Справа № 447/736/17 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/811/3257/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої судді: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н.О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Сеньків Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 17 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади, Миколаївського району Львівської області, третя особа ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення сільської ради ,-

в с т а н о в и в:

20.03.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області, третя особа ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення сільської ради. В обгрунтування позову зазначив, що він є власником земельної ділянки за кадастровим номером :03:003:0062 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування житлового будинку від 15.07.2016 року. До часу укладення договору дарування дана земельна ділянка належала ОСОБА_4 . Наприкінці листопада 2016 року він дізнався, що його сусідка ОСОБА_1 розпочала виготовлення документації, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на території Бродківської сільської ради, яка є суміжною із його земельною ділянкою та на якій знаходиться його криниця. Крім того, йому стало відомо, що Бродківська сільська рада Миколаївського району Львівської області 08.09.2015 року прийняла рішення № 1823 про затвердження акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку гр. ОСОБА_1 з суміжними землекористувачами в АДРЕСА_1 площею 0.800га, яке порушує його права, оскільки з ним, як з власником суміжної земельної ділянки, не було погоджено межу земельної ділянки, яка передається у власність ОСОБА_1 , незважаючи на те, що погодження меж з суміжними власниками та землекористувачами передбачено ст. 198 Земельного кодексу України при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Визнано недійсним рішення Бродківської сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади, Миколаївського району Львівської області XXXVI сесії VI - го скликання № 1323 від 08 вересня 2015 року про затвердження акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 площею 0.800га. Стягнуто з Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської областіна користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 651,21 грн.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 є власником земельної ділянки за кадастровим номером :03:003:0062 на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки № НОМЕР_1 , посвідченого приватним нотаріусом Гусак Р.Т. 15.07.2016 року. До моменту укладення договору дарування від 15.07.2016 року, дана земельна ділянка належала ОСОБА_4 . Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що рішення №1323 від 08 вересня 2015 року Бродківської сільської ради Миколаївського району Львівської області прийнято з порушенням прав позивача та вимог чинного законодавства, оскільки таке прийнято без погодження меж земельної ділянки з позивачем як власником суміжної земельної ділянки, обов`язковість якого передбачена ст. 198 ЗК України. Суд першої інстанції не врахував, що акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки складено у 03.08.2015 році, на час узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_3 не мав жодного відношення до суміжних ділянок ОСОБА_1 , оскільки не був власником суміжної земельної ділянки, а тому його права не були порушені. Суд прийшов до помилкового висновку, що процедура погодження меж земельної ділянки ОСОБА_1 відбулась із порушенням закону та без повідомленням суміжних землекористувачів. Крім того, саме по собі не погодження із суміжним співвласником земельної ділянки меж, без порушення прав такої особи не може бути підставою для скасування рішення органу місцевого самоврядування, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 681/1039/15-ц.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове ріщення, яким у задоволенні позову відмовити.

У засіданні суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_3 проти скарги заперечив, просив у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Апелянт ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності по наявних матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами ЗК України.

Згідно із частиною першою статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Статтями 116, 118 ЗК України визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.

Орган, який передає земельні ділянки із державної чи комунальної власності у власність громадян чи юридичних осіб, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із Законом України від 22 травня 2003 року № 858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон № 858-IV), у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до статті 50 Закону № 858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема, викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки), кадастровий план земельної ділянки, матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки).

За змістом статті 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Згідно з положеннями статті 55 Закону № 858-IV установлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (далі - Інструкція № 376).

Аналіз зазначених норм свідчить, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося. Орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а з мотивів відмови. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) та 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19).

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку є власником земельної ділянки за кадастровим номером :03:003:0062 для будівництва та обслуговування житлового будинку з 28.07.2016 року. Попереднім власником земельної ділянки був ОСОБА_4 .

Відповідно до будівельного паспорта на земельну ділянку ОСОБА_4 та витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку та кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_4 , кадастровий номер земельної ділянки :03:003:0062, така від точки Г до точки Д межує із земельною ділянкою ОСОБА_5 , від точки Д до точки А - із землями загального користування.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі, районний суд виходив з того, що рішення Бродківської сільської ради Миколаївського району Львівської області № 1823 від 08.09.2015 року прийнято без погодження меж земельної ділянки з суміжним власником та землекористувачем, що призвело до порушення права позивача на користування землями загального користування, а саме заїздом та спільною криницею.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка, якою користується ОСОБА_1 межує із земельною ділянкою, власником якої з лише з 15.07.2016 року є позивач ОСОБА_3 .

Межі земельної ділянки, яка на даний час перебуває у власності позивача ОСОБА_3 , були визначені при передачі такої у власність попередньому землекористувачу ОСОБА_4 рішенням Бродківської сільської ради Миколаївського району Львівської області від 12 грудня 2012 року (а.с.18).

Як вбачається з Акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки від 03.08.2015 року, межі земельної ділянки, яка передається у власність ОСОБА_1 із попереднім власником земельної ділянки ОСОБА_4 по межі від точки А до точки Б згідно плану земельної ділянки не були погоджені.

Однак, попередній власник земельної ділянки ОСОБА_4 неодноразово повідомлявся Бродківською сільською радою про те, що буде проводитися узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_1 (а.с.59,61) та йому сільською радою було надіслано для відома копію Акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки від 03.08.2017 року ( а.с. 62).

Рішенням Бродківської сільської ради Миколаївського району Львівської області від 23 жовтня 2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарський споруд і будівель в АДРЕСА_1 площею 0,0800 га, згідно кадастрового номера :03:003:0081 ОСОБА_1 ; передано безоплатно у власність ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарський споруд і будівель в АДРЕСА_1 площею 0,0800 га, згідно кадастрового номера :03:003:0081 (а.с.17).

Проте, незважаючи на те, що ОСОБА_1 на даний час є власником спірної земельної ділянки, суд не виконав вимоги п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України, не роз`яснив позивачу його право на залучення такої до участі в справі в якості відповідача, та розглянув справу за позовом, у якому власник земельної ділянки має процесуальний статус третьої особи у справі.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що Рішення Бродківської сільської ради Миколаївського району Львівської області від 23 жовтня 2015 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарський споруд і будівель в АДРЕСА_1 площею 0,0800 га, кадастровий номер :03:003:0081 ОСОБА_1 та передачу такої у власність ОСОБА_1 було скасоване чи визнане незаконним.

Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд прийшов до висновку, що рішенням Бродківської сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади, Миколаївського району Львівської області № 1823 від 08 вересня 2015 року про затвердження акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 площею 0.800га порушуються права позивача на користування землями загального користування - заїздом, хоча, як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач таких вимог не пред`являв, та суд таких обставин не досліджував, оскільки у матеріалах справи відсутні докази того, що до площі земельної ділянки, яка передана у власність ОСОБА_1 увійшли землі загального користування. Вимоги ж позивача зводилися лише до того, що передача земельної ділянки у власність ОСОБА_1 мала місце без дотримання визначеної чинним законодавством процедури виготовлення технічної документації на земельну ділянку, яка передана у власність ОСОБА_1 , тобто без погодження її меж із суміжним землекористувачем (власником земельної ділянки).

Враховуючи наведене вище, а також те, що позивач не довів належними доказами, яким чином оскаржуване рішення сільської ради Бродківської сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади, Миколаївського району Львівської області № 1823 від 08 вересня 2015 року порушує його права, як суміжного власника земельної ділянки, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 .

Крім того, факт непідписання попереднім власником земельної ділянки ОСОБА_4 . Акта погодження меж земельної ділянки від 03.08.2015 року самостійного значення не має та не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 17 липня 2019 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 до Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади, Миколаївського району Львівської області, третя особа ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення Бродківської сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області № 1823 від 08 вересня 2015 року про затвердження акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 площею 0.800га відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27.08.2020 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.