Провадження №2-з/521/200/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Мурзенко М.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 06.07.2020 року заява ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики була повернута заявнику.

10 серпня 2020 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову в якій просить суд:

1) вижити заходи по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_3 , що належить або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, у томі разі на племінне поголів`я та цуценят собак породи Фландрський Бувьє та мопсів, які утримуються ОСОБА_3 у його розпліднику в АДРЕСА_1 , та інші супутні товари для утримання собак, які знаходяться там же.

В обґрунтування посилаються на те, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 1585047,05 грн. за договором позики. У разі невиконання вимог закону, відповідач може швидко розпродати або розмістити у інших осіб належних йому щенят елітних порід, та зважаючи на те, що все нерухоме майно належить його дружині, що може утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Сторони в судове засідання не викликались.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних заходів, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та застосовуються з метою недопущення вчинення відповідачем дій, направлених на фактичну неможливість виконання судового рішення.

Відповідно до роз`яснень, зазначених в п.2 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Позивачем у позовній заяві визначено ціну позову у розмірі 1585047 гривень 05 копійок.

Суду не надано доказів на підтвердження того, яке саме майно належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3 , доказів щодо знаходження грошових коштів на рахунках відповідача, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості встановити чи співмірні види забезпечення позову заявленим позовним вимогам, оскільки вартість майна, та знаходження грошових коштів на рахунках відповідача може значно перевищувати розмір позовних вимог.

Окрім того, в своїй заяві про забезпечення позову представник позивача виходить з того, що відповідач з 2016 року грошові кошти за договором позики не повернув, що свідчить в свою чергу про те, що відповідач ухилятиметься від виконання судового рішення в будь-який спосіб, однак вбачається, що жодних доказів щодо таких обставин чи намірів відповідача до суду не надано.

Вимога представника позивача щодо накладення арешту на племінне поголів`я та цуценят собак породи Фландрський Бувьє та мопсів, які утримуються ОСОБА_3 у його розпліднику в АДРЕСА_1 , та інші супутні товари для утримання собак, які знаходяться там же також не підлягають задоволенню, оскільки позивачем, представником позивача не надано доказів щодо знаходження поголів`я та цуценят собак породи Фландрський Бувьє та мопсів у відповідача, не надано доказів щодо кількості тварин, їх вартості, що не надає можливості суду визначити співрозмірність заявленого забезпечення до позовних вимог, надані стороною позивача роздруківка оголошень про продаж собак, долучені до позовної заяви, датовано 2014 роком.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволені заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк.

Головуючий: