Справа № 573/1120/20
Номер провадження 2/573/296/20
16 грудня 2020 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді: Черкашиної М.С.,
з участю секретаря: Терещенко О.В.,
представника позивача: Хоменко Т.В.,
представника 3-ї особи: Дикого В.П.,
свідка: ОСОБА_1
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Білопілля в режимі відеоконференції з Лебединським районним судом Сумської області цивільну справу за позовом Лебединської районної державної адміністрації в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , 2004 року народження, ОСОБА_3 , 2005 року народження, ОСОБА_4 , 2007 року народження, ОСОБА_5 , 2008 року народження, ОСОБА_6 , 2015 року народження до ОСОБА_7 , третя особа: орган опіки та піклування Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей,
26 червня 2020 року представник позивача - Лебединської районної державної адміністрації Лихина О. звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_7 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Позовні вимоги мотивовані тим, що родина ОСОБА_7 перебуває під соціальним супроводом Лебединського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Неповнолітні діти відповідача перебувають на обліку служби у справах дітей Лебединської районної державної адміністрації як такі, що опинилася в складних життєвих обставинах. Батько неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_6 записані зі слів матері, а батько неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . ОСОБА_7 зареєстрована в АДРЕСА_1 , але з 2019 року фактично проживає разом з дітьми та її співмешканцем ОСОБА_10 в АДРЕСА_2 . За попереднім місцем проживання в АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 характеризується негативно, так як з 20 вересня 2011 року перебуває на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах, у зв`язку з неналежним вихованням та утриманням своїх неповнолітніх дітей. Остання неодноразово проходила курс лікування від алкогольної залежності. За теперішнім місцем проживання відповідач та її співмешканець характеризуються як такі, що ніде не працюють, вживають алкогольні напої, із сусідами та односельцями знаходяться в недоброзичливих стосунках, притягувалися до адміністративної відповідальності. Згідно характеристик, наданих Гринцівським НВК: ЗОШ І-ІІІ ступенів ДНЗ на неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що діти навчаються в закладі з 01 вересня 2019 року, мати не приділяє належної уваги вихованню дітей, не цікавиться шкільним життям дітей, їх успіхами та невдачами, не допомагає у підготовці до уроків та виконанні домашніх завдань, батьківські збори не відвідує, має борги за харчування дітей. Відповідно до інформації Штепівсько навчально-реабілітаційного центру вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4 навчається у даному закладі з 01 вересня 2019 року. За період навчання мати ОСОБА_7 лише один раз забирала його з центру на вихідні, інші рази його забирала сестра та тітка. Дитина поверталась до центру неохайним та з ознаками педикульозу. Під час візитів соціальної служби у родину ОСОБА_7 остання разом зі своїм співмешканцем перебували в стані алкогольного сп`яніння, в ході спілкування з працівниками служби вживали нецензурну лексику, виявляли агресію та погрози, на поради та рекомендації фахівців не реагували. Крім того, ОСОБА_7 неодноразово пропонувалося пройти курс лікування від алкогольної залежності, але жінка відмовлялася, пояснюючи це тим, що не вбачає себе залежною від алкоголю та немає коштів на лікування.
Працівниками служби у справах дітей Лебединської районної державної адміністрації спільно з інспекторами ювенальної превенції Лебединського ВП, Лебединським районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, головою Гринцівської сільської ради неодноразово здійснювалися соціальні інспектування сім`ї ОСОБА_7 . Членами комісії систематично проводилися профілактично-роз`яснювальні бесіди із відповідачем та її співмешканцем ОСОБА_10 щодо забезпечення необхідних умов проживання, виховання та розвитку дітей, недопущення випадків зловживання спиртними напоями, роз`яснено щодо їх особистої відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків, але ситуація в даній сім`ї не змінюється. ОСОБА_7 та її співмешканець продовжують систематично зловживати спиртними напоями, від алкогольної залежності не лікуються, ніде не працюють. За часту під час проведення обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї на подвір`ї та в самому будинку брудно. ОСОБА_7 та ОСОБА_10 неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності.
За словами сусідів, 31 травня 2020 року ОСОБА_7 разом із співмешканцем та двома неповнолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_3 поїхали до м. Суми залишивши інших дітей вдома без нагляду та продуктів харчування. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 понад дві доби знаходилися вдома без належного нагляду дорослих. Донька ОСОБА_2 напередодні від`їзду матері поїхала до бабусі та повернулася 04 червня 2020 року.
02 червня 2020 року ОСОБА_4 повернули до КЗ СОР Штепівського навчально-реабілітаційного центру, а ОСОБА_5 тимчасово влаштовано в сім`ю сусідки ОСОБА_17 . Того ж дня пізно ввечері ОСОБА_7 разом з дітьми та її співмешканцем повернулися додому. Після повернення ОСОБА_4 до КЗ СОР Штепівського навчально-реабілітаційного центру останній розповів, що за відсутності матері хлопці самі були вдома, ловили рибу та раків в місцевому ставку, збирали гриби та готували з них їжу.
04 червня 2020 року проведено соціальне інспектування родини ОСОБА_7 . На момент обстеження вдома перебувала ОСОБА_7 та її співмешканець, які були в стані алкогольного сп`яніння, дітей вдома не було. В будинку не створено належних санітарно-гігієнічних умов для проживання в ньому неповнолітніх дітей. ОСОБА_5 сам, без нагляду дорослих, був на місцевому ставку та ловив рибу. Малолітній ОСОБА_6 , за словами ОСОБА_10 , знаходився у сусідки ОСОБА_17 та на прохання членів комісії знайти дитину і привести додому, мати не змогла точно вказати його місцезнаходження. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , за словами матері, знаходилися в Білопільському районі у бабусі, однак як потім було встановлено, останні перебували у їх друга. З часом малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знайшлися, діти були голодні та брудно одягнені. Під час розмови з членами комісії відповідач та її співмешканець вели себе агресивно, вживали нецензурне лексику та погрожували членам комісії.
Зважаючи на всі обставини, які несли неабияку загрозу для життя та здоров`я дітей, так як діти бездоглядні і безпритульні, батьки знаходилися в стані алкогольного сп`яніння, рішенням виконавчого комітету Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області від 04 червня 2020 року №30 дітей вилучено з біологічної сім`ї ОСОБА_7 . Неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тимчасово влаштовано в сім`ю бабусі, яка проживає в с. Головашівка Сумського району; ОСОБА_4 залишився в КЗ СОР Штепівського навчально-реабілітаційного центрі; ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тимчасово поміщені до КНП «Лебединська ЦРЛ ім. лікаря К.О. Зільберника» Лебединської районної ради та 11 червня 2020 року влаштовано до Хоружівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей до подальшого вирішення їх долі.
Посилаючись на викладені вище обставини, представник позивача просить позбавити батьківських прав ОСОБА_7 відносно її неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , 2004 року народження, ОСОБА_3 , 2005 року народження, ОСОБА_4 , 2007 року народження, ОСОБА_5 , 2008 року народження, ОСОБА_6 , 2015 року народження, а також стягнути з неї аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття та сплачувати їх на користь державної установи, опікуна, прийомних батьків, де перебуватимуть діти.
Ухвалою від 11 серпня 2020 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а. с. 82-83).
26 жовтня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче засідання у справі та справу призначено до розгляду по суті (а. с. 111).
У судовому засіданні представник позивача - Лебединської районної державної адміністрації Хоменко Т.В. позовні вимоги підтримала, вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_7 до суду повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце проведення судового засідання за фактичним місцем проживання : АДРЕСА_2 ( а.с. 121, 125). Відзиву до суду не направлено.
Представник третьої особи: органу опіки та піклування Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області Дикий В.П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_1 зазначила, що вона працює фахівцем із соціальної роботи Лебединського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Коли родина ОСОБА_7 переїхала проживати на територію Гринцівської сільської ради Лебединського району до центру почали надходити телефонні дзвінки щодо неналежного виконання ОСОБА_7 своїх батьківських обов`язків. Було з`ясовано, що за попереднім місцем проживання на території Миколаївської селищної ради Білопільського району родина також була взята на облік сімей, що потрапили в складні життєві обставини. За родиною був встановлений соціальний супровід. За вказаний період із матір`ю дітей ОСОБА_7 постійно проводилася профілактично-роз`яснювальна робота з приводу належного виконання батьківських обов`язків. Здійснювалися виїзди за місцем проживання родини, проте по приїзду було встановлено, що мати дітей із співмешканцем перебувають у стані алкогольного сп`яніння, виражалися на спеціалістів ненормативною лексикою, у будинку неналежні умови для проживання дітей. За час перебування родини під соціальним супроводом мати дітей ОСОБА_7 належних висновків не зробила, ситуація у родині не покращилася, тому у червні 2020 року діти були відібрані від матері.
Суд, заслухавши представника позивача Хоменко Т.В. , представника третьої особи Дикого В.П. та свідка ОСОБА_1 , повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України).
Згідно зі свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (а. с. 14-16).
ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Головашівка Білопільського району Сумської області батько дітей - ОСОБА_9 помер (а. с. 19).
Рішенням Жовтневої Селищної ради Білопільського району Сумської області від 20 вересня 2011 року родину ОСОБА_7 , яка мешкає в АДРЕСА_3 взято на облік сімей, що потрапили в складні життєві обставини (а. с. 48).

17 серпня 2018 року ОСОБА_7 проведено психологічне протиалкогольне кодування строком до 1 року (а. с. 40).

Згідно із довідкою Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області №02-13170 від 24 лютого 2020 року встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 та має наступний склад сім`ї: донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 11).

Із характеристик наданих Гринцівською сільською радою від 24 лютого 2020 року №02-13/69 та від 15 травня 2020 року №02-13/160 вбачається, що ОСОБА_7 проживає з дітьми та співмешканцем ОСОБА_10 , 1986 року народження. Відповідач та її співмешканець ніде не працюють, схильні до шкідливих звичок. ОСОБА_7 із сусідами та односельцями знаходиться в не дуже дружніх стосунках. Притягувалася до адміністративної відповідальності. Від дирекції школи та служби у справах дітей на її адресу надходили скарги. Родина ОСОБА_7 перебуває на обліку як неблагополучна сім, за якою сільська рада здійснює постійний контроль (а. с. 09-10).

Згідно характеристик, наданих Гринцівським НВК: ЗОШ І-ІІІ ступенів ДНЗ на неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що діти навчаються в закладі з 01 вересня 2019 року, мати не приділяє належної уваги вихованню дітей, не цікавиться шкільним життям дітей, їх успіхами та невдачами, не допомагає у підготовці до уроків та виконанні домашніх завдань, батьківські збори не відвідує, має борги за харчування дітей (а. с. 20-21. 25-27, 30).

Відповідно до довідок Штепівського навчально-реабілітаційного центру №85 від 21 лютого 2020 року та психолого-педагогічної характеристики від 15 червня 2020 року вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4 з 01 вересня 2014 року по 02 січня 2019 року навчався в Улянівській спеціалізованій загальноосвітній школі-інтернат, з 14 січня 2019 року по 31 серпня 2019 року - в Миколаївській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів Миколаївської селищної ради, з 01 вересня 2019 року в Штепівському НРЦ №85. ОСОБА_4 має розумову відсталість легкого ступеня. Мати ОСОБА_4 проживає разом з співмешканцем, зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний спосіб життя. За період навчання мати останнього ОСОБА_7 лише один раз забирала його з центру на вихідні, інші рази його забирала сестра та тітка. Дитина поверталась до центру неохайним та з ознаками педикульозу. Протягом навчання хлопець не привозив домашній одяг та взуття (а. с. 22-24).

Відповідно до акту обстеження сім`ї, яка опинилась в складних життєвих умовах Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області від 13 серпня 2018 року, родина ОСОБА_6 проживала в квартирі покійного діда ОСОБА_23 . Квартира має дві кімнати, пічне опалення, вода підведена до колонки, яка знаходиться у дворі. На час обстеження мати, ОСОБА_7 , була відсутня. В кімнатах відсутній належний санітарний стан та ремонт. Постільн6а білизна брудна, речі розкидані. Діти брудні та неохайні. Приготовлена їжа відсутня (а. с. 41).

Згідно із актом обстеження комісії представників Служби у справах дітей Лебединської міської ради Сумської області від 07 листопада 2019 року, родина ОСОБА_6 проживала в будинку, що розташований в с. Калинівка Лебединського району Сумської області, який був ними придбаний без нотаріального переоформлення. На момент обстеження діти були самі, в будинку тепло, прибрано частково, з приготовленої їжі був суп та макарони, заготовлені дрова. З підсобного господарства є свиня. Кімнати будинку обставлені старими меблями, шпалери поклеєні до половини. В ході спілкування з дітьми встановлено, що діти активні, комунікабельні, відкриті. Комісією зроблено висновок, що матеріально-побутові умови проживання потребують покращення, а сім`ю необхідно постійно тримати на контролі, обстежувати умови проживання та виховання дітей (а. с. 42).

Зі змісту актів обстеження умов проживання Служби у справах дітей Лебединської міської ради Сумської області від 18 лютого та 14 квітня 2020 року вбачається, що за результатами обстеження сім`ї ОСОБА_6 встановлено, що до Служби у справах дітей неодноразово надходили усні повідомлення про те, що ОСОБА_7 та її співмешканець систематично зловживають спиртними напоями в присутності неповнолітніх дітей. В будинку не прибрано та присутній неприємний запах, холодно, сім`я не в повній мірі забезпечена продуктами харчування, вся сім`я проживає за рахунок отримання пенсії по втраті годувальника (а. с. 43-44).

Також, із актів обстеження від 20 травня 2020 року та 02 червня 2020 року вбачається, що сім`я частково стала на шлях виправлення, в будинку на момент обстеження було більш менш чисто, родина почала обробляти земельну ділянку, продуктами харчування забезпечені. Разом з цим вказано, що в сім`ї не доброзичливі стосунки, часто вживається нецензурна лексика як в адресу дітей, так і дорослих, діти між собою не знаходять спільної мови, в будинку немає окремих кімнат для дітей, окремих місць для їх творчого розвитку (а. с. 45-46).

04 червня 2020 року проведено соціальне інспектування родини ОСОБА_7 . На момент обстеження вдома перебувала ОСОБА_7 та її співмешканець, які були в стані алкогольного сп`яніння, дітей вдома не було. В будинку не створено належних санітарно-гігієнічних умов для проживання в ньому неповнолітніх дітей. ОСОБА_5 сам, без нагляду дорослих, був на місцевому ставку та ловив рибу. Малолітній ОСОБА_6 , за словами ОСОБА_10 , знаходився у сусідки ОСОБА_17 та на прохання членів комісії знайти дитину і привести додому, мати не змогла точно вказати його місцезнаходження. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , за словами матері, знаходилися в Білопільському районі у бабусі, однак як потім було встановлено, останні перебували у їх друга. З часом малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знайшлися, діти були голодні та брудно одягнені. Під час розмови з членами комісії відповідач та її співмешканець вели себе агресивно, вживали нецензурне лексику та погрожували членам комісії (а. с. 47).

Рішенням виконавчого комітету Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області від 04 червня 2020 року № 30 дітей вилучено з біологічної сім`ї ОСОБА_7 . Неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тимчасово влаштовано в сім`ю бабусі, яка проживає в с. Головашівка Сумського району; ОСОБА_4 залишився в КЗ СОР Штепівського навчально-реабілітаційного центру; ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тимчасово поміщено до КНП «Лебединська ЦРЛ ім. лікаря К.О. Зільберника» Лебединської районної ради та 11 червня 2020 року влаштовано до Хоружівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей до подальшого вирішення їх долі (а. с. 33-35).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Лебединської районної державної адміністрації від 22 червня 2020 року, ОСОБА_7 доцільно позбавити батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , так як ОСОБА_7 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей (а. с. 56-60).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року втручання держави у сімейне життя має не тільки ґрунтуватися на нормах національного права, тобто бути законним, та переслідувати легітимну мету у виді захисту прав дитини, а й бути «необхідним у демократичному суспільстві», а саме відповідати нагальній суспільній потребі такого виняткового втручання у відносини сторін (п. п. 49-51, 59, 60).

Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно з ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Лебединської районної державної адміністрації від 22 червня 2020 року, ОСОБА_7 доцільно позбавити батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , так як ОСОБА_7 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей (а. с. 56-60).

Вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд бере перш за все до уваги те, що діти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 перебувають у підлітковому віці, який є найбільш важким і складним з усіх дитячих вікових груп, що представляє собою період становлення особистості. Цей вік характеризується наявністю різноманітних проблем і труднощів. У формуванні самооцінки підлітків значну роль відіграє сім`я, стиль сімейного виховання, який визначається батьківськими ціннісними орієнтаціями, установками, емоційним ставленням до дитини. Особливості сприйняття батьків дитиною і способи поведінки з ними обумовлюють засвоєння підлітками основних прави і норм поведінки, виробляють їх позицію по відношенню до світу і самого себе.

З огляду на викладене, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а також з метою попередження негативних наслідків для дітей, суд вважає встановленим той факт, що відповідач ОСОБА_7 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , 2004 року народження, ОСОБА_3 , 2005 року народження, ОСОБА_4 , 2007 року народження, ОСОБА_5 , 2008 року народження, ОСОБА_6 , 2015 року народження, не піклується про їх здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток.

Враховуючи вищевикладене, у якнайкращих інтересах дітей, з метою забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, суд, оцінюючи докази у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову про позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, оскільки це буде відповідати насамперед їх інтересам.

Крім того, позбавлення батьківських прав відповідача в свою чергу надасть дітям можливість у майбутньому отримати ряд гарантованих державою пільг та допоможе у подальшому самоствердитися у дорослому житті.

Стосовно позовних вимог про стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набрав законної сили 08 липня 2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути визначений судом у частці заробітку (доходу) матері, батька.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне положення дітей, відповідача, яка є працездатною і зобов`язана утримувати своїх дітей до досягнення повноліття.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги в цій частині і стягнення із ОСОБА_7 на користь державної установи (закладу) до якої будуть направлені діти або опікуна, прийомних батьків, де перебуватимуть діти, аліменти у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , починаючи стягнення з 26 червня 2020 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 51, 129 Конституції України, ст. ст. 19, 141, 164, 166 Сімейного Кодексу України, ч. 1 ст. 8, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», п. п. 15-16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 7, 19, 150, 155, 164 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12-13, 76, 89, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Лебединської районної державної адміністрації (місце знаходження: м. Лебедин, вул. Сумська, буд. 12 Сумської області) в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , 2004 року народження, ОСОБА_3 , 2005 року народження, ОСОБА_4 , 2007 року народження, ОСОБА_5 , 2008 року народження, ОСОБА_6 , 2015 року народження до ОСОБА_7 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа: орган опіки та піклування Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області (місце знаходження: вул. Садова, 22, с. Гринцеве, Лебединського району Сумської області) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей, задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на утримання дітей : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь дитячої установи (закладу) до якої будуть направлені діти або опікуна, щомісячно аліменти в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26 червня 2020 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Білопільським районним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 22 грудня 2020 року.

Суддя