УХВАЛА

Іменем України

26 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 462/1829/16-ц

провадження № 61-7512вно20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Олійник А. С. (суддя-доповідач)

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви про перегляд за нововиявленими обставинами

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 рокуз підстави наявності істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як на новиявлені обставини ОСОБА_2 посилається на таке.

Спірна споруда збудована на її земельній ділянці, не є нерухомим майном, тому таке будівництво проводиться без одержання дозволів.

ОСОБА_2 посилається на те, що випадково знайшла ухвалу Вищого адміністративного суду України від 18 травня 2017 року, згідно з якою касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а постанову Залізничного районного суду м. Львова від 16 листопада 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року залишено без змін. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 16 листопада 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року, в позові ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про зобов`язання Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради розглянути його заяву про надання дозволу на експлуатацію самочинно реконструйованого сараю, прийняття рішення по суті без надання згоди співвласників будинковолодіння на АДРЕСА_1 , надання дозволу на технічну експлуатацію самочинного будівництва без згоди співвласників відмовлено.

Зазначає, що знайдена випадково ухвала Вищого адміністративного суду України від 18 травня 2017 року захищає її права.

З огляду на зазначене просила переглянути постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року за нововиявленими обставинами та скасувати її, скасувати рішення Залізничного районного суду міста Львова від 03 травня 2017 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 06 липня 2017 року, ухвалу Вищого адміністративного суду України від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Короткий зміст судового рішення суду касаційної інстанцій

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 06 липня 2017 року скасовано, рішення Залізничного районного суду міста Львова від 03 травня 2017 року залишено в силі.

Верховний Суд виходив з того, що через самовільно влаштовану відповідачем споруду позивач не має доступу до газового крана, належного йому сараю, який позначений літ. «Е» на технічному плані, не має доступу для його обслуговування та здійснення ремонту, споруда пошкоджує стан його сараю та будинку через постійні замокання. Суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, дослідив докази у справі, надав їм оцінку, правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які регулюють відносини власності, та вирішив тривалий спір між сторонами, що відповідає завданням цивільного судочинства.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2020 року відкрито провадження у справі за нововиявленими обставинами, справу призначено до судового розгляду.

У липні 2020 року справу передано до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала відзив на заяву про перегляд за нововиявленими обставинами

Відзив на заяву мотивований тим, що оскаржувана постанова є законною, ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Верховний Суд ухвалив постанову з урахуванням усіх обставин справи, з додержанням законності, справедливості та балансу інтересів сторін.

Заява ОСОБА_2 грунтується на обставинах, які досліджувалися у цій справі.

ОСОБА_2 не довела, що існують докази, про які вона раніше не знала, але вони могли б призвести до іншого результату судового розгляду. Її заява є лише спробою уникнути виконання рішення з демонтажу самочинних незаконних споруд.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 і ОСОБА_4 є співвласниками будинковолодіння АДРЕСА_1 . Вони зареєстровані за цією адресою.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 17 жовтня 2003 року встановлено порядок користування житловими приміщеннями. Виділено у користування ОСОБА_2 жиле приміщення під літ. «1-6» площею 12,3 кв. м, літ. «1-5» площею 10,6 кв. м, сарай літ. «Б», а ОСОБА_1 - сарай літ. «Е».

Згідно з актом-попередженням ЛКП «Скнилівок» від 14 листопада 2013 року та протоколом ЛКП «Скнилівок» від 18 листопада 2013 року встановлено порушення ОСОБА_2 статті 150 КУпАП (самочинне будівництво господарської споруди без фундаменту між стіною житлового будинку на АДРЕСА_1 , існуючою цегляною огорожею будинковолодіння АДРЕСА_2 та стіною сараю літ. «Е» на АДРЕСА_1 , накрита металом, з металевими воротами).

Відповідно до постанови адміністративної комісії при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради від 21 листопада 2013 року № 206 встановлено порушення ОСОБА_2 пункту 21.1.31 Правил благоустрою м. Львова, зокрема самочинне встановлення господарської споруди, накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Доказів про сплату штрафу немає.

Згідно з актом ЛКП «Скнилівок» від 11 грудня 2013 року на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності та у спільному користуванні співвласників будинку, між стіною цього житлового будинку, існуючою цегляною огорожею будинковолодіння на АДРЕСА_2 та стіною сараю літ. «Е» ОСОБА_2 встановила господарську споруду, яка накрита металом, з металевими воротами.

Міжвідомча комісія рекомендувала зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати вказану споруду, що підтверджується витягом із протоколу засідання міжвідомчої комісії від 17 грудня 2013 року № 39.

Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 23 грудня 2013 року № 802 «Про самочинне будівництво, здійснене ОСОБА_2 » зобов`язано ОСОБА_2 у термін до 10 лютого 2014 року демонтувати самочинно встановлену господарську споруду. Розпорядження не виконано.

За ці дії відповідач була притягнена до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП «Порушення державних стандартів, норм і правил у сфері населених пунктів, правил благоустрію територій населених пунктів».

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року, у позові Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про демонтаж спірної самочинно влаштованої господарської споруди відмовлено. Цим судовим рішенням встановлено, що спірна споруда не є нерухомим майном, а тому немає підстав для застосування до цих правовідносин статті 376 ЦК України.

Суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що згідно з повідомленням сторін ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 117).

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Верховний Суд зазначає, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Отже, необхідними умовами для визначення відповідної обставини нововиявленою є те, що вона існувала на час розгляду справи; ця обставина не могла бути відома заявникові на час розгляду справи; вона входить до предмета доказування у справі та може вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової позовної вимоги або інших вимог на стадії виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (справа «Пономарьов проти України» (CASE «PONOMARYOV v. UKRAINE»), рішення від 03 квітня 2008 року).

Верховний Суд зазначає, що посилання на випадково знайдену ухвалу Вищого адміністративного суду України від 18 травня 2017 рокує необгрунтованими, оскільки ця ухвала не є істотною обставиною для справи, отже, і не є нововиявленою відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК УКраїни.

Верховний Суд не бере до уваги посилання ОСОБА_2 як на нововиявлені обставини на те, що спірна споруда, збудована на її земельній ділянці, не є нерухомим майном, тому таке будівництво проводиться без одержання дозволів, оскільки ці обставини були досліджені судами під час розгляду спору і не впливають на юридичну оцінку обставин у цій справі.

Верховний Суд звертає увагу, що предметом спору у цій справі є демонтаж самочинно побудованої господарської споруди, розташованої на АДРЕСА_1 , яка використовується як гараж, а у справі, на яку посилається ОСОБА_2 - зобов`язання Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на експлуатацію самочинно реконструйованого сараю.

Верховний Суд зазначає, що встановлені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18 травня 2017 року обставини не спростовують фактів, покладених в основу постанови Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року, та не впливають на викладені у цій постанові висновки, оскільки спір у справі № К/800/11539/16 стосувався надання дозволу на експлуатацію самочинно реконструйованого ОСОБА_1 сараю. У справі, що розглядається, предметом спору є збудована ОСОБА_2 господарська споруда, яка використовується як гараж.

Обставини, на які посилається ОСОБА_2 у заяві про перегляд постанови у зв`язку з нововиявленими обставинами, не є нововиявленими, оскільки грунтуються на обставинах, які неодноразово досліджувалися у цій справі, зокрема при перегляді в касаційному порядку.

Доводи заяви зводяться до незгоди із судовим рішенням, переоцінки доказів у справі, не спростовують мотивів та висновків Верховного Суду.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Оцінивши доводи заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинамита залишення судового рішення в силі.

Керуючись статтями 400, 419, 423, 429 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року.

Постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А. С. Олійник

Судді: І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко