Справа № 372/1569/20
Провадження № 2-1255/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бондаренко Є.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Сєргєєвої В.О.,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій ПрАТ «Київобленерго» Обухівське РП протиправними, зобов`язати здійснити перерахунок за користування електричною енергією, обґрунтовуючи який зазначив, що 03 травня 2007 року між ним та ЗАТ АЕС «Київобленерго» комерційна дільниця Обухівського РП (правонаступник ПАТ «Київобленерго» Обухівський РП (Енергопостачальник) було укладено договір №1689 про користування електричною енергією побутовим споживачем. Спір виник при виконанні умов договору «Про користування електричною енергією побутовим споживачем» від 03.05.2007 року №1689. Згідно умов вказаного договору Позивач оплачує у ПрАТ «Київобленерго» електричну енергію, яка відповідно ст.1 ЗУ «Про електроенергетику» - є товарною продукцією, яка надається у вигляді надання послуг (постачання електроенергії). Згідно п.7 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» договором визначається - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення письмового правочину є підписаний Договір про постачання електричної енергії. Відповідно до п.13 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем. Згідно з п.4 ч.3 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: відшкодування збитків споживачу з усуненням ним недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи. Відповідно до п.п.10,11 ч.1 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за: реалізацію товару; порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги. Згідно з ч.1 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» - захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Відповідно до ст.5 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Перелік пільг, що передбачені для учасників бойових дій, передбачений ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Згідно п. 5 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ветеранам війни, учасникам бойових дій передбачена 75 % знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. В січні 2020 року йому було встановлено рахунок на оплату послуг з постачання електричної енергії № від 31.01.2020 року на загальну суму 35 602 грн. 82 коп. Дана заборгованість нарахована відповідачем без врахування наявних в нього пільг, а тому ПрАТ «Київобленерго» Обухівський РП безпідставно порушує його законні права та інтереси, як Споживача електричної енергії та діє всупереч вимогам ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту», а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом.

22.05.2020 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі, проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначення справи до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

05.08.2020 року винесено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Пояснив, що відповідач під час нарахування вартості електричної енергії згідно договору № 1689 від 03.05.2007 року неналежно врахував пільги наявні в нього, які передбачені п. 5 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», він неодноразово звертався до відповідача з проханням вірно нараховувати вартість електричної енергії, проте відповідач постійно йому відмовляв, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом та просить визнати незаконні дії відповідача протиправними та зобов`язати здійснити перерахунок із належним врахуванням пільг, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та надав аналогічні пояснення.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимоги заперечила в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні. Пояснила, що всі нарахування позивачу за електричну енергію здійснювались з урахуванням пільг, вважала звернення позивача з даним позовом до суду передчасним, в червні 2020 року відповідачем було здійснено перерахунок заборгованості, і було зменшено суму заборгованості.

Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, перевіривши та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 травня 2007 року між ОСОБА_1 (Споживач) та ЗАТ АЕС «Київобленерго» комерційна дільниця Обухівського РП (правонаступник ПАТ «Київобленерго» Обухівський РП (Енергопостачальник) було укладено договір №1689 про користування електричною енергією побутовим споживачем.

Спір виник при виконанні умов договору «Про користування електричною енергією побутовим споживачем» від 03.05.2007 року №1689.

Згідно умов вказаного договору Позивач оплачує у ПрАТ «Київобленерго» електричну енергію, яка відповідно ст.1 ЗУ «Про електроенергетику» - є товарною продукцією, яка надається у вигляді надання послуг (постачання електроенергії).

Згідно п.7 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» договором визначається - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення письмового правочину є підписаний Договір про постачання електричної енергії.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.1 ЗУ « Про захист прав споживачів», належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем.

Відповідно до п.п.3,14,17,19,20,22 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», визначені терміни, які зазначаються у вищевказаному законі.

3) виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги;

14) нечесна підприємницька практика - будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції;

17) послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб;

19) продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб;

20) реалізація - діяльність суб`єктів господарювання з продажу товарів (робіт, послуг);

22) споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з п.4 ч.3 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: відшкодування збитків споживачу з усуненням ним недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи.

Відповідно до п.п.10,11 ч.1 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за: реалізацію товару; порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги.

Згідно з ч.1 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» - захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Відповідно до ст.5 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Перелік пільг, що передбачені для учасників бойових дій, передбачений ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ветеранам війни, учасникам бойових дій передбачена 75 % знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

В січні 2020 року позивачу було встановлено рахунок на оплату послуг з постачання електричної енергії № від 31.01.2020 року на загальну суму 35 602 грн. 82 коп., яку він вважає безпідставно нарахованою, без урахування наявних в нього пільг, та яка порушує його законні права та інтереси.

Конституційний Суд України 27 лютого 2020 року ухвалив Рішення у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення пункту 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України (далі Кодекс).

Цим Рішенням Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України, окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551ХІІ (далі Закон № 3551) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вказаними положеннями Закону № 3551 передбачено пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них (стаття 12), особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 13), учасникам війни (стаття 14), особам, на яких поширюється чинність Закону № 3551 (стаття 15), особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною (стаття 16).

Конституційний Суд України підкреслив, що держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності. Водночас невиконання державою соціальних зобов`язань щодо ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону № 3551, підриває довіру до держави.

«Обмеження або скасування пільг для ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону № 3551, без рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. У разі зміни правового регулювання набуті вказаними особами пільги чи інші гарантії соціального захисту повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації», зазначається у Рішенні.

Під час судового розгляду, тобто вже після пред`явлення позову у цій цивільній справі, відповідачем в односторонньому порядку здійснено певний перерахунок заборгованості позивача за спожиту електроенергію, що підтверджується поданими суду письмовими доказами та визнається сторонами.

Факт здійснення такого перерахунку підтверджує доводи позову про неправомірність дій Обухівського районного підрозділу приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі») щодо неналежного врахування пільг, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» при нарахування вартості електричної енергії згідно договору № 1689 від 03.05.2007 року, оскільки станом на час відкриття провадження у справі такого перерахунку зроблено не було, а правова позиція позову фактично у певній частині визнана відповідачем як правомірна.

У сукупності із аналізом досліджених судом доказів суд погоджується із доводами позову, вважає доведеними позовні вимоги в частині визнання оскаржуваних дій відповідача протиправними.

У зв`язку з викладеним, суд вважає доведеними посилання позову на протиправність дій відповідача в частині нарахування заборгованості позивача, за надані послуги з користування електричною енергією без врахування наявних в нього пільг та необхідність проведення перерахунку із належним врахуванням пільг, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вирішуючи спір в іншій частині суд приймає до уваги наступне.

Позивач під час судового розгляду стверджував, що проведений відповідачем після відкриття провадження у цій справі перерахунок не в повній мірі задовольнив його позовні вимоги, оскільки не в повній мірі було враховано наявність у нього передбаченої законом пільги, тому він надалі підтримав позовні вимоги та наполягав на вирішенні спору у судовому порядку. Позивач не погоджувався із запереченнями відповідача через те, що дії останнього по фактичному перетворенню його законної стовідсоткової пільги на оплату спожитих житлово-комунальних послуг лише на п`ятивідсоткову знижку вартості спожитої електроенергії не ґрунтуються на законі.

Відповідач вважав, що внаслідок здійсненого ним під час судового розгляду перерахунку передбачена законом пільга позивача була повністю врахована, а залишок боргу складається із тієї суми, яка підлягає сплаті споживачем в силу нарахування пільги лише в межах лімітів пільгового споживання електроенергії та із врахуванням зміни адрес надання пільгових послуг, крім того, нарахування здійснюються на розраховані нормативи споживання підстанції. Так, за доводами відповідача в червні 2020 року позивачу було здійснено перерахунок заборгованості з урахуванням пільги, та за період з 21.10.2016 року, після якого сума заборгованості складає 32666 грн. 42 коп. Внаслідок проведеного перерахунку відповідач вважав відсутнім спір, який би підлягав вирішенню судом, тому просила закрити провадження у справі.

Відмовляючи у задоволенні безпідставного клопотання відповідача судом враховано, що предметом спору є проведення повного перерахунку заборгованості ОСОБА_1 , яка визначена в розмірі 35602,82 грн. за надані послуги з користування електричною енергією згідно договору № 1689 від 03.05.2007 року з урахуванням пільг, які визначені п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» починаючи з 21.05.2017 року, а відповідачем при нарахуванні оплати за електроенергію було враховано пільгу та здійснено перерахунок з урахуванням останньої за період з 21.06.2016 року, тобто є невизначеність у правах і обов`язках сторін, тому підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі немає. Позивач не підтвердив відсутність предмету спору. Добровільне здійснення відповідачем перерахунку не вказує на відсутність предмету спору. Крім того, відомості про здійснення такого перерахунку залишились неконкретизованими і недоведеними належними і допустимими доказами, внаслідок чого суд позбавлений можливості перевірити факт часткового чи повного задоволення вимог позивача.

Вирішуючи питання про об`єктивність аргументів сторін щодо повного чи часткового врахування пільги при здійсненні перерахунку заборгованості суд переконливою позицію позивача і вважає доведеними його посилання на те, що при здійсненні перерахунку не було повністю враховано його пільгу як інваліда війни, оскільки це узгоджується із співставленням сум у актах звірки, квитанціях, розрахунках, даних особового рахунку, заяв та інших документів у справі.

Протирічлива правова позиція відповідача у цьому спорі ґрунтується на нормах права, які лише частково підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, тому співвідносні із суттю спору норми враховуються судом при вирішенні спору і зазначені у цьому судовому рішенні. Поряд із тим, численні цитування норм права представником відповідача, які не мають правового значення у спірних правовідносинах, непослідовна і, подекуди, взаємно виключна правова позиція під час судового розгляду, неконкретизована і протирічлива позиція щодо фактичних обставин спору свідчать про неналежну мотивацію і неналежне обґрунтування заперечень відповідача проти позову. Суд не погоджується із тлумаченням представником відповідача окремих норм права, на які вона посилалась під час судового розгляду, оскільки її суб`єктивна думка не відповідає дійсному змісту таких норм права. Доводи і аргументацію відповідача суд вважає непереконливою, такою, що не узгоджується із приписами чинного законодавства та наявними у справі доказами.

Протирічливі доводи сторін щодо існування та розміру заборгованості позивача перед відповідачем за спожиту електроенергію суду не вдалося належно перевірити, оскільки надані сторонами докази і їх пояснення у судовому засіданні не усунули протиріччя, а також не дали суду можливості чітко встановити дійсний розмір заборгованості, перевірити порядок нарахування і перерахунку сум помісячно та загалом.

Так, у наданих сторонами актах звірки розрахунків містяться різні суми нарахувань, але ці акти сторонами не підписані, отже розмір заборгованості сторонами не узгоджений і його не можна покладати в основу судового рішення. Витяги із особового рахунку, квитанції, розрахунку, вимоги, заяви та інші документи містять різний і протирічливий розмір сум нарахувань, стосуються різних адрес споживання електроенергії, різного періоду споживання, дат перерахунку, тому не містять однозначних і конкретизованих сум, які б могли слугувати об`єктивними вихідними даними для самостійного здійснення судом необхідних розрахунків. Усунути протиріччя у доводах сторін на підставі наявних у справі доказів в цій частині не вдалося. Посилання відповідача на порядок нарахування помісячних сум до оплати за спожиту електроенергію суд вважає непереконливими, оскільки вони не узгоджуються із поданими суду доказами. Поряд із тим, чітко встановити дійсний порядок нарахування сум і впевнитись у об`єктивності аргументів відповідача суду не вдалося, оскільки у поданими суду доказах не міститься достатньої і конкретизованої інформації про критерії і підстави визначення розміру сум, що підлягають оплаті споживачем, процедуру, критерії і підстави врахування передбаченої законом пільги на таку оплату, щомісячні покази лічильника, щомісячні дані нормативів чи фактичних обсягів споживання електроенергії підстанцією та домоволодінням споживача тощо.

За таких обставин, суд погоджується із доводами позивача про порушення його прав як споживача відповідачем як надавачем послуг, оскільки об`єктивна інформація щодо вартості фактично спожитих послуг йому не була надана відповідачем ні до виникнення судового спору, ні під час судового розгляду.

Доводи відповідача про повне врахування передбаченої законом пільги позивача на оплату вартості спожитої електроенергії не знайшли об`єктивного підтвердження під час судового розгляду, не ґрунтуються на достовірних, належних і допустимих доказах, які б могли покладатись в основу судового рішення.

За таких обставин, суд вважає частково доведеними позовні вимоги щодо покладення на відповідача зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості позивача з урахуванням пільг.

Разом з тим, враховуючи вже проведений відповідачем перерахунок заборгованості після відкриття провадження у справі, суд не вбачає правових і фактичних підстав для задоволення позовних вимог про здійснення повного перерахунку заборгованості, оскільки частково вимоги позову вже були фактично задоволені відповідачем, тому в цій частині позивач надалі не потребує судового захисту.

Тому достатнім способом відновлення порушених прав позивача суд вважає зобов`язання приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за послуги з користування електричною енергією згідно договору № 1689 від 03.05.2007 року із належним врахуванням пільг, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», починаючи з 21 травня 2017 року, що, на думку суду, у достатній мірі створює умови для ефективного захисту і відновлення порушених прав та законних інтересів позивача.

При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, суд не надає детальної правової оцінки всі доводам відповідача з огляду на протирічливість і непослідовність правової аргументації таких доводів, а наведені вище мотивування правової оцінки суті спірних правовідносин, на думку суду, в достатній мірі обґрунтовують висновки суду по суті спору.

Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні лише частково, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 18, 19, 76, 81, 82, 89, 109, 259, 263-265, 268, 273, 282, 365 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 16, 626 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 21, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику», ст.ст. 10, 11, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 5, 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Обухівського районного підрозділу приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі») щодо неналежного врахування пільг, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» при нарахування вартості електричної енергії згідно договору № 1689 від 03.05.2007 року протиправними.

Зобов`язати приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за послуги з користування електричною енергією згідно договору № 1689 від 03.05.2007 року із належним врахуванням пільг, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», починаючи з 21 травня 2017 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (адреса місцезнаходження: 08132, Київська обл., м.Вишневе, вул. Київська, 2-б, код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 23243188) на користь держави судовий збір в розмірі 1 681 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Кравченко