ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року

м.Суми

Справа №592/8361/20

Номер провадження 22-ц/816/1952/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 липня 2020 року в складі судді Хитрова Б.В., постановленої у м. Суми, повний текст якої складений 30 липня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 02 листопада 2010 року у розмірі 109592,07 грн.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 30 липня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу. При цьому, було роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Вказану ухвалу суду АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги позивач мотивує тим, що виконав вимоги ухвали суду від 20 липня 2020 року про залишення його позовної заяви без руху та 24 липня 2020 року направив до місцевого суду відповідні пояснення, тому, на його думку, оскаржена ухвала суду про повернення позовної заяви є незаконною та підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що у липні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи вимоги тим, що 02 листопада 2010 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки позичальник приєднався до запропонованих банком умов використання кредитних коштів, тому при зміні розміру кредитного ліміту та нарахуванні процентів за користування кредитними коштами банк керувався Умовами та правилами надання банківських послуг. Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення ОСОБА_1 не виконав, тому станом на 21 квітня 2020 року утворився борг на загальну суму 109592,07 грн, з яких: 65505,60 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 22889,40 грн заборгованість по процентам, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 21197,07 грн - пеня (а.с. 1 - 3).

Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 20 липня 2020 року матеріали позовної заяви було залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме для:

- зазначення доказів стосовно тих обставин, що відповідач просив та отримав кредитний ліміт саме в сумі 38830 грн, як зазначено в позовній заяві, а також домовленості сторін на зміну кредитного ліміту;

- зазначення доказів встановлення процентної ставки, пені (за несвоєчасне погашення тіла кредиту, пені за відсотками) та періоду їх застосовування для обчислення заявленої заборгованості;

- зазначення доказів стосовно тих обставин, що відповідачу було відомо і він погодився на зміну процентної ставки на прострочену заборгованість з 01.03.2019 року, а також дотримання банком вимог ст.1056-1ЦК України;

- зазначення доказів стосовно тих обставин, що розрахунок заборгованості підписаний уповноваженою особою банку;

- зазначення доказів стосовно тих обставин, що сторони кредитного договору досягли домовленості щодо формування заборгованості за поточним та простроченим тілом кредиту, а також використання термінів поточне та прострочене тіло кредиту та визначення порядку їх обчислення;

- зазначення доказів стосовно тих обставин, що надані суду Умови та правила надання банківських послуг були чинним та момент виникнення правовідносин банку з відповідачем, тобто станом на 02.11.2010, в подальшому не зазнали змін, а в разі наявності таких змін надати докази, що позичальник був належним чином повідомлений про зміни в умовах кредитування.

27 липня 2020 року позивач на виконання ухвали суду від 20 липня 2020 року про залишення без руху його позовної заяви надав до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків позовної зави, в якій вказав, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, як зазначив позивач, на підтвердження заявлених позовних вимог він надав Умови та правила надання банківських послуг і наказ банку про їх затвердження. Також позивач послався на ті обставини, що отримання відповідачем кредитного ліміту та подальше його збільшення відбулось на підставі п. 2.1.1.2.3 Умов та правил. Щодо порядку нарахування відсотків та можливості в односторонньому порядку змінювати відсоткову ставку, то банк вважав за необхідне послатись на положення Тарифів та п.п.1.1.2.3, 1.1.3.2.3, 1.1.3.1.9, 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг. При цьому, позивач надав пояснення стосовно того, що позичальник отримав кредитний ліміт на кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», зазначивши про тарифи для карт вказаного виду, якими встановлені умови кредитування, а саме: пільговий період, базова процентна ставка, обов`язковий щомісячний платіж, відповідальність позичальника при порушенні умов кредитного договору тощо. У той же час, банк вказав на обставини переоформлення кредитної картки відповідача 31 січня 2018 року на картку «Універсальна GОLD» з значенням умов кредитування за цим видом кредитних карт відповідно до встановлених тарифів, надавши пояснення щодо терміну «прострочене тіло кредиту» та технології розрахунку складових заборгованості. Крім того, заявник на підтвердження своїх позовних вимог послався на виписку по рахунку відповідача, в якій містяться відомості про рух коштів (а.с. 62 - 63).

Постановляючи оскаржену ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що АТ КБ «ПриватБанк» не усунуло недоліків позовної заяви, про які було вказано в ухвалі суду від 20 липня 2020 року про залишення позовної заяви без руху.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду не може погодитись з наступних підстав.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору. У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

У ч.ч. 1, 3, 4 та 5 ст. 177 ЦПК України йдеться про те, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У ч. 1 ч. 81 ЦПК України йдеться про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено ч.ч. 1, 10 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, роз`яснено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Виходячи з ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як зазначено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

Безпідставне повернення позовної заяви не забезпечує права на справедливий і публічний розгляд справи впродовж розумного строку.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, на думку колегії суддів, є підстави вважати, що неподання доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, не є підставою для залишення позовної заяви без руху, а позивач не позбавлений можливості надати такі докази в судове засідання з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Таким чином, оскільки ухвала судді про залишення позовної заяви без руху від 20 липня 2020 року в зв`язку з ненаданням доказів постановлена з порушенням норм процесуального права, тому, на думку колегії суддів, позовна заява безпідставно була повернута позивачу.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що в суду першої інстанції були відсутні правові підстави для повернення позовної заяви позивачу ухвалою від 30 липня 2020 року у зв`язку з неусуненням недоліків.

Отже, посилання в апеляційній скарзі на ті обставини, що суд безпідставно повернув матеріали позовної заяви заслуговують на увагу колегії суддів та є підставою для скасування ухвали суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржена ухвала, яка перешкоджає подальшому провадженню, постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона на підставі ст. 379 ч. 1 п. 4 ЦПК України підлягає скасуванню, а питання про відкриття провадження у справі слід передати на новий розгляд до місцевого суду, що свідчить про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 6; 379 ч. 1 п. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м.Суми від 30 липня 2020 року про повернення позовної заяви Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: В.І. Криворотенко

С.С. Ткачук