печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Шевченко Т.В.

справа № 753/23243/19-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль»

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» про визнання договору застави припиненим

представник позивача ОСОБА_2

представник відповідача Майтапова В.Ю.

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про визнання договору застави припиненим.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.06.2008 року між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та позивачем укладений кредитний договір № , згідно з яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 37 400 доларів США, зі сплатою процентів у розмірі 13,8% річних з кінцевим строком повернення 04.06.2015 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 04.06.2008 року між відповідачем та позивачем укладено договір застави транспортного засобу № 29978/2548/322904, згідно з яким позивач передав в заставу відповідачу належне йому на праві власності майно, а саме, автомобіль марки Honda Accord, рік випуску 2008, двигун № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 (надалі за текстом - заставлене майно). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.02.2018 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен банк Аваль» з вимогами до позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Враховуючи викладене, позивач вважає, що, обставини, встановлені зазначеним судовим рішенням, яке набрало законної сили, є преюдиційними у цій справі, у зв`язку із чим застава, яка є похідною від основного зобов`язання, підлягає припиненню.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.12.2019 року позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва (а.с. 29-30).

Ухвалою суду від 10.02.2020 року відкрито провадження у справі в порядку позовного (спрощеного) провадження.

13.05.2020 року до суду від представника відповідача Майтапової В.Ю. надійшов відзив на позов, в якому відповідач позовні вимоги не визнає з огляду на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У кредитора за договором залишається право вимоги до боржника, а боржник не звільняється від обов`язку розрахуватися з кредитором, відповідне право вимоги залишається навіть після спливу строку, встановленого договором для виконання зобов`язання, оскільки боржник може добровільно виконати зобов`язання. При цьому, позивачем не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів, що підтверджують факт повного фактичного виконання зобов`язань за кредитним договором чи інших обставин припинення зобов`язання, отже зобов`язання, яке є похідним від основного зобов`язання не може бути припиненим.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 14.06.2008 року між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» (змінило найменування на ПАТ «Райффайзен банк Аваль») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № , згідно з яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 37 400 доларів США, зі сплатою процентів у розмірі 13,8% річних з кінцевим строком повернення 04.06.2015 року (а.с. 16-21).

У цей же день між тими ж сторонами укладено договір застави транспортного засобу № 29978/2548/322904, предметом якого є транспортний засіб марки Honda Accord, рік випуску 2008, двигун № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , належний на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 10-15).

Крім того, 13.04.2009 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № від 04.06.2008 року, відповідно до умов якої сторони досягли згоди щодо врегулювання кредитної заборгованості шляхом збільшення строку кредитування на 5 місяців, також ОСОБА_1 були надані кредитні канікули на період з 13.04.2009 року по 13.04.2010 року (а.с. 22-24).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.02.2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ ««Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено у зв`язку із пропуском строку позовної давності (а.с. 21-23).

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини, встановлені вказаним рішенням суду не підлягають доказуванню.

Відповідно до п. 3.3 кредитного договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється позичальником шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів протягом всього строку дії договору згідно Графіку. За рахунок кожного платежу здійснюється погашення щомісячних процентів за користування кредитом та погашення частини кредиту. Платіж рівними частинами розраховується таким чином, щоб всі щомісячні платежі при фіксованій процентній ставці були рівними на весь період дії Договору.

Пунктами 1.1 та 2.1 договору застави передбачено, що заставодавець для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань перед заставодержателем за кредитним договором № від 04.06.2008 року, передає у заставу заставодержателю належне йому на праві власності майно - автомобіль марки Honda Accord, рік випуску 2008, двигун № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Вказаним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.02.2018 року встановлено, що сума заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Райффайзен банк Аваль» за кредитним договором № від 04.06.2008 року станом на 28.10.2016 року становить 1 641 948 грн. 93 коп., яка складається з: 910 771 грн. 62 коп. - сума заборгованості за кредитом, 731 177 грн. 31 коп. - сума заборгованості за відсотками. Даний розрахунок заборгованості перед банком позивачем не спростований.

Згідно з ч. 1 ст. 509 та ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України).

Спливу позовної давності як підстави для припинення зобов`язання норми глави 50 «Припинення зобов`язання» ЦК України не передбачають.

При цьому відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються ст. 267 ЦК України.

Згідно з приписами ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

У зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку.

Однак за змістом ст. 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (ч. 3 ст. 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (ч. 5 ст. 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (ч. 1 ст. 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.

Отже, ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (ч. 2 ст. 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється.

Вказана правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду України України від 15 травня 2017 року у справі № 6-786цс17.

Відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Підстави припинення застави визначенні у ст. 28 Закону України «Про заставу» відповідно до якої застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

Таким чином, вказаною нормою не передбачено такої підстави для припинення застави як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимоги кредитора за основним зобов`язанням.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем за подання позову, йому не відшкодовуються.

Керуючись ст. 256, 266, 267, 509, 526, 598 ЦК України, ст. 12, 13, 16, 19, 81, 82,141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» про визнання договору застави припиненим - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач : Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль»: 01011, м. Київ, вул. Лєскова,9, .

Суддя О.В.Батрин