Справа № 456/2863/19 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М.
Провадження № 22-ц/811/526/20 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколота Т.І.,

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2019 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що від шлюбу, який на даний час розірвано, у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 2016 сторони фактично проживають окремо і відповідач не надає жодної фінансової допомоги на утримання сина, ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину. Відповідач не має інших неповнолітніх дітей, аліментних зобов`язань чи непрацездатних батьків.

30 жовтня 2019 представником позивачки подано заяву про уточнення позовних вимог (а.с.62-63), в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття.

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 грудня 2019 рокупозов ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено повністю.

Ухвалено стягувати Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті (1/4) заробітку (доходу) платника аліментів (батька ОСОБА_1 ) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25.07.2019, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що станом на сьогоднішній день відповідач ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю власного житла у м. Львові вимушений винаймати житлову квартиру у м. Львові, та оплачувати значну орендну плату та витрати на комунальні послуги, що підтверджується договором оренди №1-0105/19 від 01.05.2019 року (копії договору та квитанцій додаються).

Крім цього зазначає, що ОСОБА_1 , уклав із Тернопільським національним педагогічним університетом імені Володимира Гнатюка договір про надання освітніх послуг форма навчання платна. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 19 860 гривень.

На думку скаржника достатнім розміром на сплату аліментів, який буде задовольняти інтереси дитини для його належного утримання є стягнення аліментів в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідно до віку.

Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.12.2019 року скасувати, та ухвалити нове рішення яким, позов задоволити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті (1/6) заробітку (доходу) платника аліментів (батька ОСОБА_1 ) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 23 квітня 2014 (а.с.7).

Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 лютого 2019 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано (а.с.6).

З 2016 року сторони фактично проживають окремо, син ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою , відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку по утриманні дитини, в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає.

Домовленості (договору) щодо розміру сплати аліментів на утримання дитини, як вбачається із матеріалів справи між сторонами не досягнуто, весь тягар щодо утримання дітей лежить на позиваці, тому у неї є підстави для звернення до суду з відповідним позовом.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 СК України.

Такий принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним.

На підставі ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 180 Сімейного кодексу України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривні, з 1 грудня - 1779 гривень, а для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень.

Судом враховано, що регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України.

Згідно зі ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання.

Зокрема, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24 березня 2020 року, №205152384, відповідач ОСОБА_1 володіє земельною ділянкою, кадастровий номер :05:000:0101, загальною площею 2 га на території Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області, дата набуття власності 30 серпня 2019 року. Окрім цього, згідно цієї Інформації відповідач ОСОБА_1 володіє 7/16 квартири АДРЕСА_2 , дата набуття 11 липня 2018 року.(а.с. 99-100).

Вищезгадані обставини спростовують доводи апеляційної скарги стосовно відсутності у власності скаржника нерухомого майна у місті Львові та необхідності здійснення витрат на оренду квартири.

Покликання скаржника на невизначену економічну ситуацію в країні, а також на те, що він уклав із Тернопільським національним педагогічним університетом ім. В. Гнатюка договір про надання освітніх послуг на платну форму навчання не спростовують обов`язок його , як батька, утримувати свою дитину до повноліття.

Враховуючи те, що батьки проживають окремо, дитина проживає з позивачкою, відповідач є молодою особою працездатного віку, інших осіб на своєму утриманні не має, а також вік та потреби дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що розмір аліментів на утримання ОСОБА_5 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) ОСОБА_1 є справедливим, так як при такому розмірі аліментів дотримується принцип рівності обов`язків батька та матері утримувати дитину до повноліття, а також визначений судом розмір аліментів і сприятиме фізичному, духовному і моральному розвитку дитини та сприятиме забезпеченню дитині належних умови для існування.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 грудня 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 21 серпня 2020 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.