Справа № 569/8113/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Самедовій Л.Р.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Іл" ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам, суд

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав викладених у заяві про зменшення позовних вимог, просив суд звільнити позивача ОСОБА_5 від заборгованості за аліментами, за період з 01 вересня 2018 року по квітень 2019 року на суму 13931 грн.та зменшити розмір аліментів, призначених судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 18 травня 2018 року в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку доходу платника аліментів та стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/7 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги позивача не визнали з підстав викладених у відзиві, просили суд відмовити в задоволенні позову

Представник третьої особи Іл`юк Н.В. в судовому засіданні вважає, що позов в частині звільнення ОСОБА_5 від заборгованості за аліментами до задоволення не підлягає. Додатково суду пояснила, що про відкриття виконавчого провадження позивачу ОСОБА_5 було відомо, з наявною заборгованістю позивач була ознайомлена 10 квітня 2019 року.

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , представника третьої особи Ілю`к Н.В., дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Як було встановлено в судовому засіданні, судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області по цивільній справі №569/6490/18 від 18 травня 2018 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікута не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду 10 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по цивільній справі №569/6481/18 від 28 серпня 2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано.

22 лютого 2019 року державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Іл`юк Н.В відкрито виконавче провадження №58458239 з примусового виконання судового наказу №569/6490/18 від 18 травня 2018 року.

Згідно розрахунку заборгованості по виконанню виконавчого листа №569/6490/18 виданого Рівненським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 10 квітня 2019 року, за ОСОБА_5 рахується заборгованість по аліментах в розмірі 23159,50 грн.

Позивач ОСОБА_5 є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 08 листопада 2018 року.

Із копії трудової книжки ОСОБА_5 вбачається, що наказом ПП ОСОБА_8 №17 від 30 січня 2018 року, ОСОБА_5 звільнено з роботи на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням.

21 березня 2019 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої за адресою: Хмельницька обл АДРЕСА_1 , Ізяславський АДРЕСА_2 - АДРЕСА_3 . За умовами договору ОСОБА_9 за 7500 грн продала, а ОСОБА_5 купила зазначену земельну ділянку.

Крім того, 21 березня 2019 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_3 . За умовами договору ОСОБА_9 за 29 500 грн продала, а ОСОБА_5 купила зазначений житловий будинок.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №161950689 від 02 квітня 2019 року за позивачем ОСОБА_5 зареєстровано на праві власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: Хмельницька обл., Ізяславський АДРЕСА_3 .

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ст.129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

При цьому, слід звернути увагу на те, що це право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На обґрунтування своїх доводів щодо звільнення від сплати заборгованості за аліментами, за період з 01 вересня 2018 року по квітень 2019 року на суму 13931 грн. позивач ОСОБА_5 посилалася на те, що була вагітна та перебувала у декретній відпустці по догляду за новонародженою дитиною, що і було причиною по якій вона не мала змоги працювати та сплачувати аліменти.

Однак вказані доводи не є підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами та не звільняють позивача від обов`язку утримувати дитину ОСОБА_6 . Крім того, вищезазначені доводи не заслуговують на увагу суду, оскільки 21 березня 2019 року позивачем був придбаний будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: Хмельницька обл АДРЕСА_1 , Ізяславський АДРЕСА_3 , що вказує на те, що матеріальний стан позивача дозволяє їй сплатити заборгованість за аліментами в розмірі 13931 грн.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, за період з 01 вересня 2018 року по березень 2019 року включно на суму 13931 грн. слід відмовити.

Відповідно до положення ст.3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства». кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини», держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З огляду на ст.6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод», яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

За вищевикладених обставин, враховуючи те, що позивач, має на утриманні малолітню дитину, належне утримання дитини являється обов`язком матері і батька, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково, а тому слід зменшити розмір аліментів, призначених судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 18 травня 2018 року в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку доходу платника аліментів та стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (місцезнаходження: м.Рівне, вул.Замкова, 22а, ) про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам, задоволити частково.

Зменшити розмір аліментів, призначених судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 18 травня 2018 року в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку доходу платника аліментів та стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_5 відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.