КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року м. Київ

Справа 381/3764/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6096/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Олійника В.І., Кулікової С.В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2020 року (у складі судді Соловей Г.В., інформація про дату складення повного тексту рішення відсутня)

в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

У жовтні 2019 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписа заяву № б/н від 05.02.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач виконав умови договору. Однак, відповідач зі своєї сторони порушив умови договору та має прострочену заборгованість.

У зв`язку з чим станом на 31.08.2019 року за ним рахується заборгованість у розмірі 27254,25 грн., яка складається з: 998,40 грн. - заборгованість за кредитом, 20439,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4042,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксована частина, 1274,01 грн. - процентна складова.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент.номер - НОМЕР_1 , який проживає: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (м.Київ, вул.Грушевського, 1-Д, р/р НОМЕР_2 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299, , заборгованість по кредитному договору № б/н від 05.02.2010 року яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 998,40 грн. та судові витрати в сумі 70,30грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду 17 лютого 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» через поштове відділення подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, а в іншій частині рішення залишити без змін.

Вказує, на те що місцевий суд зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості у відповідній частині, допустивши грубе порушення норм цивільного права.

Зазначає, що із заяви від 05.02.2010 року, чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії Заяви чітко вбачається, що Відповідач висловив згоду про оформлення договору, отримання кредитної карти "Універсальна" та особистим підписом засвідчив власне волевиявлення.

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу, що у підписаній відповідачем довідці від 05.02.2010 року визначено кредитний ліміт та процентну ставку в розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості, тип картки, тип кредитної лінії, базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5) розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості, а саме (ПЕНЯ=пеня(1)+пеня (2), де пеня(1)=(базова % ставка за договором)/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня(2)=1% від заборгованості, але не менше ЗО грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше); розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів, а саме (500грн. +5% від суми заборгованість по кредитному договору, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій).

Вказує, що вирішуючи питання щодо періоду стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд мав також керуватися ст. 536 ЦК України, згідно яких боржник зобов`язаний сплачувати проценти не за можливість скористатися кредитом, а саме за користування ним.

Місцевий суд оскарженим рішенням не тільки призводить до нехтування принципами платності кредитного договору та його поворотності і оплатності, а ще і наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та у цілому - порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави. Суд ігнорує, що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів.

При розгляді справи просить врахувати постанови Верховного Суду від 11 вересня 2019 у справі №153/1334/16, від 11 вересня 2019 у справі №642/5533/15-ц, від 04 грудня 2019 року № 750/6058/17-ц.

Відзиву на апеляційну скаргу суду надано не було.

Відповідно до положень ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05 лютого 2010 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк». У заяві зазначено, що ОСОБА_1 згоден з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до умов договору, відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підставі рішення Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Задовольняючи частково позовні вимоги, стягуючи з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» кредитну заборгованість згідно анкети-заяви б/н від 05 лютого 2010 року за тілом кредиту в сумі 998,40 грн., суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідачазаборгованості по тілу кредиту в сумі 998,40 грн., оскільки вказані кошти були фактично отримані та використані відповідачем, проте в добровільному порядку не повернуті.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, пені та штрафів, суд першої інстанції вважав вказані вимоги недоведеними.

Повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Частиною 1 статті 207 ЦК України, редакція якої діяла на момент укладення договору, передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Підписавши анкету-заяву 05.02. 2010 р. та довідку про умови кредитування, відповідач висловив свою, згоду, що дана заява разом з пам`яткою клієнта та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також відповідач підтвердив, що ознайомлений з договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден з його умовами. Зобов`явся виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

Отже, кредитний договір, укладений сторонами, складається із анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, довідки про кредитування, а також Тарифів.

Вказані дії не суперечать положенням вищезазначених норм матеріального права.

Частинами 1 - 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вказані норми процесуального права, суд першої інстанції не мав правових підстав для висновку, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Крім того, за обставинами даної справи, відповідач підписав умови кредитування за якими був визначений обов`язок сплачувати відсотки, якщо заборгованість погашається мінімальними можливими платежами 2, 91% в місяць. Базова процентна ставка передбачена 2, 5% в місяць. (а.с. 9)

Суд також не врахував, що підписуючи довідку відповідач повідомив, що з фінансовими умовами надання платіжної карти "Кредитка Універсальна" 55 днів пільговий період" та прикладами розрахунку суми за використання кредитних коштів ознайомлений. (а.с.9)

Як вбачається з матеріалів справи, позивач обов`язки за умовами договору виконав, відповідач отримав кредитну картку, що вказана в анкеті-заяві (а.с. 8 на звороті)

З наявної в матеріалах справи довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» та Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що позичальник зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом та відсотками до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому виникла заборгованість.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до наявного у справі розрахунку заборгованості , станом на 31.08.2019 року за відповідачем існує заборгованість у розмірі 27254,25 грн., яка складається з:

998,40 грн. - заборгованість за кредитом, 20439,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4042,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксована частина, 1274,01 грн. - процентна складова.

На спростування вказаного розрахунку заборгованості ні в суді першої інстанції ні в апеляційному суді відповідач будь-яких доводів та заперечень не навів, а тому суд вважає, що розрахунок зроблено у відповідності з умовами кредитування на які погодився відповідач, підписавши. відповідну довідку, а тому позовні вимоги, щодо стягнення тіла кредиту та відсотків є такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимог про стягнення пені та штрафів, колегія суддів, виходить з наступного.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Згідно довідки про умови кредитування від 05.02.2010 р. з використанням кредитки "Універсальна" 55 днів пільгового період „ особисто підписаної Відповідачем зазначено: (тип картки, тип кредитної лінії, базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5) розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості, а саме (ПЕНЯ=пеня(1)+пеня (2), де пеня(1)=(базова % ставка за договором)/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня(2)=1% від заборгованості, але не менше 30грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше); розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів, а саме (500грн. +5% від суми заборгованість по кредитному договору, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій).

Отже, судом встановлено, що умовами кредитування передбачено нарахування пені та штрафів за порушення строків здійснення платежів відповідно до умов кредитного договору.

У зв`язку з цим, щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) та пені апеляційний суд керується наступним.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Враховуючи вищевикладене та вимоги статті 549 ЦК України, відповідно до якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Так, пред`являючи позов позивач зокрема просив стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користуванням кредиту 20439 грн. 84 к., пеню у розімірі 4042 грн. 00 к. 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1274 грн. 01 к. - штраф (процентна складова).

Перевіривши матеріали справи, на думку колегії суддів в даному випадку підлягає стягненню лише штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 к. та штраф (процентна складова) в розмірі 1274 грн. 01 к., а в стягненні пені необхідно відмовити, оскільки стягнення штрафу та пені, в даній справі одночасно, призведе до подвійної відповідальності за порушення строків виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд 1-ї інстанції не врахував, що отримання та користування відповідачем кредитними коштами, який погодився з усіма умовами користування такими коштами, свідчать про те, що відповідач своїми діями визнав наявність у нього кредитних правовідносин з АТ КБ «ПриватБанк».

Підсумовуючи викладене вище, та враховуючи, що суд не повно застосував норми матеріального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи та наявним в ній доказам, керуючись ст. 376 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2020 року року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом та штрафівта ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованості за договором кредиту від 05.02.2010 року на загальну суму 22 213 грн.85 к., яка складається з:

заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 20439 грн. 84 к..

штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 к.

штраф (процентна складова) -1274грн. 01 к.

Рішення в частині стягнення тіла кредиту учасниками справи не оскаржено.

Згідно вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В ході розгляду даної справи Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», було сплачено судовий збір до суду 1-ї інстанції в розмірі 1921,00 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 2881 грн. 50к., позовні вимоги та апеляційна скарга задоволені частково на загальну суму 22 213 грн.85 к., що становить 81 % відсотків від суми заявлених вимог.

З урахуванням розміру задоволених вимог, відшкодуванню відповідачем на користь позивач підлягають судові витрати у виді судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 3890 грн. 10 к.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2020 року року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом та штрафів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент.номер - НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» () заборгованість за договором кредиту від 05.02.2010 року на загальну суму 22 213 грн.85 к. ( яка складається із заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 20439 грн. 84 к.. штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 к. штраф (процентна складова) -1274грн. 01 к.)

Стягнути з з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент.номер - НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 3890 грн. 10 к.

В решті позовних вимог про стягнення пені відмовити.

В іншій частині рішення районного суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено13 квітня 2020 року.

Суддя-довідач:

Судді: