Провадження № 2-з/522/433/20
У Х В А Л А

11 серпня 2020 року Приморський районний суду м.Одеси в складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Пейкова О.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

04 серпня 20020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову. Заявник просить: 1) Накласти арешт на нерухоме майно - квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 по 1/4 кожному. 2) Заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти дії щодо відчуження чи у будь-який спосіб передачі на користь третіх осіб квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник просить забезпечити позов в межах провадження цивільної справи № 522/11072/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Департаменту міського господарства Одеської міської ради за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування його державної реєстрації, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом знесення самочинної споруди, яка перебуває в проваджені Приморського районного суду міста Одеси (головуючий суддя Домусчі Л.В.).

06 серпня 2020 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про здійснення авторозподілу заяви з урахуванням перебування судді Приморського районного суду міста Одеси Домусчі Л.В. у відпустці.

07 серпня 2020 року за результатами автоматизованого розподілу заява передана судді Чернявській Л.М.

10 серпня 2020 року заява прийнята до розгляду. Заявник мотивує вимоги тим, що необхідно накласти арешт на спірне майно.

За змістом ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із матеріалів справи, 10 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Департаменту Міського господарства Одеської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування його державної реєстрації, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Позивач просить:

1.Визнати незаконним та скасувати Розпорядження Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 15.03.019 року № 251045.

2.Визнати недійсним Свідоцтво про прав власності від 15.03.2019 року зареєстроване і записано в реєстрову книгу за № 8-26135, видане Департаментом міського господарства Одеської міської ради.

3.Визнати незаконним та скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 46617934 від 23.04.2019року державного реєстратора Байлової Наталі Вікторівни Державного підприємства «Центр обслуговування громадян» ().

4.Визнати незаконним і скасувати запис про право власності № 31318848 від 17.04.2019 року Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

5.Зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 за власний рахунок усунути перешкоду у користуванні майном шляхом знесення самочинної споруди за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі, що перевищує площу квартири 33,80 кв.м..

Ухвалою від 30 липня 2020 року відкрито провадження по справі.

Заявник не навів обґрунтування щодо співмірності вимог заявниці щодо накладення арешту на нерухоме майно - квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та заборони вчиняти дії щодо відчуження чи у будь-який спосіб передачі на користь третіх осіб квартири, оскільки спір виник стосовно іншого нерухомого майна.

Виходячи з вищевикладеного, заяву про забезпечення позову суд визнає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 від 04 серпня 2020 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Департаменту міського господарства Одеської міської ради за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування його державної реєстрації, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом знесення самочинної споруди залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л.М. Чернявська

11.08.2020