З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Провадження № 2/521/3654/20
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Шудра Г.С.,
Учасники справи:
Представник ОСОБА_2 .
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за яким просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 , посилаючись на такі обставини.
На підставі договору купівлі-продажу від 16.02.2007 року, укладеного з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рюміною Оленою Олександрівною, зареєстрованого в реєстрі за № 153, ОСОБА_1 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 .
За її згодою у 2007 році було зареєстровано місце проживання її дочки ОСОБА_3 у вищевказаній квартирі.
З 2007 року ОСОБА_3 в зазначеній квартирі не проживає, її речей там немає, оскільки, проживає в іншій країні разом з сім`єю, не сплачує комунальні платежі, проте перебуває на реєстраційному обліку за вказаною адресою. Збереження відповідачем реєстрації свого місця проживання у належній позивачу на праві власності квартирі порушує права позивача, як власника, оскільки збільшує розмір витрат на комунальні послуги.
Крім того, реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі обмежує її право на розпорядження нею на власний розсуд, оскільки сам факт реєстрації відповідача є потенційним свідченням наявності у неї права користування приміщенням для власного проживання. У зв`язку з цим позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила. Суд у зв`язку з її неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з`явилася, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених нею письмових доказів.
На підставі договору купівлі-продажу від 16.02.2007 року, укладеного з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рюміною Оленою Олександрівною, зареєстрованого в реєстрі за № 153, ОСОБА_1 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 .
За її згодою у 2007 році було зареєстровано місце проживання її дочки ОСОБА_3 у вищевказаній квартирі.
З 2007 року ОСОБА_3 в зазначеній квартирі не проживає, її речей там немає.
Факт не проживання відповідача за адресою квартири підтверджується актом від 28.04.2016 року.
Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Тому такими діями відповідачі порушили права та законні інтереси позивача у справі.
Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивача в користуванні цією жилою площею.
Відповідачі на вказаній житловій площі не проживають, виселилися з житлового приміщення добровільно, після виселення з житла з реєстрації за вказаною адресою не знялися, чим порушують права та законні інтереси позивача. Також реєстрація відповідачів за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні користування цією квартирою.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов.
Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою.
Оскільки відповідачі за вказаною адресою не проживають, ця житлова квартира не є їх місцем проживання або місцем перебування, вони мають бути визнані особами, що втратили право користування житловим приміщенням.
Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 16, 29, 334, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», ст. ст. 13, 141, 263, 265, 267, 268, 272, 280 284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України, СУД
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у сумі 840,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду у повному обсязі складено 22 жовтня 2020 року.

СУДДЯ: Гуревський В.К.