ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 року м. Чернівці

справа № 727/65/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.,

секретар Собчук І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 лютого 2020 року, (головуючий у 1 інстанції Смотрицький В.Г.),

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Судом першої інстанції відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 січня 2020 року провадження у вказаній справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

На вказане судове рішення ОСОБА_2 , яка представляє інтереси ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати як таку, що суперечать нормам процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що даний спір не належить до адміністративної юрисдикції, оскільки вимоги про зобов`язання надати відповідь на адвокатський запит не є публічно-правовими і регулюються спеціальним Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/352/20

Суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що зазначена справа має розглядатися в порядку адміністративного судочинства, так як запитувана інформація має ознаки публічної, нею володіє саме відповідач, як суб`єкт владних повноважень, може бути відповідачем у справах про оскарження бездіяльності розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Посилається на те, що адвокатський запит направлений відповідачу та інформація запитувалась виключно відповідно до вимог ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», тобто спеціального закону. Запитувана інформація не є публічною в розумінні ЗУ «Про доступ до публічної інформації», оскільки отримана відповідачем у справі при виконанні ним своїх функцій.

При постановленні ухвали суд першої інстанції не вірно застосував норми процесуального та матеріального права, вид спору визначив неправильно, а тому прийняв неправильне рішення про закриття провадження.

Просила скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 лютого 2020 року про закриття провадження та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області Теутуляк С.А. зазначає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення а ухвалу суду без змін.

Зазначає, що порядок здійснення та забезпечення кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначаються ЗУ «Про доступ до публічної інформації» №2939- VI від 13.11.2011 року.

Юрисдикцією у спорах щодо адвокатських запитів слід визначати з урахуванням того, кому такий запит адресований, в даному випадку адвокатський запит поданий до суб`єкта владних повноважень, тому тут виникають публічно-правові відносини, які регулюються ч.2 с.19 Конституції України та Законом №2939- VI від 13.11.2011 року.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваної ухвали, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Закриваючи провадження у даній справі суд першої інстанції виходив з того, що запитувана інформація має ознаки публічної, нею володіє саме відповідач, який, як суб`єкт владних повноважень, може бути відповідачем у справах про оскарження бездіяльності розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію, тому вимоги позивача про надання відповіді на адвокатський запит підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що 25 листопада 2019 року адвокатом Вакарчуком В.І., який виступає в інтересах СГТ «Полонина -Агро» на підставі договору про надання правової допомоги від 19.09.2019 року, було направлено адвокатський запит до Головного управління ДПС в Чернівецькій області.

У вказаному адвокатському запиті позивач просив відповідача надати слідуючу інформацію: копії матеріалів, які були зібрані під час проведення працівниками ГУ ДПС у Чернівецькій області фактичної перевірки ФГ «СГТ Полонина-Агро» з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) відповідно до акту (довідки) від 05 вересня 2019 року.

Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області були надані копії документів, а саме: акт про проведення фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення договору, оформлення трудових відносин з працівниками; наказ «Про проведення фактичної перевірки»; направлення на перевірку відповідно№№ 84,85,86 від 05.09.2019 року.

З тих же підстав позивач звернувся із запитом до Головного управління Держпраці у Чернівецькій області, від якого отримав копії наступних документів: акт від 13.09.2019 року; пояснення громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на підставі яких, і був складений відповідний акт.

Зазначав, що враховуючи вищевикладене відповідачем на його адвокатський запит не надано усіх наявних копій матеріалів, що стосувалися проведеної фактичної перевірки, а саме копії усіх пояснень, що були відібрані працівниками ГУ ДПС в Чернівецькій області, що свідчить про надання неповної відповіді на адвокатський запит від 25.11.2019 року, що є протиправним.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначаються Законом України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI).

Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (частина перша статті 1 Закону № 2939-VI).

Відповідно до частини другої статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (частина перша статті 2 Закону № 2939-VI).

Статтею 4 Закону №;2939-VI передбачено, що доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Однією з гарантій реалізації конституційних прав на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформації є законодавче закріплення права кожного на доступ до інформації, яке згідно зі статтею 5 Закону № 2939-VI забезпечується, зокрема, систематичним та оперативним оприлюдненням інформації: в офіційних друкованих виданнях, на офіційних вебсайтах у мережі Інтернет; а також шляхом надання інформації на запити.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 цього Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

За частинами першою - третьою статті 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити, зокрема, відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до КАС.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги адвоката Вакарчука В.І. щодо надання відповіді на його адвокатський запит не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вищевикладеними нормами права спростовуються доводи апеляційної скарги що запитувана інформація не є публічною, а вимоги про зобов`язання надати відповідь на адвокатський запит не являється публічно-правовим.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі є підставним та обґрунтованим.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що даний спір не належить до адміністративної юрисдикції і регулюється спеціальним Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», тому має розглядатися в порядку цивільного судочинства, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктами 1, 2 пункту 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року (далі - № 5076-VI, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Статтею 2 цього Закону закріплено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

Статтею 20 Закону № 5076-VI визначені професійні права адвоката, згідно з якими під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону № 5076-VI адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Абзацом 1 частини 2 вказаної статті передбачено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Частиною 3 статті 24 Закону № 5076-VI встановлено, що відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Так, у вказаній справі, позивач вважає протиправними дії суб`єкта владних повноважень, які виявилися у ненаданні йому повної відповіді на адвокатський запит.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 вимагав від суб`єкта владних повноважень надати йому копії усіх пояснень, що були відібрані працівниками ГУ ДПС в Чернівецькій області під час здійснення фактичної перевірки, а як вбачається з відповіді Головного управління держпраці у Чернівецькій області, запитувана інформація у відповідача є наявною.

Таким чином, відповідач є розпорядником інформації в розумінні статті 13 Закону №2939- VI.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17 грудня 2019 року у справі № 826/5331/18 вказувала на те, що вимоги до суб`єкта владних повноважень надати відповідь на адвокатський запит щодо інформації, яка має ознаки публічної, розглядається в порядку адміністративного судочинства. Таким чином, позов про бездіяльність розпорядника інформації із розгляду запиту на інформацію з огляду на положення Закону № 2939-VI подається до адміністративного суду.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, щодо ненадання повної відповіді на його адвокатський запит не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а на вказані позовні вимоги поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена у відповідності до норм матеріального та процесуального права і підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення або з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 14 квітня 2020 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: І.М. Литвинюк

Н.К. Височанська