РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Справа №336/8026/19

Провадження № 2/336/1088/2020

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді: Зарютіна П.В., за участі секретарки судового засідання: Когут С.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №336/8026/19 за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, без повідомлення (виклику) сторін (учасників справи), -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача за довіреністю Пармузін А.С. в інтересах позивача 24.12.2019 звернувся до суду із вказаною позовною заявою, за змістом якої просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення у сумі 17 250,06 гривень.

За змістом позову, позивач, як виконавець послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення, надавав їх за адресою: АДРЕСА_1 , в якій мешкають відповідачі. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 користуються послугами КП «Водоканал», проте, оплату вносять не в повному обсязі, тому, за період з 01.02.2016 по 31.10.2019 утворилась заборгованість у сумі 17 250,06 гривень. Особистий рахунок № НОМЕР_1 оформлений на ім`я ОСОБА_4 , з питання його переоформлення відповідачі не звертались. З вказаних підстав позивач просить задовольнити позов.

Ухвалою судді від 10.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (учасників справи) за наявними у справі матеріалами, встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було за відсутності відповідних клопотань.

Представник ОСОБА_1 адвокат Уткін О.Є. 13.04.2020 подав до справи заяву, згідно з якою просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування зазначає, що, на думку сторони відповідача, позовні вимоги ґрунтуються на нормах ст. 322 ЦК України, ст. 64 ЖК, які на відповідачів у справі не розповсюджуються, оскільки тягар утримання майна покладається на власника. Право особистої приватної власності на квартиру належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору купівлі-продажу №1047/2780 від 20.07.1996, зареєстрованого Запорізькою ТБ «Гілея» та на підставі рішення Апеляційного суду Запорізької області від 18.02.2014 у справі №336/4044/13-ц, пр.22ц-778/437/14. Крім того, особистий рахунок щодо користування житлово-комунальними послугами № НОМЕР_1 також відкритий на власника. При цьому, власник до участі у справі не притягнутий, а підстави його звільнення від виконання обов`язку по утриманню належного майна позивачем не зазначені. Представник відповідача наголошує, що застосуванню підлягають ст. 160, 162 ЖК за позовом ОСОБА_4 до мешканців належної йому квартири.

Інші відповідачі відзиву до справи не подали. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Як передбачено ч.1 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . За відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за вказаною адресою з 23.01.2008, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - з 28.11.1996, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,- з 19.09.2012, реєстрація чинна по теперішній час.

Відповідно до п. 2.2 статуту КП «Водоканал», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови №70р від 06.03.2018, предметом діяльності підприємства є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям міста й області питної води відповідно до існуючого Державного стандарту та з переданими на експлуатацію Підприємству параметрами мереж і споруджень; забезпечення водовідведення тощо.

На підставі п. 3.1 рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999, начальник управління житлового господарства передає функції по збору платежів від населення, що мешкає в житлових будинках комунальної власності, державному комунальному підприємству «Водоканал».

Згідно з розрахунком заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, наданим позивачем, особовий рахунок за адресою: АДРЕСА_1 , № НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За вказаною адресою зареєстровано три особи. Вказаним розрахунком підтверджено, що за особовим рахунком № НОМЕР_1 наявна заборгованість за період з 01.02.2016 по 31.10.2019 у сумі 17 344,86 гривень. Із врахуванням субсидії за цей період, сума боргу становить 17 250,06 гривень.

Належних та допустимих доказів на підтвердження зареєстрованого права власності на вказане житлове приміщення за ОСОБА_4 стороною відповідача суду не надано. Такими доказами, з урахуванням основних положень про докази, визначених ЦПК України, не є й наявні у справі копія рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у цивільній справі №336/4044/13-ц, пр.2/336/193/2013 від 02.12.2013 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ПАТ «ОТП Банк» про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: ПАТ «ОТП Банк» про визнання особистою приватною власністю квартири, набутої від час шлюбу, та копія рішення Апеляційного суду Запорізької області від 18.02.2014, ухваленого за результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції.

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд виходить з таких норм чинного законодавства.

За нормою п.1-5 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

За змістом ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, представником відповідача у відзиві не заперечується фактичне проживання ОСОБА_1 у вказаному житловому приміщенні та користування нею житлово-комунальними послугами. Не надано доказів й того, що ОСОБА_4 фактично мешкає у квартирі. Заперечень від інших відповідачів з цього приводу також не надходило.

Згідно ч. 3 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. За нормою ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, як врегульовано ч.1 ст. 612 ЦК України.

На правовідносини між сторонами у справі, розповсюджуються норми ст.156, 160, 162 Житлового кодексу, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. Так, за нормою ст. 5 вказаного закону до комунальних послуг відносяться централізоване водопостачання, централізоване водовідведення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

П.5 ч.2 ст.7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовано, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Крім того, правовідносини щодо прав та обов`язків між виконавцем з надання послуг з водопостачання та водовідведення і споживачем, порядок розрахунків за надання послуг, підстави й розмір відповідальності за неналежне виконання обов`язків регулюються ст. 19 - 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21.107.2005 №630.

Як передбачено п. 18, 20 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Судом встановлено, що договір між сторонами не укладений, втім, це не позбавляє відповідачів від обов`язку сплачувати за надані постачальником послуги. Фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку на ім`я ОСОБА_4 , з яким в період з 07.12.1995 по 15.06.2013 ОСОБА_1 перебувала у шлюбі (ця обставина встановлена зазначеним вище судовим рішенням апеляційної інстанції), слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», а також Правилами.

Заперечення ОСОБА_1 щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості, оскільки тягар утримання майна належить власнику, суд не приймає. Так, за відсутності підтверджень постійного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , підстав для застосування ст. 322 ЦК України судом не встановлено, отже, суд виходить з даних щодо реєстрації місця проживання відповідачів. Відповідачі, які є споживачами послуг, наданих КП «Водоканал" за період з 01.02.2016 по 31.10.2019, мають зобов`язання перед позивачем по їх сплаті.

Згідно із наведеним розрахунком позивачем підтверджено наявність заборгованості за відповідачами у сумі 17 250,06 гривень, яка в порушення вказаних норм законодавства не сплачена у встановлені строки, відповідно, підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку на підставі ст. 541, 543 ЦК України.

Зауважень стосовно якості надання послуг до їх виконавця, щодо періоду розрахунку заборгованості та її суми до суду не надходило. Суду не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачі не користувались послугами з централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення у вказаний період з дозволу відповідних органів виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства у відповідності до Правил.

Також, суд зауважує, що за змістом ч.3 ст. 156 Житлового кодексу спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено підстави для задоволення позову в повному обсязі.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідачів порівну слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем, у сумі 1 921,00 гривень.

Керуючись ст. 2, 5, 7, 10, 12-13, 76-82, 89, 133, 141, 229, 245, 258-259, 263-266, 268, 272-273, 275, 278-279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Водоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення у сумі 17 250,06 гривень (сімнадцять тисяч двісті п`ятдесят гривень 06 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Водоканал» по 640,34 гривень (шістсот сорок гривень 34 копійки) в рахунок сплаченого судового збору.

Реквізити сторін: Комунальне підприємство «Водоканал», , адреса: вул. Святого Миколая, буд.61, м.Запоріжжя;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його складення (із врахуванням п.15.5 Перехідних положень).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду складено та підписано 13.04.2020.

Суддя: П.В. Зарютін