперішній час ОСОБА_1 втратив паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, а паспорт громадянина України своєчасно не оформив.
Згідно із статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися з фактом постійного проживання на території України в певний час.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.
Відповідно до пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 року.
У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
У відповідності до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Із відповіді Головного управління ДМС у Харківській області від 31.03.2020 року вбачається, що громадянин ОСОБА_1 прибув 17.12.1996 року на територію Харківської області по паспорту громадянина колишнього СРСР зразка 1974 серії НОМЕР_9 , виданому 24.01.1985 року Кремінським РВВС Ворошиловградської області з м. Кремінна Луганської області, встановити або спростувати його факт належності до громадянства України не вбачається можливим, а тому заявнику рекомендовано звернутись до УДМС України в Луганській області.

Згідно відповіді Головного управління ДМС в Луганській області від 31.03.2020 року вбачається, підтвердити належність ОСОБА_1 до громадянства України не є можливим, так як в УДМС відсутні відомості щодо його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року (13.11.1991 року), паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувався.

Встановлення юридичного факту, необхідно для набуття ОСОБА_1 громадянство України, отримання загальногромадянського паспорту громадянина України та набуття можливості реалізовувати свої майнові та немайнові права, а тому заява про встановлення юридичного фактумає для заявника юридичне значення.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що заява ОСОБА_6 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 11-13, 81, 265, 293, 315 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління ДМС у Харківській області про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кремінна Луганської області, на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: