ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6421/20 Справа № 212/2610/20 Суддя у 1-й інстанції - Чорний І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв Ігор Григорович та Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 травня 2020 року, яке постановлено суддею Чорним І.Я. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 22 травня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, посилаючись на отримання ним виробничої травми, що потягло за собою втрату професійної працездатності. Висновком МСЕК від 07.04.2020року позивачу було первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 55% (40% - вібраційна хвороба, 15% -ХОЗЛ) та визнано людиною з інвалідністю третьої групи, з наступним переоглядом у травні 01.04.2021 року.

Просив суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 259 765грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших зборів та платежів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 80000 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у розмірі 840,40 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача Гузєв І.Г., ставить питання про зміну рішення суду в частині визначеного розміру моральної шкоди, стягнутого на користь позивача, збільшивши його розмір до заявленого ним у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності виваженості і справедливості. Позивач зазнає істотних страждань, які спричинено перебігом професійних захворювань, що супроводжуються больовим відчуттям.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, на необґрунтованість рішення та на його незаконність.

Вважає, що судом надано правову оцінку лише доводам позивача, а аргументи відповідача не взято до уваги. Зазначає, що судом не було враховано тієї обставини, що загальний стаж роботи позивача у шкідливих умовах становть 21 рік, з яких він лише 4 роки 1 місяць працював на підприємстві відповідача. Крім того, наголошує на тому, що розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції не обґрунтовано, в матеріалах справи відсутні докази вини та протиправної поведінки безпосередньо відповідача. Визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, є необґрунтованим.

Також скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що при прийнятті на роботу позивачу було роз`яснено про наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання не вчиняв, у зв`язку з чим не може нести відповідальність у вигляді моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Кривбасзалізрудком» просить апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гузєва І.Г. відхилити , так як вона не грунтується на порушенні судом норм матеріального та процесуального права, а зводиться лише до переоцінки доказів.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв Ігор Григорович підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 з 13.12.1999 року по 24.07.2000 року працював підземним гірником дільниці № 10 ш. "Родина" "Кривбасзалізрудком", з 25.07.2000 року по 08.10.2000 року працював підземним прохідником дільниці № 10 ш. "Родина" "Кривбасзалізрудком", з 01.12.2004 року по 24.03.2008 року підземним гірником дільниці № 19 ш. "Родина" "Кривбасзалізрудком", з 24.03.2008 року по 09.10.2012 року підземним гірником ш. Гвардійська ВАТ «Кривбасзалізрудком» правонаступником якого є ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат". 16.10.2012 року звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України ( а.с. 43-52)

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» № 50 від 14.01.2020 року, позивачу встановлено професійні захворювання - вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації, синдром перифермичної ангіодистонії верхніх та нижніх кінцівок у сполученні з радикулопатією полісегментарню, п/крижовою полісегментарною попереково-крижовою L4-L5-S1 білатерально, переважно зліва, та шийною С5-С7 білатерально, переважно зліва, зі стійким вираженим больовим та м`язово-тонічним синдромами та статико-динамічними порушеннями, синдромом нейрогенної переміжної кульгавості, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня), (надалі - вібраційна хвороба); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень, першої стадії), група А. ЛН першого другого ступеню, (надалі - ХОЗЛ).

Відповідно до довідки МСЕК від 07.04.2020 року позивачу первинно встановлено втрату працездатності в розмірі 55% втрати професійної працездатності, з яких 40% вібраційна хвороба, 15% ХОЗЛ, третя група інвалідності, з черговим переоглядом 01.03.2021 року. Відповідно до рекомендацій МСЕК позивач потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення.

Відповідно до п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання підставою виникнення професійного захворювання стало недосконалість технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування під впливом підвищених показників загальної вібрації та підвищених концентрацій аерозолю перважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони., а також послужив профмаршрут: 13.12.1999-24.07.2000р.р., 01.12.2004-24.03.2008р.р. - підземний гірник ш. "Родіна" "Кривбасзалізрудком"; 25.07.2000-08.10.2000р.р. - підземний прохідник ш. "Родіна" "Кривбасзалізрудком".

В п. 18 Акту зазначено, що професійне захворювання виникло внаслідок перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Згідно наданих позивачем виписних епікризів, видно що він неодноразово проходив лікування в закладах охорони здоров`я з приводу хронічних професійних захворювань (а.с. 20-42) .

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив з того, що, професійне захворювання позивачем отримано, під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, у зв`язку із чим поклав обов`язок відшкодувати позивачу шкоду, завдану ушкодженням здоров`я на ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат".

Колегія суддів погоджується із висновком суду, щодо обов`язку відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду спричинену втратою здоров`я на виробництві, вважає його законним і обґрунтованим, проте не може повністю погодитися із визначеним судом розміром компенсації шкоди.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 173 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як видно з п.17 акту розслідування причин виникнення у позивача хронічного професійного захворювання від 17.02.2020 року, причиною професійного захворювання ОСОБА_1 зазначено роботу позивача впродовж 41 року, з яких 6років 8 місяців у цеху в умовах впливу шкідливих факторів, а також підставою для встановлення професійних захворювань послужив профмаршрут: 13.12.1999-24.07.2000р.р., 01.12.2004-24.03.2008р.р. - підземний гірник ш. "Родіна" "Кривбасзалізрудком"; 25.07.2000-08.10.2000р.р. - підземний прохідник ш. "Родіна" "Кривбасзалізрудком". (а.с. 13-18).

Відповідно до п. 20 Акту розслідування причин виникнення у позивача хронічного професійного захворювання особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 10 років 10 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів та неодноразову зміну керівництва в стурктурному підрозділі, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство пр охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативно-правові акти, встановити неможливо.

Отже, роботодавець ПАТ «Кривбасзалізрудком» допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманим професійним захворюванням встановлений та доведений матеріалами справи. Так, згідно виписних епікризів, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, постійно відчуває стійкий біль у шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в праву та ліву руку, що посилюється при рухах та після незначних фізичних навантажень, виражене обмеження рухів у хребті, відчуття затерпання в кінцівках, судоми в литкових м`язах та м`язах предпліч, частіше в нічний час, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, періодично при ході відчуття слабкості в ногах приблизно колені 200-300м., утруднену ходу, загальну слабкість, задишку при помірному фізичному навантаженні, кашель з виділенням сірого кольору, переважно вранці, важкість та періодичний біль у грудях, іноді підвищення артеріального тиску.

Доводи апеляційної скарги відповідача, про те, що позивач працював на підприємстві відповідача лише 4 роки 1 місяць, спростовуються матеріалами справи та копією трудової книжки позивача, з якої вбачається, що позивач з 13.12.1999 року по 24.07.2000 року працював на ш. «Родіна», підземним гірничим робітником, з 25.07.2000 року по 08.10.2000 року ш. «Родіна» підземний прохідник, з 09.10.2000 року по 02.04.2001 року ш. «Родіна» підземний машиніст, з 01.12.2004 року ро 24.03.2008 року підземний гірничий робітник ш. «Родіна» , з 24.03.2008 року по 09.10.2012 року підземний гірничий робітник ш «Гвардійська» ВАТ «Кривбасзалізрудком», що значно перебільшує стаж роботи на який посилається відповідач в своїй апеляційній скарзі. У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що позивач отримав професійні захворювання також і під час роботи на ПАТ «Кривбасзалізрудком», що є підставою для часткового задоволення позовних вимог позивача, а посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач почав хворіти на професійні захворювання під час роботи на ПАТ «Суха Балка», не позбавляє права позивача стягувати компенсацію моральної шкоди з двох підприємств на яких він працював та отримав професійне захворювання.

Представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» в апеляційній скарзі посилається на те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки, як встановлено судом, професійне захворювання позивача ОСОБА_1 виникло не у зв`язку з тривалою працею останнього за професією, а у зв`язку з недосконалістю робочого місця виробничі операції формувальника машинного формування були пов`язані з впливом шкідливих факторів локальної вібрації, показники якої перевищували нормативні значення через недосконалість робочого місця, тобто через порушення роботодавцем ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку.

Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення позивачу в результаті ушкодження здоров`я, моральної шкоди.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди з відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» необґрунтований та занижений.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Так, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, суд не в повній мірі врахував роз`яснення, наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до яких, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин, у зв`язку із чим доводи представника позивача, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Колегія суддів, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характер отриманого ним професійного захворювання, тривалість роботи на підприємстві відповідача 12 років 10 місяців, відсоток втрати професійної працездатності в розмірі 55%, встановлення третьої групи інвалідності, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та можливість такого відновлення, вважає що визначений судом першої інстанції розмір компенсації моральної шкоди слід змінити та збільшити з 80000 грн. до 110000 грн., що відповідно положення п.п.1,3 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 1,3 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гузєва Ігоря Григоровича, задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року змінити збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат "на користь ОСОБА_1 збільшивши його з 80000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 (нуль) копійок до 110 000 (сто десять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок з урахуванням утримання з нього обов`язкових податків і зборів, в розмірі, який перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року змінити, збільшивши розмір стягнутого з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат "на користь держави судового збору з 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок до 1100 (одна тисяча сто) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 серпня 2020 року.

Головуючий:

Судді: