Справа № 135/660/19
Провадження № 2/135/18/20
РІШЕННЯ

іменем України

17.01.2020 м. Ладижин Вінницька область

у складі: головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Басараб О.Д.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Ладижин Вінницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми позики, суми відсотків за користування позикою та суми 3 відсотків річних, загальний розмір яких становив 15 504,38 долара США (п`ятнадцять тисяч п`ятсот чотири долари США 38 центів), а також суму судових витрат.

Позовна заява обґрунтована тим, що 08 липня 2016 року між ОСОБА_3 (позикодавець) та ОСОБА_4 (позичальник) укладено договір позики грошових коштів у формі власноручно написаної розписки, за умовами якого позивач передав у власність відповідачу 10 000 доларів США (десять тисяч доларів США), що еквівалентно на дату укладення договору та передачу грошей 248 000 грн 00 коп. (двісті сорок вісім тисяч гривень 00 коп.) згідно з курсом НБУ станом на 08.07.2016. У розписці встановлений строк виконання обов`язку з поверненням позичених коштів не пізніше 08 вересня 2016 року. Проте, відповідач ОСОБА_4 в порушення умов договору позики на день звернення із позовною заявою до суду не повернула позичені кошти.

У зв`язку із цим, позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом та просив стягнути з ОСОБА_4 грошові кошти, а саме: неповернуту суму позики в розмірі 10 000 доларів США (десять тисяч доларів США), суму відсотків за користування позикою в розмірі 4 698,90 долари США (чотири тисячі шістсот дев`яносто вісім доларів США 90 центів), а також суму 3 відсотків за період прострочення неповернення суми позики в розмірі 805,48 долара США (вісімсот п`ять доларів США 48 центів), а всього суму коштів у розмірі 15 504,38 долара США (п`ятнадцять тисяч п`ятсот чотири долари США 38 центів), а також судові витрати.

Відповідач ОСОБА_4 подала до суду відзив на позовну заяву (а.с.58-60, 83-86), в якому зазначила, що у задоволенні даного позову необхідно відмовити у повному обсязі, оскільки вона не укладала договору позики від 08.07.2016 про отримання коштів у сумі 10 000 долара США із позивачем ОСОБА_3 , дану розписку не підписувала, коштів в зазначеному вище розмірі від позивача не отримувала. Поряд з цим зазначила, що якби вона і укладала договір позики із позивачем, то позовна вимога про стягнення процентів за користування позикою за період з 09.07.2016 по 16.05.2019 не ґрунтується на вимах закону, оскільки право позикодавця нараховувати передбачені договором позики проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивачем подано відповідь на відзив (а.с.65-68), в якому він наголосив на тому, що 08.07.2016 між сторонами укладено договір позики грошових коштів у формі власноручно написаної відповідачем розписки, за умовами якого позивач передав у власність відповідачу 10 000 доларів США, що стверджується оригіналом наданої суду боргової розписки. Проте, відповідач ОСОБА_4 в порушення умов договору позики на день звернення із позовною заявою до суду не повернула позичені кошти. Що стосується проведеного розрахунку стягнення процентів за користування позикою та 3% річних, то вважає, що розрахунки зроблені відповідно до норм законодавства, а тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду (а.с.26-27) було постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду (а.с.92-93) від 03.10.2019 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

ІІ. Пояснення сторін.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що в частині позовних вимог щодо стягнення основної суми боргу в розмірі 10 000 доларів США, а також 3% річних за період прострочення неповернення суми позики в розмірі 805,48 долара США не заперечує, оскільки дійсно між сторонами укладено 08.07.2016 договір позики на основну суму 10 000 долара США, проте відповідач ОСОБА_4 не повернула вказаний вище борг позивачу у встановлений у розписці термін. Однак, вважає, що позовна вимога про стягнення процентів за користування позикою за період з 09.07.2016 по 16.05.2019 не ґрунтується на вимах закону, оскільки право позикодавця нараховувати передбачені договором позики проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

08 липня 2016 року між ОСОБА_3 (позикодавець) та ОСОБА_4 (позичальник) укладено договір позики грошових коштів, у формі письмової розписки, за умовами якого позивач передав у власність відповідачу 10 000 доларів США (десять тисяч доларів США), що еквівалентно на дату укладення договору та передачу грошей 248 000 грн 00 коп. (двісті сорок вісім тисяч гривень) згідно з курсом НБУ станом на 08 липня 2016 року, з визначенням строку повернення суми позики не пізніше 08 вересня 2016 року.

На неодноразові усні звернення і вимоги позивача ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_4 у визначений у розписці строк суму позики не повернула. У зв`язку із порушенням своїх зобов`язань відповідачем перед позивачем, останній був змушений звернутися до суду із даною позовною заявою.

Факт укладення договору позики від 08.07.2016 між сторонами в судовому засіданні не оспорюється.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази про повернення відповідачем коштів позивачу.

V. Оцінка Суду.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Виходячи із частини першої статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, між сторонами виникли відносини позики, як один із видів зобов`язальних відносин, що підтверджується відповідною розпискою позичальника.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Так, по справі встановлено, що в розписці відповідача строк повернення коштів становить не пізніше 08 вересня 2016 року (а.с. 80).

У свою чергу, згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі статті 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 15, 16, 20 ЦК передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення.

В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, заборговану суму не повернув.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача суми боргу.

У свою чергу, відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним своїх зобов`язань і які б були підставою для зменшення розміру заборгованості або звільнення від її сплати.

Отже, основний борг відповідача за договором позики від 08.07.2016 в розмірі 10 000 доларів США (десять тисяч доларів США) підлягає стягненню з відповідача.

Проте, вирішуючи питання про можливість застосування цивільної відповідальності до відповідача за порушення зобов`язання суд враховує наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення процентів від суми позики та 3% річних.

Досліджуючи обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за процентами від суми позики за період з 09.07.2016 по 16.05.2019 суд звертає увагу на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦПК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено вище договором, укладеним між сторонами, строк повернення позики визначений не пізніше 08 вересня 2016 року.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України вимоги про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах строку дії договору.

Надалі права та інтереси позивача підлягають захисту згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин суд відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.

В порушення наведених норм права позивач ОСОБА_3 визначив строк нарахування процентів за користування позикою до 16.05.2019 (день звернення до суду), тобто не зважаючи на те, що право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики.

Враховуючи зазначені вище, суд вважає, що проценти за користування позикою підлягають стягненню лише у межах строку дії договору з 08.07.2016 по 08.09.2016.

Проте, враховуючи межі заявлених позовних вимог (09.07.2016 по 28.07.2016) проценти за користування коштами підлягають до стягнення за період з 09.07.2016 по 08.09.2016 та складають 263,43 долара США (90 доларів США +173,43 долара США):

1.Відповідно до Постанови Національного Банку України від 23.06.2016 № 88-рш, розмір облікової ставки в період з 09.07.2016 по 28.07.2016 встановлений на рівні 16,5 річних, що становить 0,0450% в день (16,5% : 366 днів =0,0450%). Отже, розмір процентів за користування позикою в період з 09.07.2016 по 28.07.2016 (20 днів) розраховується наступним чином: основний борг 10 000 доларів США х 0,0450% х 20 днів користування позикою = 90,00 долари США.

2.Відповідно до Постанови Національного Банку України від 28.07.2016 № 172-рш, розмір облікової ставки в період з 29.07.2016 по 08.09.2016 встановлений на рівні 15,5 річних, що становить 0,0423% в день (15,5% : 366 днів =0,0423%). Отже, розмір процентів за користування позикою в період з 29.07.2016 по 08.09.2016 (41 день) розраховується наступним чином: основний борг 10 000 доларів США х 0,0423% х 41 день користування позикою = 173,43 долара США.

Крім того, згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України станом на 16.05.2019 складає 805,48 долара США (10 000 долари США х 3% : 365 = 980 днів (період прострочення з 09.09.2016 по 16.05.2019)).

Виходячи з викладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, але підлягають задоволенню частково.

VІ. Розподіл судових витрат.

За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, згідно з квитанцією № 37 від 17 травня 2019 року позивачем було сплачено 4 088 грн 55 коп. (чотири тисячі вісімдесят вісім гривень 55 копійок) судового збору (а.с.1).

По справі позивачем заявлено вимогу з ціною позову в розмірі 408 850 грн 50 коп. (чотириста вісім тисяч вісімсот п`ятдесят гривень 50 коп.), що становить 100%, з яких було задоволено вимог на загальну суму 291 888 грн 22 коп. (двісті дев`яносто одна тисяча вісімсот вісімдесят вісім гривень 22 коп.), що становить 71,39 %.

А, тому у зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 2 918 грн 88 коп. (291 888 грн 22 коп. розмір задоволених вимог х 100: 408 850 грн 50 коп. розмір заявлених позовних вимог = 71,39 % задоволених вимог; 4 088 грн 50 коп. х 71,39 % : 100% = 2 918 грн 88 коп. розмір судового збору, що підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених вимог).

Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263, 265 Цивільно процесуального кодексу, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 11 068,91 долара США (одинадцять тисяч шістдесят вісім доларів 91 цент) заборгованості за договором позики, що складається із суми основного боргу за договором позики у розмірі 10 000 долара США (десять тисяч доларів США); відсотків за користування позикою у розмірі 263,43 долара США (двісті шістдесят три долари США 43 центи); 3% річних у розмірі 805,48 долари США (вісімсот п`ять доларів США 48 центів).

У задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення процентів за користування позикою в розмірі 4 435,47 долара США (чотири тисячі чотириста тридцять п`ять доларів США 47 центів) - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2 918 грн 88 коп. (двісті дев`яносто одна тисяча вісімсот вісімдесят вісім гривень 22 коп.) судового збору.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання, АДРЕСА_2 .

Суддя