Справа № 369/9537/14-ц
Провадження №6/369/361/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Волчко А.Я.,

при секретарі Миголь А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» про заміну сторони виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ :

26 серпня 2020 року заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» звернулося до суду із вказаною заявою, мотивуючи тим, що 10 листопада 2014 року Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалив рішення по справі №369/9537/14-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором №365/П/22/2008/840 від 16.09.2008 року на користь Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра».

21 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» , укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL3N415722, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №365/П/22/2008/840 від 16.09.2008 року, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» зазначає - наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» у своїй заяві просило суд замінити стягувача ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», у справі №369/9537/14-ц.

В судове засідання сторони не з`явились, що не перешкоджає розгляду питання по суті.

За змістом ч. 3 ст. 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, вивчивши матеріали даної справи, приходить до наступного висновку.

Зокрема, щодо заміни сторони (стягувача) виконавчого провадження суд приходить до наступного висновку:

За змістом ч.1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Як вбачається з матеріалів справи, Києво-Святошинським районним судом Київської області від 10 листопада 2014 року по справі №369/9537/14-ц ухвалено рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором №365/П/22/2008/840 від 16.09.2008 року на користь Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра».

Заявник звертаючись з даною заявою до суду зазначає наступне, що 21 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» , укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL3N415722, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №365/П/22/2008/840 від 16.09.2008 року, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VIII) у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс 13).

Однак, як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» не було надано суду підтверджуючих належним чином доказів того, що за умовами договору про відступлення прав вимоги №GL3N415722 від 21.04.2020 року, до ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» перейшло право вимоги за договором №365/П/22/2008/840 від 16.09.2008 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «КБ «Надра» та боржником ОСОБА_1 , який був предметом розгляду у цивільній справі №369/9537/14-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Натомість у вищевказаних документах наявна інформація лише про перехід права грошової вимоги за кредитним договором №365/П/22/2008/840 від 16.09.2008 року, який було укладено між Публічним акціонерним товариством «КБ «Надра» та ОСОБА_1 .

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК).

Однак, ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» не долучено належні документи, акт прийому-передачі документів від первісного кредитора до нового кредитора з копіями всіх документів, які передано новому кредитору відносно конкретного боржника, а саме: кредитний договір, додаткові угоди до нього, копії постанови про відкриття виконавчого провадження, копію виконавчого листа інше, що мали підтвердити підстави виникнення у боржника зобов`язань цивільно-правового характеру перед новим кредитором.

Згідно ст. 79 Цивільно-процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 Цивільно-процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 5 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи (ст. 80 ЦПК).

В статті 89 Цивільно-процесуального кодексу України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За умовами ч. 1, 2 Цивільно-процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 261,433, 442, 512, 514 п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» про заміну сторони виконавчого провадження - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А.Я. Волчко