Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/297/20

Провадження №2/377/175/20

27 серпня 2020 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судових засідань Прядко Н.М., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

У С Т А Н О В И В:

05 травня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач в особі представника за довіреністю, просить визнати виконавчий напис, вчинений 14.03.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В., зареєстрований в реєстрі за № 3909, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» заборгованості у розмірі 8420,76 гривень, таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61589209 про стягнення з позивача на користь відповідача борг у розмірі 8420,76 гривень на підставі виконавчого напису № 3909, вчиненого 14.03.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., який у позивача відсутній. Позивач у телефонному режимі зв`язався з приватним виконавцем Дорошкевич В.В. про надіслання копії виконавчого напису, але йому було відмовлено. Даний виконавчий напис вчинений всупереч вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат». В порушення п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України позивач будь-якої вимоги про усунення порушень по кредитному договору від ТОВ «ФІНФОРС» не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису, про порушення кредитних зобов`язань не отримував, чим відповідач позбавив позивача права оскаржити вимоги у судовому порядку або надати письмові заперечення. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, на який послалася приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу у виконавчому написі № 3909 від 14.03.2020 року. Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 622 Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підставі, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Отже, приватний нотаріус Колейчик В.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису № 3909 від 14.03.2020 року застосував не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. Пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі.

Ухвалою судді від 06 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи на 02 червня 2020 року.

Ухвалою судді від 02 червня 2020 року судовий розгляд справи було відкладено на 23 червня 2020 року на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України.

23 червня 2020 року згідно з п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України та постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», зі змінами, судовий розгляд справи було відкладено на 13 серпня 2020 року.

13 серпня 2020 року справа була знята з розгляду та призначено судове засідання на 28 серпня 2020 року.

В призначене судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До канцелярії суду надійшло клопотання представника позивача за довіреністю Піндура М.М., в якому він просив проводити судовий розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач свого представника повторно в судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що повернулося до суду. Відзив на позов відповідач до суду не направив. Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України заяву про продовження строку, встановленого судом для подання відзиву, в зв`язку з неможливістю вчинення цієї процесуальної дії у визначений строк, зумовленої обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, ТОВ «ФІНФОРС» не надало. Заява про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надійшла.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялися за правилами, передбаченими ст. ст. 128-130 ЦПК України.

За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 27 серпня 2020 року суд ухвалив заочне рішення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено з матеріалів справи, що 15 березня 2017 року між ТОВ «СС ЛОУН» в особі директора ОСОБА_3 , що діяла на підставі Статуту, правонаступником якого є ТОВ «ФІНФОРС», та ОСОБА_1 , укладено договір позики № 21552-А, згідно якого ТОВ «СС ЛОУН» надав ОСОБА_1 , а останній зобов`язався повернути позику та проценти за користування позикою відповідно до умов договору, в національній грошовій одиниці України - гривні, в сумі 4000 гривень із встановленою процентною ставкою в розмірі 1,33 % в день, строком по 28.03.2017 року.

Як вбачається з виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 3909, вчиненого 14 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за яким запропоновано звернути стягнення з громадянина України, яким є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , який є боржником за кредитним договором № 21552-А від 15 березня 2017 року, укладеним з ТОВ «СС ЛОУН», , правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 40071779-1 від 26 квітня 2018 року є ТОВ «ФІНФОРС», , місцезнаходження: м. Київ, Новопечерський провулок, буд. 19/3, корпус 2, офіс 9, реквізити: № НОМЕР_2 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528. Строк платежу за кредитним договором № 21552-А від 15.03.2017 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Сума заборгованості за період з 26.04.2018 року по 20.01.2020 року складає 8420,76 гривень, в тому числі: 4000 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 738,76 гривень - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3628,00 гривень - строкова заборгованість за штрафами і пенями.

16 березня 2020 року ТОВ «ФІНФОРС» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни із заявою про примусове виконання рішення. До заяви було додано: оригінал виконавчого напису № 3909 від 14.03.2020 року; копія довіреності представника стягувача.

19 березня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною на підставі вказаного виконавчого напису було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 61589209.

19 березня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною при виконанні вказаного виконавчого напису було винесено постанови про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадах.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої ст. 1 ЗУ «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерстваюстиції України22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерствіюстиції України22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядку вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17 та Великою Палатою Верховного Суд від 02 липня 201 року у справі № 916/3006/17(провадження № 12-278гс18).

В обґрунтування позову представник позивача послався на те, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій. Позивач будь-якої вимоги про усунення порушень по кредитному договору від ТОВ «ФІНФОРС» не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису не отримував від відповідача про порушення кредитних зобов`язань, чим позбавив позивача права оскаржити вимоги в судовому порядку або виставити письмові заперечення кредитору. Крім того, представник позивача зазначив, що приватний нотаріус Колейчик В.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосував не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі.

Судом встановлено, що в оспорюваному виконавчому написі запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «ФІНФОРС» за період з 26 квітня 2018 року по 20 січня 2020 року на загальну суму заборгованості - 8420,76 гривень, в тому числі: 4000 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 738,76 гривень - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3682 гривень - строкова заборгованість за штрафами і пенями.

Разом з тим, згідно п. п. 1.1 - 1.1.4 договору позики № 21552-А, укладеного 15.03.2017 року між ТОВ «СС ЛОУН» в особі директора ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , позикодавець надав позичальнику у позику, а позичальник зобов`язався повернути позику та проценти за користування позикою у відповідності до умов договору, в національній грошовій одиниці України - гривні, в сумі 4000 гривень із встановленою процентною ставкою в розмірі 1,33 % в день, строком по 28.03.2017 року.

Відповідно до п. 4.1 договору позики позичальник зобов`язався повністю повернути позикодавцю суму отриманої позики та виконати всі інші зобов`язання, встановлені договором, не пізніше 28.03.2017 року.

Згідно з умовами п. 4.10 договору позики, датою виконання позичальником своїх грошових зобов`язань за договором вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства або внесення позичальником коштів на рахунок товариства через систему платіжних терміналів або іншими платіжними засобами.

За змістом п. 3.4.1 договору позики позичальник зобов`язаний не пізніше дати, вказаної в п. 1.1.4 договору, повернути позику в повному обсязі, сплатити проценти за користування позикою в порядку, визначеному цим договором та додатками до нього.

Таким чином, строк користування позикою сплив 28 березня 2017 року.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18.

В той же час, як вбачається із змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, з позивача запропоновано до стягнення заборгованість за вказаним договором позики за період з 26.04.2018 року по 20.01.2020 року, в тому числі: 4000 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 738,76 гривень - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3628,00 гривень - строкова заборгованість за штрафами і пенями.

Таким чином, відповідач всупереч вимогам ст. 1048 ЦК України, не дивлячись на те, що строк кредитування сплив 28 березня 2017 року, продовжував нараховувати боржнику відсотки та включив їх суму до загальної суми заборгованості з 26 квітня 2018 року до 20 січня 2020 року. Загальна суму заборгованості в розмірі 8420,76 гривень, нарахована за період з 26 квітня 2018 року до 20 січня 2020 року, для погашення якої видано оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною, оскільки включає в себе відсотки, нараховані після закінчення строку кредитування, нараховувати які відповідач не мав права, а також включає суму штрафів та пені, для стягнення яких застосовується відповідно до ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Таким чином, заборгованість, яка запропонована приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНФОРС», не є безспірною з вищенаведених підстав.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, зокрема, п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, на який послався приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. у виконавчому написі від 14 березня 2020 року.

При цьому, не отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису, про що зазначив представник позивача в позовній заяві, не є підставою для визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, оскільки п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено направлення такої письмової вимоги іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича, зареєстрований в реєстрі за № 3909 від 14.03.2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» заборгованості за договором позики № 21552-А від 15.03.2017 року в сумі 8420,76 гривень, слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

За правилами ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір, від сплати якого звільнений позивач на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича, вчинений 14 березня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 3909, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» заборгованості за договором позики № 21552-А від 15.03.2017 року в сумі 8420,76 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» на користь держави судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається через Славутицький міський суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС», , адреса місцезнаходження: м. Київ, Новопечерський провулок, буд. 19/3, корпус 2, офіс 9.

Третя особа - приватний виконавць виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, буд. 4-А, офіс 71-А.

Третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, посвідчення № 5550, адреса місцезнаходження: Київська область, м. Бровари, вул. Грушевського, 15, офіс 6.

Повне заочне рішення складено 27 серпня 2020 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька