Справа № 509/6587/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

23 грудня 2020 року смт Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Жижка О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», за участю третіх осіб: Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича, Приватного виконавця Одеського виконавчого округу Шевченко Тетяни Сергіївни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ :

21 грудня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Дудник Ю.Г., звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області, із вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 687 від 29.01.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус», заборгованості в сумі 572060,74 грн., та стягнути з ТОВ «ФК «Інвест Хаус» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору та надання правової допомоги.

Ухвалою Овідіопольського районного суду від 23.12.2020 року провадження по цивільній справі було відкрито та призначено підготовче засідання з цієї справи.

Одночасно, 21 грудня 2020 року представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Дудник Ю.Г., було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу виконавчий напис № 687 від 29.01.2020 року, який перебуває на виконанні у приватного виконавця Одеського виконавчого округу Шевченко Т.С., зупинити стягнення на підставі виконавчого документу виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за № 687 від 29.01.2020 року, за кредитним договором № 1108/08ф-9, який перебуває на виконанні у приватного виконавця Одеського виконавчого округу Шевченко Т.С.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.6 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Відповідно до п.10 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (див. рішення ЄСПЛ, серед інших рішень та mutatis mutandis, "Кресс проти Франції" (Kress v. France), [GC], № 39594/98, п. 72, ECHR 2001-VI; "Ф.С.Б. проти Італії" (F.C.B. v. Italy) від 28 серпня 1991 року, Серія A № 208-B, п. 33; "Т. проти Італії" (Т. v. Italy) від 12 жовтня 1992 року, Серія A № 245-C, п. 26; та "Кайя проти Австрії" (Kaya v. Austria), № 54698/00, п. 28, від 8 червня 2006 року).

Статтею 1 Протоколу № 1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір про право, з приводу визнання виконавчого напису № 687 від 29.01.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., таким, що не підлягає виконанню.

В даному випадку суд вважає, що не зупинення стягнення у вигляді реалізації автомобіля марки «Mitsubishi Pajero», д/н НОМЕР_1 , поставить позивача в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з іншими учасниками судового процесу, а у випадку відчуження автомобіля марки «Mitsubishi Pajero», д/н НОМЕР_1 , ускладнить або унеможливити виконання рішення суду у разі його задоволення.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення судом не вбачаються.

Керуючись ст.ст. 149-159,260,353,354 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного суду України

№ 9 від 22.12.2006 р., -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», за участю третіх осіб: Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича, Приватного виконавця Одеського виконавчого округу Шевченко Тетяни Сергіївни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

2. Зупинити стягнення на підставі виконавчого документу виконавчого напису нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за № 687 від 29.01.2020, який перебуває на виконанні у приватного виконавця Одеського виконавчого округу Шевченко Т.С. (м. Одеса, вул. Балківська,31, оф.7) до розгляду справи по суті.

Ухвала набирає чинності з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.В. Жижка