Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.08.2020 Справа №607/4296/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Мотиль Б.І.

представник позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , у якому просить, усунути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Монастирська Тернопільської області, від права на спадкування за законом після смерті його дружини - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 41 рік в місті Тернополі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 41 рік в місті Тернополі померла сестра позивача - ОСОБА_4 , яка через свої тяжкі захворювання (рак, ураження обох нижніх кінцівок та інші захворювання) перебувала у безпорадному стані. Тяжка хвороба ОСОБА_4 , яка призвела до її безпорадного стану, почалась у неї ще з осені 2015 року. Безпорадний стан ОСОБА_4 полягав в тому, що через хворобу своїх нижніх кінцівок та розвиток раку вона втратила будь-яку можливість до пересування, а тому потребувала постійного догляду та допомоги. Відповідач хоча й проживав з дружиною за однією адресою, повністю усунувся від догляду за нею, в зв`язку з чим позивач разом з іншими її знайомими вимушена була постійно доглядати та утримувати свою сестру впродовж останніх трьох років. ОСОБА_3 впродовж 2015-2017 років не надавав жодних коштів для утримання та лікування своєї дружини як по місцю їх спільного проживання, так і по місцю лікування. ОСОБА_4 за останні два роки до своєї смерті неодноразово скаржилась позивачу та іншим знайомим людям про те, що її чоловік ОСОБА_3 не реагує на її прохання про допомогу та фактично ухилився від будь-якої підтримки та догляду. Ще задовго до смерті ОСОБА_4 , в період розвитку її тяжких захворювань, її чоловік ОСОБА_3 не вжив жодного заходу для надання своїй дружині своєчасної необхідної та можливої медичної допомоги в умовах стаціонарного лікувального закладу чи амбулаторної допомоги з доглядом кваліфікованого медичного працівника. Позивачем та її знайомими сплачувались необхідні платежі по утриманню будинку, де проживала ОСОБА_4 . Позивач вважає, що, саме безвідповідальна поведінка відповідача призвела до передчасної смерті його дружини ОСОБА_4 . Враховуючи вищенаведене, просить усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті його дружини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивачаОСОБА_2 ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та зазначає, що не претендує на спадщину, яка відкрилася після смерті його дружини.

У даній справі судом 22.06.2020 року проведено підготовче судове засідання за наслідками якого закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_5 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 10.07.1976 р. Довжанською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області); ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_2 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 18.04.1981 р. Довжанською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області) і їх батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

01 жовтня 1998 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (Свідоцтво про одруження серії НОМЕР_3 , видане Домаморицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області) і після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище « ОСОБА_8 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Тернополі померла ОСОБА_4 (Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , видане 01 липня 2017 року Домаморицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області).

Згідно інформації, викладеній у листі Комунального некомерційного підприємства Тернопільської районної ради «Тернопільська центральна районна лікарня» від 30 січня 2020 року №61, пацієнтка ОСОБА_4 , 1976 року народження, жителька с. Домаморичі Тернопільського району Тернопільської області, перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні та у відділенні реанімації інтенсивної терапії вказаного лікувального закладу з діагнозом: рак астрального відділу шлунку з розпадом (гістологічно аденокарцинома) з некомпенсованич пілоростенозом і перважмо ендофітиим ростом, виразкова форма, метастази в реґіонарні лімфовузли з проростанням в крупні судини. Ускладнення: внутрішня кровотеча (250) мл., інфаркт-пневмонія, ракова інтоксикація, різка білково-жирова дистрофія печінки, нирок і міокарду, крововиливи в наднирники. Супутній: аліментарно-конституційне ожиріння 111 ст., хронічний лімфостаз, трофічні виразки обох гомілок, набряково-виразкова форма.

Відповідно до даних протоколу патологоанатомічного дослідження №1/146 від 27.06.2017 року КУТОР Тернопільського обласного патологоанатомічного бюро, ОСОБА_4 , 1976 року народження, після проведених 18 ліжко-днів в лікувальному закладі ( 09 червня 2017 року по 27 червня 2017 року) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 від гострої постгеморагічної анемії, шлункової кровотечі та виразки шлунку. Дані розтину секційного та гістологічного дослідження підтвердили клінічний діагноз і вказали на наявність раку шлунку з розпадом і множинними метастазами в реґіонарні лімфатичні вузли і печінку, крупні судини з їх аррозією. Крім цього, було встановлено, що в померлої ОСОБА_4 було виявлені трофічні виразки обох нижніх кінцівок.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй майно.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Заповіту при житті ОСОБА_4 оформлено не було.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України , у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу».

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід, як з боку батька так і з боку матері (ст.1262 ЦК України).

Отже чоловік померлої ОСОБА_3 належить до спадкоємців першої черги за законом, а її рідна сестра, позивач ОСОБА_2 , до спадкоєців другої черги за законом.

В силу ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позивач та відповідач були зареєстровані та проживали на час смерті ОСОБА_4 разом з нею, а тому в силу ст. 1268 ЦК України, вважаються такими, що спадщину прийняли.

Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно положень п. 6 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п`ятої статті 1224 Цивільного Кодексу стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного Кодексу не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, суд при вирішенні справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт гребування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво а потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Наведеними вище медичними документами підтверджено те, що ОСОБА_4 через свої тяжкі захворювання (рак, ураження обох нижніх кінцівок та інші захворювання) перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги.

Відповідач ОСОБА_3 мав можливість на надання допомоги по догляду за своєю померлою дружиною ОСОБА_4 , однак ухилявся від її надання.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вищенаведені обставини, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Монастирська Тернопільської області, слід усунути від права на спадкування за законом після смерті його дружини - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 41 рік в місті Тернополі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування задовольнити.

Усунути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Монастирська Тернопільської області, від права на спадкування за законом після смерті його дружини - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 41 рік в місті Тернополі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан