Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1067/20 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу № 279/1067/20 за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 квітня 2020 року, яке ухвалено суддею Волковою Н.Я. в м. Коростені

встановив:

У березні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 10464,72 грн, в тому числі 7339,19 грн заборгованості за кредитом, 1364,17 грн заборгованості з відсотків за користування кредитом, 1761,36 грн заборгованості за пенею.

В обґрунтування заявлених вимог банк посилався на те, що 27 грудня 2017 року між сторонами була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за умовами якої ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 30357,44 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за договором кредиту утворилася заборгованість. Ураховуючи наведене, банк просив позов задовольнити.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 квітня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором станом на 19.12.2019 року в розмірі 7339,19 коп. та судовий збір в сумі 1474,13 грн. У задоволенні решти вимог суд відмовив.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у Генеральній угоді від 27.12.2020 року сторони погодили істотні умови договору, а саме суму кредиту, розмір процентів за користування кредитом в розмірі 2,0% в місяць або 24% на рік, строк кредитування, відповідальність за порушення зобов`язання, порядок погашення заборгованості. Таким чином, відповідач, підписавши Генеральну угоду, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду на те, що дана Угода разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, а тому суд безпідставно відмовив у задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитними коштами та пені за порушення умов договору .

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористалася.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи частково вимоги банку лише в частині тіла кредиту та відмовляючи у задоволенні решти вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення на користь банку процентів за користування кредитом та пені за неналежне виконання зобов`язань як таких, що передбачені договором, оскільки банком не доведено під час розгляду справи прийняття відповідачем саме цих умов, як складової частини спірного кредитного договору в частині права банку здійснювати такі нарахування.

Проте повністю з таким висновком суду погодитись неможливо виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що 31 березня 2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви позичальника.

27 грудня 2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно пункту 2.1 Генеральної угоди банк надав ОСОБА_1 строковий споживчий кредит в сумі 30357,44 грн на строк 36 місяців, з 27 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

В свою чергу відповідач, починаючи з «1» по «25» число кожного місяця повинна сплачувати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1191,01 грн.

У пункті 2.2 Генеральної угоди сторони погодили, що заборгованість за кредитом, починаючи з 32 го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1129,21 грн.

Пунктом 2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості передбачено, що при порушенні боржником зобов`язань з погашення кредиту, боржник зобов`язаний сплатити банку пеню у розмірі передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг за кожен день прострочення.

Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за Генеральною угодою належним чином не виконувала, у зв`язку із чим станом на 19.12.2019 року утворилася заборгованість у розмірі 10464,72 грн, в тому числі 7339,19 грн заборгованості за кредитом, 1364,17 грн заборгованості з відсотків за користування кредитом, 1761,36 грн заборгованості за пенею.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення Генеральної угоди) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені).

Під час розгляду справи було встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , досягнувши згоди щодо реструктуризації заборгованості за кредитним договором, уклали 27.12.2016 року Генеральну угоду, згідно з пунктом 2.1 якої банк надав ОСОБА_1 строковий кредит у розмірі 30357,44 грн. зі сплатою 2,0 % на місяць на суму заборгованості з кінцевим строком повернення 31 грудня 2019 року.

Пунктом 2.2 Генеральної угоди сторони погодили, що заборгованість за кредитом, починаючи з 32 го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1129,21 грн.

Таким чином, оскільки відповідач припинила виконувати зобов`язання за укладеною з банком Генеральною угодою і має непогашену заборгованість за кредитом в розмірі 7339,19 грн, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для стягнення зОСОБА_1 процентів у розмірі 1364,17 грн. Разом з тим, районний суд, не врахувавши вказані обставини, безпідставно відмовив у задоволенні вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами.

Однак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заборгованості за пенею в розмірі 1761,36 грн.

Так умови Генеральної угоди від 27 грудня 2016 року не передбачали розмір пені за неналежне виконання зобов`язання, а відсилали для встановлення її розміру до Умов та правил (пункт 2.8 Генеральної угоди).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення пені посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті http://privatbank.ua/rules. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Генеральну угоду про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Надані позивачем Правила та умови надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, - в анкеті-заяві позичальника та Генеральній угоді, які безпосередньо підписані останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з АТ КБ «Приватбанк», відповідач ОСОБА_1 прийняла запропоновані банком Умови та правила.

Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

В той же час умовами Генеральної угоди за неналежне виконання зобов`язання передбачений штраф у розмірі 1129,21 грн, однак банк вимоги про стягнення вказаного штрафу до відповідача не заявляв.

За таких обставин, рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає зміні, шляхом збільшення розміру заборгованості на суму заборгованості за відсотками з 7339,19 грн. до 8703,36 грн. та понесених судових витрат з урахуванням пропорційності задоволених вимог (83,2%) з 1474 грн. до 1748,86 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до розміру задоволених вимог в розмірі 1358,94 грн.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Рішення в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 квітня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договоромта судових витрат змінити, збільшивши розмір заборгованості з 7339,19 грн. до 8703,36 грн. та судових витрат з 1474 грн. до 1748,86 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1358,94 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді