Єдиний унікальний номер 233/558/20
Номер провадження 22-ц/804/2882/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 233/558/20

Номер провадження 22-ц/804/2882/20

21 жовтня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Никифоряка Л.П., Новікової Г.В.

за участю секретаря Ротар Я.Б.

учасники справи:

позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічною позовною заявою:

ОСОБА_1

представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічною позовною заявою: ОСОБА_2

відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічною позовною заявою: Приватне акціонерне товариство «АПК-ІНВЕСТ»

представник: Демченко Ірина Сергіївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» про розірвання договорів оренди земельної частки (паю) та за зустрічною позовною заявою Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 про визнання права оренди

- за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ»

на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року, вступну та резолютивну частину якого складено суддею Маліновим О.С. в м. Костянтинівка в приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 09 липня 2020 року, час ухвалення рішення суду не зазначено, повний текст складено 17 липня 2020 року -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

31 січня 2020 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» про розірвання договорів оренди земельної частки (паю).

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 01 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» було укладено договір оренди земельної частки (паю), який був зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Білокузьминівської селищної ради 01 липня 2014 року за № 193. Згідно умов договору відповідачеві було передано в оренду земельну частку (пай) розміром 4,65 умовних кадастрових гектарів, яка належала позивачеві на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0092267. У подальшому позивачка скористалася правом на виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та 07 травня 2019 року зареєструвала у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку та отримала витяг, згідно якого вона є власником земельної ділянки площею 3, 8978 га, кадастровий номер :35:000:01:20, що розташована на території Білокузьминівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 14 січня 2020 року позивачкою ОСОБА_1 було одержано лист відповідача за № 43 з пропозицією переукладення договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером :35:000:01:20 з проектом такого договору.

З урахуванням вищевикладеного, просив суд розірвати договір оренди земельної частки (паю) від 01 квітня 2014 року, укладений між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 , зареєстрований 01 липня 2014 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Білокузьминівської селищної ради за № 193.

25 лютого 2020 року ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права оренди.

В обгрунтування позовних вимог зазначило що, 01 квітня 2014 року між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної частки (паю), зареєстрований 01 липня 2014 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Білокузьминівської селищної ради за № 193, згідно умов якого було передано в оренду земельну частку (пай) розміром 4,65 умовних кадастрових гектарів згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0092267, виданого 10 січня 1997 року Костянтинівською РДА. 01 квітня 2014 року сторонами було укладено Акт приймання-передачі земельної частки (паю), за яким ОСОБА_1 передала, а ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» прийняло у володіння та використання (оренду) земельну частку (пай) (рілля) розміром 4,65 умовних кадастрових гектарів, яка розміщена у межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом.

Пунктом 2.3 Договору встановлений 20-річний строк його дії, що на даний момент не сплинув. Починаючи з дати укладення договору позивачем за зустрічним позовом виконуються та не порушуються його умови. При цьому, відповідачем за зустрічним позовом порушено умови укладеного договору та норми чинного законодавства щодо виконання обов`язку повідомити про виділення земельної ділянки в натурі та у подальшому переукласти договір з ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ». Так, у порушення п.3.1 договору та вимог закону ОСОБА_1 не повідомила своєчасно позивача про отримання нею державного акту, чим грубо порушила права орендаря.

З урахуванням вищевикладеного, просило суд визнати право оренди земельної ділянки кадастровий номер :35:000:01:20, площею 3,8978 га за орендарем ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 01 квітня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ», зареєстрованого 01 липня 2014 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Білокузьминівської селищної ради за № 193.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

09 липня 2020 року рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області первісний позов ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діє адвокат Байгуш О. Ю. до Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» про розірвання договору оренди земельної частки (паю) задоволено. Розірвано договір оренди земельної частки (паю), укладений 01 квітня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 , зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Білокузьминівської селищної ради 01 липня 2014 року за № 193.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

У задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 про визнання права оренди відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись із вказаним рішенням, ПрАТ «АПК-Інвест» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до апелянта про розірвання договору оренди земельної частки (паю) та задовольнити зустрічний позов апелянта до ОСОБА_1 визнавши право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :35:000:0120, площею 3,8978 га за орендарем на підставі договору оренди земельної частки (паю) від квітня 2014 року; стягнути із ОСОБА_1 на користь апелянта понесені судові витрати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на прийняття судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Зазначило, що ОСОБА_1 не повідомила апелянта про отримання державного акту, чим порушила вимоги договору, нормативних актів та права Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ».

Посилаючись на договір, укладений між сторонами звертає увагу, що договір оренди землі переукладається відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін.

Вважає, що при винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не обґрунтував з посиланням на норми матеріального права висновок про наявність підстав для припинення договору оренди земельної частки (паю), який було укладено сторонами по справі.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

26 серпня 2020 року від адвоката Байгуша О.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін.

Посилаючись на практику Верховного Суду зазначив, що доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі про те, що договір земельної частки (паю) на разі не припинив своєї чинності є необґрунтованими та фактично зводяться до помилкового тлумачення апелянтом правових норм.

Зазначив, що неповідомлення ОСОБА_1 апелянта про набуття нею права власності на земельну ділянку не впливає на зміну юридичного статусу земельної ділянки та його наслідки, що узгоджується з висновками Верховного Суду.

Звертає увагу суду на зміст ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» в редакції від 16.01.2020 року, якою передбачено, що нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю) ( а. с. 162-167).

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник ПрАТ «АПК-Інвест» Демченко І.С. у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення.

Інша сторона належним чином повідомлена про день та час розгляду справи у судове засідання не з`явилась, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи (а. с. 190).

06 жовтня 2020 року від адвоката Байгуша О.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просив рішення суду залишити без задоволення, а апеляційну скаргу без змін. Розгляд зазначеної справи проводити без його участі (а.с.191).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

01 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «АПК-Інвест» було укладено договір оренди земельної частки (паю) відповідно до п.п.1.1, 2.2, 2.3 якого орендодавець ОСОБА_1 передає, а орендар приймає у володіння та користування (оренду) земельну частку (пай) (рілля) розміром 4,65 умовних кадастрових га, яка розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом терміном на 20 років (а.с.35-37).

Дана земельна частка (пай) розміром 4,65 умовних кадастрових гектарів належала ОСОБА_1 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0092267, виданого 10 січня 1997 року Костянтинівською РДА (а.с.9).

При укладенні договору оренди сторони узгодили розмір орендної плати та її виплату один раз на рік - у грудні поточного року (а.с.35,38).

Відповідно до п.2.3 договору оренди земельної частки (паю) сторони дійшли згоди про те, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Договір оренди землі переукладається сторонами за цим договором не пізніше ніж в строк до двох місяців з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Припинення дії договору оренди допускається у випадках, визначених цим договором та чинним законодавством (а.с.36).

Згідно позначки у договорі, його зареєстровано у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Білокузьминівської селищної ради за № 193 від 01 липня 2014 року за підписом посадової особи ОСОБА_3 , скріплено печаткою Білокузьминівської сільської ради (а.с.37), що відповідає Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2000 року № 119.

01 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «АПК-Інвест» було підписано акт приймання передачі земельної частки (паю) відповідно до умов укладеного договору оренди від 01 квітня 2014 року (а.с.39).

Відповідно до довідки Білокузьминівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області від 14 січня 2020 року № 17, 01 липня 2014 року було зареєстровано договір оренди земельної частки (паю) на 4,65 га між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 , у книзі реєстрації договорів Білокузьминівської сільської ради за № 193, що підтверджується відповідним витягом книги реєстрації. На даний час земельна ділянка (пай) 4, 65 га обробляється ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» (а.с.17).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 07 травня 2019 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :35:000:01:20 площею 3,8978 га (а.с.10).

11 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» письмово, повідомивши про реєстрацію 07 травня 2019 року у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на земельну ділянку кадастровий номер :35:000:01:20, площею 3, 8978 га, через що зобов`язання сторін з оренди земельної частки (паю) є припиненими. У зв`язку із прийнятим рішенням обробляти свою земельну ділянку у подальшому особисто ОСОБА_1 просила надати копію договору оренди земельної частки (паю), повернути їй земельну ділянку кадастровий номер :35:000:01:20 в стані, придатному для її використання за цільовим призначенням, а також утриматись від дій, які б перешкоджали їй як власнику використовувати дану земельну ділянку (а.с.11-14).

Листом від 14 січня 2019 року за вих. № 43 ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» повідомило позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про зацікавленість у подальшому використанні належної їй земельної ділянки та відповідно до п.2.3 договору оренди земельної частки (паю) запропонувало переукласти договір оренди у зв`язку із виділенням земельної ділянки в натурі (на місцевості), із направленням проекту договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :35:000:01:20 (а.с.16).

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної частки (паю).

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Частиною 2 статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до положень статті 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Частиною 1 статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії).

Відповідно до положень ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України.

Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до частини 2 статті 32 Закону України «Про оренду землі», у разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобов`язань.

Як вбачається із пункта 2.3 договору оренди земельної частки (паю), укладеного 01 квітня 2014 року між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 , договір може бути припинений у будь-який час за взаємною згодою Сторін шляхом підписання додаткової угоди Сторонами. Сторони не мають права відмовитись від виконання умов цього Договору в односторонньому порядку. В разі переходу права власності до інших осіб, цей Договір оренди зберігає чинність для нового власника на тих же умовах. Припинення дії Договору оренди допускається у випадках, визначених цим Договором та чинним законодавством України.

Договір оренди землі переукладається Сторонами за цим Договором не пізніше ніж в строк до двох місяців з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Припинення дії Договору оренди допускається у випадках, визначених цим Договором та чинним законодавством України.

Отже, ОСОБА_1 суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що питання припинення договору оренди земельної частки (паю) шляхом його розірвання договору оренди або її зміни було предметом обговорення сторін за договором. ОСОБА_1 суду не надано також належним та допустимих доказів на підтвердження істотності змінених обставин.

Відповідно до пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Одночасно частиною 2 Перехідних положень Закону України «Про оренду землі» врегульовано, що після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 19 березня 2018 року у справі № 924/468/14, після виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок в натурі та отримання ними державних актів на право власності на землю відповідні сертифікати на земельну частку (пай) є недійсними. У той же час факт оформлення державного акта на право власності на землю дію раніше укладених їх власниками договорів оренди земельних паїв автоматично не припиняє, а такі договори підлягають переукладенню. Отже, припинення дії договорів оренди земельних паїв має місце тільки після їх переукладення відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або з підстав, передбачених статтею 31 Закону України «Про оренду землі».

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Як вбачається із частини 2 Закону України «Про оренду землі», орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об`єднаннями та організаціями.

Оскільки договір оренди земельної частки (паю) від 01 квітня 2014 між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 укладено строком на 20 років, вказаний договір оренди автоматично не припинив своєї дії у зв`язку з тим, що 07.05.2019 року ОСОБА_1 зареєструвала у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на оскаржувану земельну ділянку.

Укладення договору оренди паю на 20 років, очевидно, свідчить про намір сторін на момент його укладення забезпечити тривалу стабільність свого становища в цих правовідносинах і в такому випадку відмова орендодавця від переукладення та намагання розірвати договір вже через 5 років від початку строку оренди не можна вважати добросовісним.

Крім того, зміна статусу земельної ділянки чи її власника не має наслідком автоматичного припинення договору, крім випадків, коли це передбачено самим договором.

Вказане твердження співпадає з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у Постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 233/3676/19, провадження № 14 65 цс 20.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, ОСОБА_1 своїми діями висловила намір про припинення договірних відносин в односторонньому порядку та про відмову від переукладання договору, що суперечить як умовам укладеного договору оренди земельної частки (паю) від 01 квітня 2014 року, так і діючому законодавству, зокрема, Закону України «Про оренду землі».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ`про визнання права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 01 квітня 2014 року, укладеному між ОСОБА_1 та ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та задоволенню позовних вимог за первісним позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» про розірвання договорів оренди земельної частки (паю), а тому рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що у позовних вимогах ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» про розірвання договорів оренди земельної частки (паю) відмовлено, а зустрічні позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 задоволено повністю, рішення суду першої інстанції скасовано, судовий збір, сплачений Приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» за подання зустрічного позову в розмірі 2 102,00 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 4 414, 20 грн, в загальному розмірі 6 516,20 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ».

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установивши, що суд першої інстанції, ухвалив рішення про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» про визнання права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 01 квітня 2014 року, укладеному між ОСОБА_1 та ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та задоволення позовних вимог за первісним позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» про розірвання договорів оренди земельної частки (паю), неправильно застосувавши норми матеріального права, суд апеляційної інстанції скасовує рішення про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог апелянта з ухваленням нового рішення про задоволення зустрічних позовних вимог ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ».

Керуючись ст. ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» задовольнити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року скасувати.

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діє адвокат Байгуш О.Ю. до Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» про розірвання договору оренди земельної частки (паю), укладений 01 квітня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 , зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Білокузьминівської селищної ради 01 липня 2014 року за № 193, відмовити.

Зустрічний позов Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» задовольнити.

Визнати право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :35:000:01:20, площею 3,8978 га за орендарем - Приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 01 квітня 2014 року, укладеним між Приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 , зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Білокузьминівської селищної ради 01 липня 2014 року за № 193.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ», , витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 516 (шість тисяч п`ятсот шістнадцять) грн. 20 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено та долучено до матеріалів цивільної справи 21 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Г.В. Новікова

Л.П. Никифоряк