Справа № 632/1323/20
провадження № 2-о/632/31/20

РІШЕННЯ

Іменем України

31 серпня 2020 р. м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Росоха А.В.,

за участі секретаря судового засідання Венгер В.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Первомайський Харківської області заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, -

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою в порядку окремого провадження про видачу обмежувального припису.

Просить суд, видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання зареєстровано та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 6 (шість) місяців з наступними заборонами:

заборонити ОСОБА_3 на протязі шести місяців наближатися ближче ніж 50 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити ОСОБА_3 , особисто і через третіх осіб переслідувати ОСОБА_1 та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , або контактування через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заяву мотивувала тим, що проживає за вищевказаною адресою разом з сином ОСОБА_4 11 років та донькою ОСОБА_5 , 20 років, де також проживає її чоловік ОСОБА_3 . Квартира придбана у шлюбі та належить їй та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Проте, ОСОБА_3 є жорстокою людиною, протягом спільного життя постійно з неї знущався, застосовував моральний та психологічний тиск на заявника, в присутності дітей, він був домашнім тираном.

ОСОБА_1 декілька разів зверталась до поліції з заявами про протиправні дії відносно неї з боку колишнього чоловіка, його було притягнуто до відповідальності за насилля в сім`ї, але він продовжував вести себе як тиран.

ОСОБА_3 постійно з них знущається, приводить додому іншу жінку, чергову коханку, з якою вони ведуть себе як подружжя на очах у дітей.

Принижує заявницю при цьому при дітях, говорить на неї нецензурні слова, розповідає про неї дітям непристойні речі.

Також ОСОБА_3 постійно ображає та психологічно тисне на дітей, доньку неодноразово доводив до сліз, йому подобаються їхні страждання він отримує при цьому неабияке задоволення.

Іншого житла в заявниці з дітьми, ніж квартира за адресою: АДРЕСА_2 , у них немає.

ОСОБА_3 разом зі своєю коханкою намагаються зробити будь-що, задля того щоб вона з дітьми лишили їм квартиру для проживання і з огляду на такі приниження та образи так і зробила б давно, але їй нікуди з дітьми йти, зарплата не дозволяє їй одночасно знімати квартиру і прокормити двох дітей, при тому що ОСОБА_3 навіть комунальні послуги за квартиру та аліменти на дітей не сплачує.

Таким чином, ОСОБА_3 становить безпосередню небезпеку для заявника та дітей, його поведінка дає підстави побоюватися за їх життя та здоров`я, а тому вважає, що на даний час єдиною можливістю захисту її сім`ї є обмежувальний припис.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник заяву підтримали з підстав, що викладені у такій.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні категорично заперечував вчинення ним домашнього насильства. Просив суд у задоволенні заяви відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, свідків, дослідивши та оцінивши докази у справі у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_3 до травня 2019 року перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області, в шлюбі у них народилась донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вищеказані особи проживають у квартирі розташованій за адресою: АДРЕСА_3 .

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявник ОСОБА_1 покликалася на те, що ОСОБА_3 постійно вчиняє відносно неї та дітей дії, які є проявом психологічного, фізичного та економічного насильства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктами 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать серед іншого терміновий заборонний припис та обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Кривдником, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є особа, яка вчинила домашнє насильство.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зазначено наступне.

«Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Виходячи з аналізу зазначених норм закону, а також встановивши, що докази, надані заявником в обґрунтування заявлених вимог, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать лише про наявність тривалого конфлікту між сторонами, в який втягнуто членів сім`ї. Встановлено, що конфлікт виник з підстав особистої неприязні між колишнім подружжям, який носить тривалий характер. При цьому встановлено, що між сторонами наявні судові спори щодо поділу майна.

Виходячи з наявних у справі доказів, судом взято до уваги те, що за фактом домашнього насильства від 07 серпня 2019 року у відношенні ОСОБА_3 винесено постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 30 серпня 2019 року, якою ОСОБА_3 звільнено від адміністративної відповідальності, з підстав визначених ст. 22 КУпАП, повідомлення зареєстровано правоохоронним органом вперше. Разом з тим, існування протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , від 17.08.2020 року, по якому рішення не прийнято, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», підтвердження будь-яких інших звернень ОСОБА_1 до компетентних органів щодо домашнього насильства з боку чоловіка, інших його можливих неправомірних дій, відсутні.

Окрім того, як вбачається, ОСОБА_3 з приводу тих самих обставин також звертався до правоохоронних органів, з вимогою вжиття заходів до своєї колишньої дружини ОСОБА_1 .

Згідно висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи № 12-14/48-ПР/20 у ОСОБА_3 встановлені тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості.

Покази свідків, які були допитані в судовому засіданні, судом до уваги не приймаються, критично оцінюються, та не покладаються в основу прийняття рішення, оскільки особи є заінтересованим, та є учасниками конфліктів які відбуваються між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . При цьому свідки із заявами до правоохоронних органів не звертались з приводу конфліктів між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ..

Крім цього, судом взято до уваги, що ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено можливість винесення термінового заборонного припису.

Так, терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Терміновий заборонний припис може містити такі заходи:

1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи;

2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи;

3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення. Працівники уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України можуть у встановленому законом порядку застосовувати поліцейські заходи примусу для виселення з житлового приміщення кривдника, якщо терміновий заборонний припис передбачає зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, а кривдник відмовляється добровільно його залишити. Терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків. Терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб.

Однак, як встановлено судом, такий терміновий заборонний припис не виносився та ОСОБА_1 цього не ініціювала.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону є оцінюванням вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення.

Відповідно до Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України від 13 березня 2019 року № 369/180, цей Порядок визначає процедуру проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення.

Оцінку ризиків проводить поліцейський уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за фактом вчинення домашнього насильства.

Проте, судом встановлено, що оцінка ризиків вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства правоохоронним органом не проводилась.

Таким чином, у справі відсутні належні та допустимі докази ризиків вчинення такого у майбутньому, у зв`язку з чим достатні підстави для задоволення заяви та видачу обмежувального припису відсутні.

На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись статями 2, 81, 89, 263 - 265, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису залишити без задоволення.

Судові витрати компенсувати за рахунок Держави.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення через Первомайський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно, після проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 31.08.2020.

Суддя: А. В. Росоха