Провадження № 22-ц/802/637/20 Категорія: 76 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря - Лимаря Р. С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Волинський експертно-технічний центр Держпраці» про скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення, про скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою представника відповідача Державного підприємства «Волинський експертно-технічний центр Держпраці» Довжика Романа Степановича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Покликався на те, що працював на посаді заступника директора Державного підприємства «Волинський експертно-технічний центр Держпраці» (далі - ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці») і наказом відповідача № 55-К від 19 вересня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 » його було звільнено з займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку, відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України, а також відсутністю акредитації, у зв`язку з затягуванням процесу підготовки документів по акредитації, що призвело до настання негативних наслідків для підприємства.

Позивач вказував, що підставою винесення вищезазначеного наказу стали наказ № 51-К від 17 вересня 2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 », наказ № 52-К від 17 вересня 2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до працівників підприємства», наказ № 54-К від 18 вересня 2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » та погодження на звільнення Голови Державної служи України з питань праці від 19 вересня 2019 року.

Зокрема, наказом № 51-К від 17 вересня 2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » оголошено догану ОСОБА_1 за неодноразові порушення трудової дисципліни, вчинені при виконанні своїх службових обов`язків щодо не забезпечення проведеної акредитації ДП «Волинський ЕЦТ Держпраці» відповідно до вимог ISO/IEC 17020:2014 та ISO/IEC 17025:2017 та за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку і режиму роботи під час перебування у відрядженні в ДП «Чорноморський ЕТЦ».

Наказом № 52-К від 17 вересня 2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до працівників підприємства» разом з іншими оголошено догану ОСОБА_1 за неналежне виконання посадових обов`язків, передбачених посадовими інструкціями, відсутність контролю та якості ведення договірної роботи, недотримання Положення про порядок ведення договірної роботи на підприємстві та наказів директора підприємства.

Наказом № 54-К від 18 вересня 2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » оголошено догану ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни, вчинене при виконанні своїх службових обов`язків, покладених на нього наказом № 190 від 30 грудня 2016 року та № 60 від 05 липня 2019 року.

Зазначав, що він не погоджується з викладеними обставинами та підставами звільнення, оскільки, вважає оскаржувані накази необґрунтованими, належним чином не вмотивовані, не підтверджено його вину у неналежному виконанні своїх посадових обов`язків.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просив суд визнати незаконними та скасувати накази ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці», а саме: наказ № 51-К від 17 вересня 2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 », наказ № 52-К від 17 вересня 2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до працівників підприємства», наказ № 54-К від 18 вересня 2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 », наказ № 55-К від 19 вересня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити його на роботі, а також стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці» № 51-К від 17 вересня 2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ».

Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці» № 52-К від 17 вересня 2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до працівників підприємства» в частині оголошення догани ОСОБА_1 .

Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці» № 54-К від 18 вересня 2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ».

Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці» № 55-К від 19 вересня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці».

Стягнуто з ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 86 539 грн 68 коп.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 7 600 грн.

Стягнуто з ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці» в дохід держави 768 грн 40 коп. судового збору.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, представник відповідача ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці» Довжик Р. С. подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неправильну оцінку судом зібраних доказів та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про задоволення позову не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки наявні у справі докази підтверджують ту обставину, що звільнення позивача було проведено у відповідності до вимог Закону. Зазначає, що оспорюваними наказами ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці» до позивача ОСОБА_1 застосовувалися дисциплінарні стягнення у вигляді догани. Наказом підприємства № 55-К від 19 вересня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 » його було звільнено із займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку, відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України, а також відсутністю акредитації, у зв`язку з затягуванням процесу підготовки документів по акредитації, що призвело до настання негативних наслідків для підприємства. Вважає, що при звільненні позивача були дотриманні всі передбачені трудовим законодавством умови та жодних порушень допущено не було, а тому суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов ОСОБА_1 .

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , вважаючи оскаржуване рішення суду правильним по суті і справедливим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вказував, що позивач ОСОБА_1 з більшістю оспорюваних наказів, на підставі яких до нього були застосовані дисциплінарні стягнення, не був ознайомлений, а обов`язок щодо забезпечення пожежної безпеки не передбачений його посадовою інструкцією.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці» звільнення позивача ОСОБА_1 проведено з порушенням чинного законодавства про працю, оскільки накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності, які передували наказу про звільнення, не містять фактичних та конкретних даних щодо допущених порушень, загальні формулювання не пояснюють суть порушень трудової дисципліни, які допустив в роботі позивач, не містять посилання на конкретні обставини вчинення порушення, пояснення перед звільненням у позивача не відбиралися, навіть не пропонувалося їх надати, що свідчить про відсутність систематичних порушень та систематичного невиконання позивачем, як працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, що могло бути підставами для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення згідно п. 3 ст. 40 КЗпП, а тому вважав, що позивач ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді заступника директора ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці». Крім того, оскільки позивач був незаконно звільнений з роботи на підставі ч. 2 ст. 235 КЗпП України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19 вересня 2019 року по день винесення судового рішення у даній справі - 03 березня 2020 року, що становить 86 539 грн 68 коп.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 07 травня 2015 року по 19 вересня 2019 року працював на посаді заступника директора ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.73, том 1).

ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці» щодо заступника директора Сидорчука І. Г. було винесено наказ № 51-К від 17 вересня 2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » (далі - наказ № 51-К), наказ № 52-К від 17 вересня 2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до працівників підприємства» (далі - наказ № 52-К), наказ № 54-К від 18 вересня 2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » (далі - наказ № 54-К) (а.с.6, 25, 36, том 1).

Відповідно до наказу № 55-К від 19 вересня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади за систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку, відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України, а також відсутністю акредитації в зв`язку з затягуванням процесу підготовки документів по акредитації, що призвело до настання негативних наслідків для підприємства (далі - наказ № 55-К) (а.с.38, том 1). Підставою для винесення зазначеного наказу стали вищезазначені накази № № 51-К, 52-К, 54-К.

Судом також встановлено, що наказом № 51-К від 17 вересня 2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » оголошено догану ОСОБА_1 за неодноразові порушення трудової дисципліни, вчинені при виконанні своїх службових обов`язків щодо не забезпечення проведеної акредитації ДП «Волинський ЕЦТ Держпраці» відповідно до вимог ISO/IEC 17020:2014 та ISO/IEC 17025:2017 та за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку і режиму роботи під час перебування у відрядженні в ДП «Чорноморський ЕТЦ» (а.с.6, том 1). Як вбачається із змісту зазначеного наказу, з яким позивач був ознайомлений, підставою для його винесення стали пояснення ОСОБА_1 , службові записки працівників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , пояснення ОСОБА_7 , та лист ДП «Чорноморський ЕТЦ».

З пояснень представника відповідача встановлено, що підставою для винесення наказу № 51-К стало невиконання ОСОБА_1 наказів № 39 від 02 квітня 2018 року «Про проведення підготовчих дій щодо впровадження в діяльність підприємства стандартів ISO/IEC 17020:2014 та ISO/IEC 17025:2017» (далі - наказ № 39) та № 99 від 03 вересня 2018 року «Про проведення дій щодо впровадження в діяльність підприємства стандартів ISO/IEC 17020:2014 та ISO/IEC 17025:2017» (далі - наказ № 99), які за змістом є ідентичними. Відповідно до цих наказів призначено відповідальними особами за акредитацію відповідно до вимог ISO/IEC 17020:2014 заступника директора ОСОБА_1 та в. о. начальника відділу експертизи експерта технічного ОСОБА_7 .

Наказом № 109 від 28 вересня 2018 року «Про розподіл відповідальності в органі з інспектування», яким позивачу ОСОБА_1 надано повноваження щодо забезпечення встановлення, впровадження і підтримування процесів і процедур, необхідних для системи управління ОІ ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці» та звітування перед найвищим керівництвом про функціонування системи менеджменту ОІ ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці» і будь-які потреби щодо поліпшення (далі - наказ № 109) (а.с.52-54, том 1).

Догана, яка була оголошена позивачу відповідно до наказу № 51-К, стосувалася двох порушень: невиконання вимог щодо забезпечення проведення акредитації та порушення вимог Правил внутрішнього трудового розпорядку під час відрядження до ДП «Чорноморський ЕТЦ».

Із матеріалів справи вбачається, що від часу видання наказів № № 39, 99, між ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці» та Національним агентством з акредитації України (далі НААУ) було укладено два договори № 70427-07-Р-18 на виконання робіт з розгляду заявки на акредитацію органу з оцінки відповідності від 05 листопада 2018 року та № 70427-07-Ао-19 на виконання робіт з акредитації (підготовка до оцінки) від 13 березня 2019 року (а.с.46-51, том 1).

Рішенням НААУ від 29 березня 2019 року за результатами розгляду акту аналізу документів органу з інспектування на відповідність вимогам ДСТУ EN ISO/IEC 17020:2014, відповідачу відмовлено в проведенні подальших робіт з акредитації до усунення невідповідностей вказаних в акті (а.с.98-103, том 1).

01 квітня 2019 року між ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці» та ОСОБА_8 укладено договір № 39 цивільно-правового характеру, для підготовки документів та усунення недоліків документації системи якості органу інспектування у відповідності до ДСТУ EN ISO/IEC 17020:2014, відповідно до якого остання зобов`язувалася надати відповідачу консультації з питань документації системи якості органу інспектування у відповідності до вимог ДСТУ EN ISO/IEC 17020:2014 (а.с.104, том 1).

Таким чином, на виконання наказів № 39, № 99 на підприємстві було організовано роботу по збору, оформленню та перевірці документів щодо акредитації та усуненню відповідних недоліків, визначених рішенням НААУ від 29 березня 2019 року.

При цьому, наявність листа голові НААУ № 654 від 22 серпня 2019 року щодо відкликання листа № 592 від 16 серпня 2019 року про вжиття заходів щодо прискорення процедури акредитації органу з інспектування підприємства на відповідність вимогам ДСТУ EN ISO/IEC 17020:2014 (а.с.80-81, том 1), свідчить про вчинення ОСОБА_1 дій щодо акредитації підприємства, оскільки, такі документи готував саме позивач.

Як правильно встановлено судом, відповідачем не доведено, що сам факт відкликання попереднього листа негативно вплинув на підготовку проведення робіт щодо акредитації підприємства.

Крім того, наказ № 109, яким ОСОБА_1 та ОСОБА_7 визначено відповідальними особами за акредитацію, носить інформативний характер, оскільки, ним не покладено конкретних обов`язків на відповідальних осіб, не визначено часові межі заходів по акредитації. Крім того, із змісту даного наказу вбачається, що ОСОБА_1 не був із ним ознайомлений.

Судом не взято до уваги службові записки від експертів технічних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 щодо усних звернень до ОСОБА_1 про відсутність акредитації в НААУ, оскільки, як встановлено, заходи щодо її надання підприємству вживалися позивачем в межах наданих йому повноважень, що також описано у службовій записці ОСОБА_1 (а.с.7-10, том 1).

Щодо порушення ОСОБА_1 . Правил внутрішнього трудового розпорядку та режиму роботи під час перебування у відрядженні в ДП «Чорноморський ЕТЦ», то наказом № 49-К від 13 вересня 2019 року «Про надання пояснень» зобов`язано ОСОБА_1 надати письмові пояснення щодо обставин вказаних у листі ДП «Чорноморський ЕТЦ» від 13 вересня 2019 року (а.с.15, 82, том 1).

Листом ДП «Чорноморський ЕТЦ» від 13 вересня 2019 року підтверджено порушення ОСОБА_1 . Правил внутрішнього трудового розпорядку даного підприємства (а.с.13, том 1).

Такі пояснення були наданні позивачем у строк, встановлений наказом № 49-К, за змістом яких вбачається, що ОСОБА_1 порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку мотивував відсутністю необхідності повний робочий день ознайомлюватися із документацією, що зазначила працівник ДП «Чорноморський ЕТЦ» ОСОБА_9 , а також раннім від`їздом до міста Луцька (а.с.17, том 1).

Зазначені позивачем у своїх поясненнях причини порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку ДП «Чорноморський ЕТЦ» суд вважав такими, що не підтвердженні жодними належними доказами, а, відтак, є неповажними.

Обґрунтовуючи наявність порушень з боку позивача щодо невиконання обов`язків щодо проведення атестації, відповідач не довів належними і допустимими доказами факт заподіяння будь-якої шкоди для підприємства внаслідок цього, у зв`язку з чим суд дійшов правильного висновку, що законних та обґрунтованих підстав для винесення наказу № 51-К від 17 вересня 2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » у відповідача саме за не виконання позивачем своїх обов`язків щодо забезпечення акредитації підприємства не було, а тому цей наказ підлягає скасуванню.

Також встановлено, що наказом № 52-К від 17 вересня 2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до працівників підприємства» разом з іншими оголошено догану ОСОБА_1 за неналежне виконання посадових обов`язків, передбачених посадовими інструкціями, відсутність контролю та якості ведення договірної роботи. Із змісту зазначеного наказу, з яким позивач був ознайомлений, вбачається, що підставою для його винесення в частині що стосується позивача, стали протокол від 13 вересня 2019 року, пояснювальна записка ОСОБА_1 від 17 вересня 2019 року (а.с.25, том 1).

Згідно п. 3.4. Посадової інструкції заступника директора ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці» в редакції від 29 вересня 2017 року (далі посадова інструкція), заступник директора зобов`язаний організовувати та контролювати роботу по оформленню та видачі висновків (а.с.43 зворот, том 1).

Наказом № 114 від 29 листопада 2017 року «Про посилення контролю за оформленням висновків експертизи» позивачу ОСОБА_1 було доручено посилити контроль за дотриманням порядку оформлення висновків експертизи експертами технічними (а.с.83, том 1). З даним наказом позивач не був ознайомлений (а.с.83 зворот, том 1).

За наслідками перевірки комісією було зроблено, зокрема, висновок про відсутність контролю за оформленням висновків експертизи (не дотримується наказ № 114 від 29 листопада 2017 року; п. 3.4 посадової інструкції заступника начальника) (а.с.29, том 1).

Наказом № 50-К від 16 вересня 2019 року, разом з іншими, зобов`язано позивача ОСОБА_1 надати письмові пояснення щодо виявлених невідповідностей та порушень в роботі (а.с.27, том 1).

Такі пояснення були надані позивачем, за змістом яких, позивач не погодився із висновками комісії, вважаючи їх некомпетентними (а.с.30, том 1).

Згідно протоколу засідання комісії з перевірки порядку ведення договірної роботи на підприємстві від 13 вересня 2019 року, комісією встановлено, що низка підписаних підприємством документів, що перевірялись та затверджувались заступником директора ОСОБА_1 , в тому числі і звіт за результатами експертизи та висновки експертизи, містять невідповідності із укладеними договорами (а.с.28-29, том 1).

Разом з тим, зі змісту вищезазначеного протоколу від 13 вересня 2019 року не вбачається, в чому саме полягає порушення вимог п. 3.4 посадової інструкції ОСОБА_1 та чому саме до таких висновків прийшла комісія. Зазначений протокол не містить також висновків щодо вини позивача у недотриманні вимог п. 3.4. посадової інструкції, а також щодо наявних негативних наслідків для підприємства. На засіданні цієї комісії ОСОБА_1 присутній не був та судом не здобуто доказів того, що зміст цього протоколу був належним чином доведений до відома ОСОБА_1 . При цьому, відповідач не надав суду будь-яких заяв із відповідними візами ОСОБА_1 , договорів, які ним затверджувалися, та які були предметом дослідження комісії.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що вказаний наказ про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 є необґрунтованим, не відповідає вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

Наказом № 54-К від 18 вересня 2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » оголошено догану позивачу ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни вчинене при виконанні своїх службових обов`язків, покладених на нього наказом № 190 від 30 грудня 2016 року та № 60 від 05 липня 2019 року, а саме за незабезпечення додержання пожежної безпеки на підприємстві (а.с.36, том 1).

Із змісту зазначеного наказу, з яким був позивач ознайомлений, вбачається, що підставою для його винесення стали пояснення ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_10 , приписи УДНС у Волинській області від 05 липня 2019 року № № 39, 60, накази підприємства № № 190, 60.

Відповідно до наказу № 190 від 30 грудня 2016 року «Про призначення відповідальних за забезпечення пожежної безпеки» позивача ОСОБА_1 було призначено відповідальним за забезпечення пожежної безпеки на підприємстві, проведення навчань і перевірки знань з питань пожежної безпеки, проведення протипожежних інструктажів (далі наказ № 190) (а.с.37, том 1).

В ході судового розгляду позивачем та відповідачем були надані суду, кожним зокрема, копії та відповідні оригінали наказу № 190 (а.с.37, 105, том 1). Із змісту примірника наказу, наданого позивачем, вбачається, що він не був із ним ознайомлений (а.с.37 зворот, том 1), а із змісту примірника наказу, наданого відповідачем, вбачається, що позивач був ознайомлений (а.с.105 зворот, том 1). В судовому засіданні позивач заперечив факт підписання ним графи про ознайомлення з наказом, а тому з врахуванням вищевикладеного, існує незрозумілість щодо обізнаності позивача із даним наказом.

Згідно з приписом УДСНС України у Волинській області від 05 липня 2019 року № 39 директора ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці» ОСОБА_11 зобов`язано вжити низку заходів на усунення порушень щодо додержання виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки (а.с.19-20, том 1). Зазначений припис не містить відміток щодо проведення перевірки його виконання (а.с.20, том 1).

Підпунктом 1.1 наказу № 60 від 05 липня 2019 року «Про усунення порушень згідно припису ДСНС» Сидорчука І. Г. зобов`язано посилити контроль за додержанням вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки; організувати роботу з обладнання приміщення підприємства системою пожежної сигналізації в термін до 01 грудня 2019 року; забезпечити світильники ковпаками (розсіювачами) у підвальному приміщенні в термін до 01 вересня 2019 року; пройти функціональне навчання у сфері цивільного захисту в термін до 01 серпня 2019 року (а.с.21, том 1).

Пунктом 2 наказу № 60 від 05 липня 2019 року «Про усунення порушень згідно припису ДСНС» позивача ОСОБА_1 визначено відповідальним за організацію іншої роботи, встановленої цим наказом, проте як вбачається із змісту зазначеного наказу, ОСОБА_1 із його змістом не був ознайомлений, про що свідчить відсутність підпису останнього у наказі (а.с.21, том 1).

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень в частині обізнаності позивача із вказаним наказом, посилався на письмові пояснення працівника ОСОБА_10 , за змістом яких слідує, що вона наказ № 60 принесла на ознайомлення ОСОБА_1 та припускає, що останній наказ повернув, не підписавши його (а.с.106, том 1). Зазначений доказ суд не взяв до уваги, так як ці письмові пояснення ґрунтуються лише на припущеннях ОСОБА_10 . Отже, відповідачем не надано належних доказів ознайомлення позивача із обов`язками, покладеними на нього наказом № 60.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог наказу № 60 від 05 липня 2019 року, позивачем пройдене навчання, що підтверджується посвідченням про функціональне навчання підвищення кваліфікації цільового призначення у сфері цивільного захисту серії ВОФ №008941, розроблено інструкцію, що підтверджується повторним приписом із зміною часового проміжку виконання недоліків до 05 грудня 2019 року (а.с.22-24, том 1).

Строки щодо усунення решти недоліків (05 грудня 2019 року) на момент оголошення догани позивачу, не настали.

Як вбачається з припису УДСНС України у Волинській області від 05 вересня 2019 року № 268, який вручено директору ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці» ОСОБА_11 , деякі заходи не були виконані своєчасно, а тому повторно було запропоновано вжити відповідних заходів, зокрема, щодо забезпечення світильників ковпаками (розсіювачами) у підвальному приміщенні в термін до 05 грудня 2019 року, у той же строк визначено необхідність усунення нових недоліків (а.с.23-24, том 1).

Надаючи пояснення з приводу вищезазначеного припису у відповідності до наказу № 46-К від 06 вересня 2019 року, позивач ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях вказав, що ним виконані усі вимоги припису, окрім, тих, які потребують виділення коштів з боку підприємства відповідно до рішення директора (а.с.16, 26, том 1).

Проте, оголошуючи догану позивачу відповідно до наказу № 54-К, відповідач не врахував фактів неналежного ознайомлення ОСОБА_1 із наказами № № 60, 190, не визначив чи завдана шкода підприємству внаслідок неповного виконання вимог припису УДСНС від 05 липня 2019 року № 39, зокрема, в частині заходів щодо світильників, не врахував, що виконання цього обов`язку було визначено на новий строк до 05 грудня 2019 року відповідно до припису УДСНС № 268 від 05 вересня 2019 року, а відтак ОСОБА_1 мав змогу завершити усунення недоліків.

Отже, наказ № 54-К від 18 вересня 2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » суд обґрунтовано вважав таким, що підлягає скасуванню, оскільки, є передчасним та не відповідає вимогам закону.

Крім того, судом встановлено, що наказом № 55-К від 19 вересня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено із займаної посади за систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку, відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України (а.с.38, том 1).

Наказ мотивований тим, що ОСОБА_1 систематично не виконував обов`язки, покладені на нього посадовою інструкцією, наказами директора, що в свою чергу призвело до негативних наслідків для підприємства, зокрема, таких як відсутність акредитації у зв`язку із затягуванням процесу підготовки документів, а також порушення правил внутрішнього трудового розпорядку.

Із змісту зазначеного наказу, з яким був позивач ознайомлений, вбачається, що підставою для його винесення стали погодження на звільнення від 19 вересня 2019 року, та накази підприємства № № 51, 52, 54.

З огляду на те, що судом першої інстанції накази підприємства № № 51, 52, 54 визнані такими, що не відповідають вимогам закону, тому оскаржуваний позивачем наказ № 55-К про звільнення, винесений без відповідних правових підстав, а тому підлягає скасуванню.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 23 постанови № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору, зокрема за п. 3 ст. 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України, правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника.

Верховний Суд України в постанові від 19 жовтня 2016 року у справі N 6-2801цс15 висловив наступну правову позицію, відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Отже, встановивши вищенаведені обставини та перевіривши їх доказами, поданими сторонами по справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що звільнення позивача ОСОБА_1 було проведено з порушенням чинного законодавства про працю, оскільки накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності, які передували наказу про звільнення, не містять фактичних та конкретних даних щодо допущених порушень, загальні формулювання не пояснюють суть порушень трудової дисципліни, які допустив в роботі позивач, не містять посилання на конкретні обставини вчинення порушення, пояснення перед звільненням у позивача не відбиралися, що свідчить про відсутність систематичних порушень та систематичного невиконання позивачем, як працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, що могло бути підставами для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП, а тому вважав, що ОСОБА_1 слід поновити на посаді заступника директора ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці».

Згідно із ст. 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. Орган, який розглядає спір при винесенні рішення про поновлення на роботі, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Статтею 21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема, для обчислення середньої заробітної плати застосовується Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

У зв`язку із незаконним звільненням позивача з роботи на підставі ч. 2 ст. 235 КЗпП України суд дійшов обгрунтованого виснвоку, що до задоволення підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 19 вересня 2019 року по день винесення судового рішення.

Згідно довідки про заробітну плату, середньомісячний заробіток позивача за липень-серпень 2019 року становив 33 401 грн 17 коп. (а.с.123). Відповідно, середньоденна заробітна плата позивача складала 759 грн 12 коп. (33 401 грн 17 коп. : 44 дні), а тому середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 19 вересня 2019 року по 03 березня 2020 року включно становить 86 539 грн 68 коп. (759 грн 12 коп. х 104 робочих дні).

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи та надавши їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку, що позивач ОСОБА_1 був незаконно звільнений з роботи з посади заступника директора ДП «Волинський ЕТЦ Держпраці», а тому на підставі ч. 2 ст. 235 КЗпП України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 19 вересня 2019 року по 03 березня 2020 року включно у розмірі 86 539 грн 68 коп.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про задоволення позову ОСОБА_1 відповідає вимогам закону.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача щодо безпідставності вимог позивача про стягнення заробітку по день вирішення справи в суді, оскільки, вони суперечать вимогам ч. 2 ст. 235 КЗпП України, відповідно до якої орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Інші наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення ним норм матеріального права, не спростовують правильних висновків суду, а є його власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи і не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Крім того, представник позивача просив апеляційний суд відшкодувати позивачу витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 4 000 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу ним надано суду додаткову угоду № 1 до договору № 01-10 про надання правової допомоги від 01 жовтня 2019 року від 20 травня 2020 року та акт наданих послуг до зазначеного договору від 18 червня 2020 року.

Згідно положень ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи наведені норми закону та те, що позивачем та його представником не надано суду доказів документального підтвердження витрат на правничу допомогу, колегія суддів приходить до висновку про відмову у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача Державного підприємства «Волинський експертно-технічний центр Держпраці» Довжика Романа Степановича залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: