Ухвала

28 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 138/1638/18

провадження № 61-12339ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Покоєвич Артем Олексійович, на постанову Вінницького апеляційного суду від 14 липня 2020 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплаченої пенсії,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплаченої пенсії.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 лютого 2020 року позов Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надміру виплачену пенсію в розмірі 89 695 грн 87 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 14 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Покоєвич А. О., задоволено частково, рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 лютого 2020 року змінено, зменшивши суму надміру виплаченої пенсії, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, до 79 001 грн 65 коп.

Виключено з мотивувальної частини рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 лютого 2020 року посилання на статтю 1166 Цивільного кодексу України та пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» як підстави для задоволення позовних вимог.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

14 серпня 2020 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Покоєвич А. О., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Вінницького апеляційного суду від 14 липня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року - 2 102 грн.

Ціна позову у цій справі становить 89 695 грн 87 коп., яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*100=210 200).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.

Доводів, які б свідчили про необхідність відкриття касаційного провадження в малозначній справі, заявником не наведено, а тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, оскільки оскаржувана заявником постанова Вінницького апеляційного суду від 14 липня 2020 року ухвалена у малозначній справі, вона не підлягає касаційному оскарженню і у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Разом з тим, не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Покоєвич Артем Олексійович, на постанову Вінницького апеляційного суду від 14 липня 2020 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплаченої пенсії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець