Провадження № 2/537/276/2020
Справа № 537/5432/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2020 в м. Кременчуці Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Фадєєвої С.О. за участі секретарів судових засідань Посмітної О.М., Головньової Л.М., представника позивача адвоката Малеки І.В., третьої особи ОСОБА_1 , представника третьої особи адвоката Тищенка В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визначення частки у справі спільної сумісної власності,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою, де просила ухвалити рішення, яким визначити (виділити) частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , встановивши, що ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя належало, а також їй належить по Ѕ частині квартири АДРЕСА_1 , загальна площа якої складає 42,8 кв.м., житлова площа складає 27,2 кв.м. Також просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , яка на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням (наказом) № 5170/2 від 04.10.1996, за життя належала ОСОБА_3 , й право власності на яку у ОСОБА_3 припинилося в результаті його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог в частині визначення частки у праві спільної сумісної власності на квартиру вказала, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації - Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів 04.10.1996, їй, ОСОБА_2 та її колишньому чоловікові, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 . Зазначила, що враховуючи факт смерті ОСОБА_3 його титульне володіння відносно спільної сумісної власності на вказану квартиру припинилося 21.08.2008, натомість з цього часу відкрилася спадщина після померлого. У встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини спадкоємці, які б бажали прийняти спадщину, не подавали заяв про її прийняття. 22.03.2019, тобто з пропускам встановленого законом строку, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.05.2019 приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В. відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на спадщину після померлого ОСОБА_3 , оскільки нею не було подано документів, які б підтверджували факт прийняття спадщини. Зазначила, що Кременчуцькою міською радою Полтавської області як органом, що представляє інтереси територіальної громади, заяви про визнання відумерлою спадщини, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_3 , не подавалися. Вона, як співвласник нерухомого майна, змушена нести витрати з утримання його цілої частини, сплачує комунальні послуги в повному обсязі, що призводить до порушення її прав.

Представником Кременчуцької міської ради Полтавської області подано відзив на позовну заяву, де останній просить розглянути справу без його участі та відмовити в задоволенні позову. Обґрунтування позиції щодо відмови у позовних вимогах про визначення частки у праві спільної сумісної власності у відзиві відсутнє.

Представником позивача адвокатом Малекою І.В. подано відповідь на відзив, де в тому числі вказано про те, що відповідачем у відзиві не викладена позиція щодо позовних вимог ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної сумісної власності на квартиру, хоча відзив і містить вимогу про відмову у позові.

В письмових запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача Кременчуцької міської ради Полтавської області просив суд в частині позовних вимог про визначення частки у праві спільної сумісної власності на квартиру прийняти законне рішення відповідно до норм чинного законодавства. Заперечення також містять клопотання про розгляд справи за відсутності представника Кременчуцької міської ради Полтавської області.

Ухвалою суду від 03.08.2020 задоволена заява представника позивача ОСОБА_2 адвоката Малеки І.В. та залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею права власності за набувальною давністю на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Малека І.В. позовні вимоги в частині визначення частки у праві спільної сумісної власності на квартиру підтримала з підстав, зазначених у позові. Вказала, що позивачка ОСОБА_2 не тільки вимушена нести тягар утримання спільного сумісного майна, а й не може оформити належним чином державну реєстрацію свого права власності на належну їй частку у спільному сумісному майні, відчужити чи розпорядитися нею. Державна реєстрація прав щодо спільної сумісної власності може бути проведена лише за заявою, поданою усіма співвласниками. Оскільки співвласник квартири, ОСОБА_3 помер, спадкоємці після померлого відсутні, спадщина відумерлою не визнавалася, вона позбавлена можливості зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку, як і позбавлена права розпорядитися своєю власністю.

Відповідач Кременчуцька міської рада Полтавської області у судове засідання свого представника не направив, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Представник третьої особи адвокат Тищенко В.М. не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися в тому числі своєю власністю.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. З огляду на викладене правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням (наказом) № 5170/2 від 04.10.1996, квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та члену її сім`ї, ОСОБА_3 , право власності набуто в порядку приватизації. Право власності на квартиру також було належним чином зареєстроване у Кременчуцькому бюро технічної інвентаризації і записане у реєстрову книгу за № М-1/116.

13.07.1999 шлюб між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 . Після померлого ОСОБА_3 22.03.2019 заведена спадкова справа приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.05.2019 вбачається, що ОСОБА_1 , яка є тіткою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 племінника ОСОБА_3 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та ненаданням документів, які б підтверджували фактичне прийняття спадщини. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.05.2019 та копії спадкової справи, яка була витребувана судом, вбачається, що спадкоємців, які прийняли спадщину, не встановлено.

На момент відкриття спадщини ОСОБА_3 , як вбачається з матеріалів справи, був зареєстрований разом з позивачкою за адресою : АДРЕСА_1 , проте шлюб між позивачкою та ОСОБА_3 на момент його смерті був розірваний, тобто ОСОБА_2 не є спадкоємицею померлого. Інші особи за вказаною адресою не момент смерті ОСОБА_3 зареєстрованими не були, заповіту ОСОБА_3 не залишив.

Спадщина після померлого ОСОБА_3 відумерлою судом не визнавалася, що не заперечувалося представником відповідача у письмових заявах.

В силу ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 1 -3 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст. 356 ЦПК).

Частиною 1 ст. 372 ЦК України встановлено правило за яким у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Як роз`яснено у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Обставин, які б мали істотне значення та впливали на розмір частки, суду не повідомлено, не встановлено наявності домовленості чи договору між співвласниками за життя ОСОБА_3 про відступ від рівності часток.

Кожен із співвласників зобов`язаний відповідно до своєї частки у праві спільної власності брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також відповідати перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном (ст. 360 ЦК). Письмовими доказами, а саме копіями квитанцій, підтверджується факт утримання позивачем ОСОБА_2 квартири вцілому.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Поркіної Л.О. № 53778763 від 27.08.2020 відмовлено ОСОБА_2 у державній реєстрації права спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що факт перебування квартири у спільній сумісній власності передбачає спільне вчинення будь-яких дій відносно неї усіма співвласниками.

Оскільки право власності позивача на 1/2 частку квартири у праві власності не визнається, поділ майна за домовленістю між співвласниками є неможливим, суд приходить до переконання, що її право є порушеним, а тому вважає за можливе визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , що відповідатиме належному способу захисту порушеного права.

Вимоги про визнання частки у праві спільної сумісної власності за померлим задоволенню не підлягають, оскільки судом не можуть вирішуватися питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв`язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18). Така вимога не є належним способом захисту прав позивача ОСОБА_2 . Питання про розмір частки померлої особи у праві спільної сумісної власності на майно є однією з обставин, що має значення для справи при вирішенні спору між спадкоємцями, і підлягає доказуванню поряд з іншими фактами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 355, 368, 372 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення п итання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С.О.Фадєєва

Повний текст рішення складено 01.09.2020