ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року

м. Харків

справа № 619/4615/19

провадження № 22-ц/818/1966/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Коваленко І.П., Котелевець А.В.,

сторони справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області, ухвалене 27 грудня 2019 року у складі судді Болибока Є.А.,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.08.2008 в розмірі 68 433 грн 60 коп.

Позов мотивований тим, що 01.08.2008 між Банком та відповідачем укладений кредитний договір № б/н, за яким ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 31.08.2019 утворилася заборгованість у розмірі 68 433 грн 60 коп., яка складається з: 4442 грн 80 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 55 485 грн 77 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5 008 грн 19 коп. - заборгованість за пенею та комісією та штрафів: 250 грн фіксована частина, 3246 грн 84 коп. - процентна складова.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.08.2008 в розмірі 4442 грн 80 коп. та судовий збір в сумі 115 грн 26 коп. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що на підтвердження укладення між сторонами кредитного договору й отримання ОСОБА_1 кредитних коштів Банк надав підписану відповідачем анкету-заяву від 01.08.2008, Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Підписана ОСОБА_1 анкета-заява від 01.08.2008 не включає в себе умови про сплату процентів за користування коштами та неустойки за порушення грошових зобов`язань. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Тому суд уважав, що надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 01 серпня 2008 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, тому у стягненні зазначених сум відмовлено. При цьому суд також посилався на те, що Банком заявлена вимога про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, а вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), позивач не пред`явив. В рішенні суд посилався на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

В апеляційній скарзі Крилова О.Л., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні відсотків, пені, штрафів, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити. У якості доводів апеляційної скарги посилається на те, що постанова Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17, на яку посилається суд першої інстанції, не може бути застосована, оскільки у справі № 342/180/17 відповідач заперечував погодження умов кредитування, наданих банком до позовної заяви. ОСОБА_1 у встановленому порядку укладений з Банком Договір не оспорив, не заперечував його укладення. До позовної заяви Банком, окрім зазначених судом документів, була також надана підписана ОСОБА_1 довідка про умови кредитування, яка містить умови договору про сплату процентів за користування коштами, визначає їх розмір та встановлює розмір неустойки за порушення грошових зобов`язань.

ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надав.

Третього квітня 2020 року Кураксіна Ольга Ігорівна, яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», надала письмові пояснення до апеляційної скарги, у яких наполягала на її задоволенні. У поясненнях представник Банку посилається на те, що наданою Банком довідкою про умови кредитування визначений розмір процентів за користування ОСОБА_1 коштами в розмірі 22,8% на рік (1,9% на місяць). Кредитна картка видавалась відповідачу строком до січня 2013 року, тому розмір процентів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 за період з 05.09.2008 - 4246 грн 48 коп. Також підписана відповідачем довідка містить умову про сплату на користь Банку комісії у розмірі 1 % на місяць і штрафів 250 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків. Тому з ОСОБА_1 на користь Банку підлягає стягненню також 2310 грн 36 коп. комісії і штрафів 250 грн фіксована частина і 549 грн 98 коп. - процентна складова.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши й обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, 1 серпня 2008 року між сторонами у справі був укладений договір без номеру шляхом підписання ОСОБА_1 заяви, за умовами якої він виявив бажання отримати в Банку платіжну картку кредитка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом у розмірі 5000 грн. Своїм підписом у заяві ОСОБА_1 підтвердив, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами заява складає договір про надання банківських послуг. Також своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 21-22).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для застосування до виниклих між ОСОБА_1 і Банком правовідносин постанови Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та недоведеність узгодження із ОСОБА_1 розміру процентів за користування коштами й неустойки.

У справі № 342/180/17 відповідач заперечувала ознайомлення її при підписанні анкети-заяви з Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, наданими разом із позовною заявою. ОСОБА_1 таких заперечень ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надавав, тому підстав уважати, що надані Банком у справі № 619/46515/19 Умови та Правила надання банківських послуг не є частиною укладеного з ОСОБА_1 договору не було.

До того ж суд першої інстанції не звернув увагу, що підписана ОСОБА_1 заява від 01.08.2008 містить умову про сплату за користування кредитними коштами 1,9 % на місяць на залишок заборгованості та щомісячної комісії у розмірі 1 % (а.с. 21-22). Також Банком разом із позовною заявою надана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що підписана ОСОБА_1 01.08.2008 і містить умови про розмір та порядок сплати неустойки за порушення розміру та строків повернення кредитних коштів (а.с. 23).

З наданого Банком розрахунку вбачається, що останнє повернення ОСОБА_1 кредитних коштів відбулося 14.09.2010 на суму 666 грн. Після цього повернення кредитних коштів та процентів за їх користування не відбувалося, у зв`язку із чим виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4442 грн 80 коп., процентами, комісією, неустойкою (а.с. 12-20).

Тому встановивши, що в ОСОБА_1 утворилась перед Банком заборгованість за тілом кредиту та процентами, комісією, неустойкою, суд помилково відмовив у їх стягненні процентів, комісії, неустойки через неузгодженість умов щодо їх сплати з відповідачем.

Відповідно до п. 9.12 Розділу І Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий самий строк (а.с. 32).

Відповідно до п. 5.4 Розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше наступного дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Згідно з висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 28 березня 2019 року у справі № 14-10цс18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

У справі, що переглядається, строк кредитування ОСОБА_1 Банком був визначений до січня 2013 року згідно з письмовими пояснення представника позивача до апеляційної скарги, тому проценти за користування коштами належить стягнути за період з 05.09.2008 по 31.01.2013 у розмірі 4246 грн 48 коп.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник Банку не оскаржив рішення суду в частині відмови у комісій, жодна зі сторін не оскаржила рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, тому рішення суду першої інстанції в частині в зазначеній частині не переглядається.

Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеняє одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15.

Отже, одночасне стягнення штрафу і пені за порушення одного й того ж грошового зобов`язання не можливо.

Представник Приватбанку ОСОБА_3 в письмових поясненнях до апеляційної скарги зазначає, що стягненню підлягає штраф у розмірі 799 грн 98 коп., з яких 250 грн - фіксована частина, 549 грн 98 коп. - процентна складова.

Тому з ОСОБА_1 на користь Банку підлягає стягненню штраф у визначеному розмірі, а у стягненні пені належить відмовити.

Отже, апеляційна скарга представника Банку підлягає задоволенню, рішення суду в частині відмови у стягненні процентів і неустойки - скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення. З ОСОБА_1 на користь Банку належить стягнути проценти за користування коштами за період з 05.09.2008 по 31.01.2013 у розмірі 4246 грн 48 коп. і 799 грн 98 коп. штрафу. У задоволенні позовних вимог про стягнення пені належить відмовити з інших підстав.

Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За результатами перегляду справи Харківським апеляційним судом позов Банку задоволений на 13,87 %, при подачі позовної заяви Банк сплатив 1921 грн (а.с. 1), тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь Банку 266 грн 44 коп. судового збору замість стягнутих за рішенням суду 115 грн 26 коп. Апеляційна скарга представника позивача визнана судом обґрунтованою на 7,89 %, при її подачі Банк сплатив 2881 грн 50 коп. (а.с. 66), тому з ОСОБА_1 на користь Банку підлягає стягненню 227 грн 35 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити частково.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року змінити, скасувавши в частині відмови у задоволені позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами, пенею, штрафами і в частині стягнення судового збору.

Ухвалити в цій частині нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за процентами за користування кредитним коштами за кредитним договором без номеру від 1 серпня 2008 року за період з 05.09.2008 по 31.01.2013 у розмірі 4246 грн 48 коп. (чотири тисячі двісті сорок шість) гривень 48 (сорок вісім) копійок та 799 (сімсот дев`яносто дев`ять) гривень 98 (дев`яносто вісім) копійок штрафу.

У задоволені позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення пені відмовити з інших підстав.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 266 (двісті шістдесят шість) гривень 44 (сорок чотири) копійки судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 227 (двісті двадцять сім) гривень 35 (тридцять п`ять) копійок судового збору, сплаченого при подачі апеляційного скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 14 квітня 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді І.П. Коваленко

А.В. Котелевець