Справа № 362/397/17
Провадження № 2/362/79/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

07 квітня 2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Ковбеля М.М., з участю секретаря - Сілецької М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди -

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача шкоду, завдану у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, а саме 25 506,86 гривень матеріальної шкоди, 1400,00 гривень витрат пов`язаних з визначенням вартості матеріального збитку, 1000,00 гривень витрати на послугу евакуатора, 5000,00 гривень моральної шкоди та судові витрати.

Свої вимоги мотивував тим, що 25.09.2016 року з вини відповідача сталося ДТП, внаслідок чого автомобілю марки «Skoda Octavia» державний номер НОМЕР_1 , який належав позивачу, було завдано матеріальну шкоду.

Позивач стверджує, що матеріальні збитки вищезазначеному автомобілю складають 73730,90 гривень, однак, враховуючи, що ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відшкодувала йому шкоду в розмірі 49 490,00 гривень, відповідач має відшкодувати на його думку різницю, що становить 25506,86 гривень.

Крім того, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач був позбавлений можливості користуватися майном протягом трьох місяців, позивач перебував в стані психічної напруги, крім того, його дружина отримала психологічний дискомфорт.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного.

В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідно до постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.12.2016 року №362/4850/16, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 124 КУпАП, а саме у відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №296390 від 25 вересня 2016 року, громадянин ОСОБА_2 25 вересня 2016 року о 15 годині 20 хвилин, на 36 км а/д Київ-Одеса, керуючи автомобілем «ВАЗ 21093», державний номер НОМЕР_2 , не був уважним під час перестроювання, не надав дорогу автомобілю «Skoda Octavia» державний номер НОМЕР_1 , що рухався по тій смузі, на яку ОСОБА_2 мав намір перестроїтися, чим порушив вимоги п. 10.1, 10.3 ПДР України, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 12).

26.09.2016 року позивач звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із повідомленням про вищезазначене ДТП , на підставі чого було заведену справу реєстраційний номер 7866 від 26.09.2016 року (а.с. 14).

Відповідно до дослідження №АА2924 КА-1 складеного ТОВ «Гарант-Асістанс» 30.09.2016 року (а.с. 99- 106) та який міститься в заведеній справі реєстраційний номер 7866 від 26.09.2016 року, який було складено на підставі агентської угоди №08-03-26/15-01-10 в присутності позивача ОСОБА_1 , згідно умов договору страхування, матеріальний збиток, визначений на підставі протоколу огляду автомобіля, завданий власнику автомобіля «Skoda Octavia» державний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження в ДТП складає 41574,42 гривень.

Однак, як вбачається із листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №7573/13-12 від 25.11.2016 року, 26.09.2016 року до ПАТ «НАСК «Оранта» позивачем було надано заяву про виплату страхового відшкодування, в якій зазначено, що позивач згоден зі способом визначення суми матеріального збитку згідно з розрахунком спеціаліста ПАТ «НАСК «Оранта».

Як вбачається з платіжного доручення №53414 від 02.11.2016 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснила виплату страхового відшкодування на ремонт автомобіля позивача ОСОБА_1 в розмірі 49490,00 гривень (а.с. 15).

Разом з тим, позивач, при розрахунку вартості матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП посилається на звіт про оцінку колісного транспортного засобу №804-2016 складеного 16.11.2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Незалежна експертно-асистуюча компанія», відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Skoda Octavia» державний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження в ДТП складає 73730,90 гривень (а.с. 16-45).

Вартість звіту про оцінку колісного транспортного засобу №804-2016 складеного 16.11.2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Незалежна експертно-асистуюча компанія», становить 1400,00 гривень (а.с. 46-48)

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте частиною 3 зазначеної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За таких правових підстав, суд застосовує спеціальну норму, регулюючу дані правовідносини - статтю 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за наслідками вимог частини 3 статті 22 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль відповідно до ч. 1ст. 1187 ЦК України - є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України в п. 2 «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 р. № 6 , розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок .

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч.2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 25 506,86 гривень та витрат з визначення вартості матеріального збитку в розмірі 1400,00 гривень задовольнити.

Що стосується вимог позивача в частині стягнення витрат на послуги евакуатора, то товарнний чек датований 27.09.2016 року, а ДТП відбулося 25.09.2016 року, крім того, даний товарний чек не містить достатньо відомостей про автомобіль, який транспортували за допомогою евакуатора, платника та одержувача, а тому, враховуючи, що рішення суду не може грунтуватися на припущеннях, то така вимога позивача є необгрунтованою та не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В частині стягнення з відповідача на користь позивача 5 000,00 гривень моральної шкоди, суд дійшов висновку про відмову, оскільки позивач не надав достатніх доказів у чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, зокрема не надано доказів, яким чином відповідач викликав дискомфорт дружини позивача, в чому саме полягає недоброчесна поведінка відповідача, та який причинно-наслідковий зв`язок ДТП з тим, що позивач хронічно страждає на гіпертонію,, навчання позивача та що позивач позбавлений можливості комфортно пересуватися в м. Києві та відвідувати свої батьків, а тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем моральної шкоди безпідставні та необґрунтовані.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. З, 5, 6, 9, 22-31, 29, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 22, 23, 625, 988, 979, 1166, 1188 ЦК України, ст. ст. З, 4, 5, 7,8,9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79,80, 81, 223,258, 262, 264.265. 268, 273, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 25506,86 гривень, витрати з визначення вартості матеріального збитку в розмірі 1400,00 гривень та сплачений судовий збір в розмірі 640,00 гривень.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо такі не було подано.

Суддя М.М. Ковбель