ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6633/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" про захист прав споживачів,

За змістом заявленого позову позивач вказує, що 07.05.2012 підписав антеку-заяву про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку» та відразу отримав картку «Універсальна» за № НОМЕР_1 . Разом з тим в подальшому виявилось, що картка не спрацьовує з невідомих причин. На численні звернення позивача щодо наявного недоліку банківських послуг та не можливості користування карткою відповідач не відреагував, залишивши без уваги багаточисленні звернення.

Позивач вказує, що неможливість користування карткою «Універсальна» за № НОМЕР_1 призвела до позбавлення отримання вигоди на яку розраховував позивач підписуючи заяву. 18.06.2012 представник банку знищив вказану картку, пояснивши, що у зв`язку з відсутністю активних операції, вона була анульована банком.

Натомість позивачу була видана інша картка № НОМЕР_2 та представник банку наполягав на її активації шляхом зняття готівки з банкомату, пояснивши що в іншому випадку картка не спрацює.

Примушуючи споживача до негайної активації банківської платіжної картки, відповідач нав`язав позивачу банківську послугу з метою отримання комісійної винагороди, порушивши ч. 3 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів».

03.07.2014 відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» відповідач прийняв зобов`язання виконати міжнародний експрес-переказ валютних коштів відповідача з України до Іспанії. Для цього позивач прийняв від відповідача до каси Київського відділення «ПриватБанку» 760 євро. Одночасно за умовами та тарифами «ПриватБанку» за міжнародний платіж позивач отримав винагороду в розмірі 3% річних, що становить 19 євро 10 центів.

Незважаючи на те, що вартість послуги була сплачена споживачем повністю, банк свої зобов`язання щодо міжнародного експрес-переказу не виконав та заволодів валютними коштами, призначеними для переказу, як важливої для відповідача очікуваної вигоди. На численні звернення про долю валютних коштів представники позивача надавали плутані пояснення. Декілька тижнів виправдовували затримку Переказу збоями міжнародної розрахункової системи, можливими технічними збоями у власній системі, але частіше ухилялися від будь-яких пояснень, стверджуючи, що головний офіс банку обов`язково надасть необхідну відповідь, посилаючись на банківську таємницю. Більш ніж через місяць щоденних відвідувань відділення банку відповідачу повернули 18,36 грн. у якості переказу коштів між рахунками до договору SAMDN 50**6003.

Позивач вказує, що вказані дії Банку призвели до розірвання відносин. Від 03.07.2014 жодної банківської операції по вказаній картці не здійснювалось, а у січні 2016 року строк дії картки закінчився. Натомість 24.10.2019 заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/7030/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 555 грн. 22 коп. в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 7.05.2012 року, 1 600 грн. судового збору, а всього 2 155 грн. 22 коп.

Позивач зважаючи на недоліки банківських послуг просить позов задовольнити, стягнути з відповідача моральну шкоду, розмір якої визначити на розсуд суду.

Ухвалою від 13.07.2020 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

06.08.2020 відповідачем надано відзив на позов, у якому ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" вказує на безпідставність заявлених позовних вимог та відсутності причинного зв`язку для відшкодування моральної шкоди.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи 07.05.2012 між сторонами укладено Договір про надання банківських послуг, шо складається із Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг, та самих Умов та Правил надання банківських послуг, що за своєю правовою природою є змішаним договором та поєднує в собі зокрема умови договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку та кредитування рахунку. Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого опублікував на офіційному сайті в мережі Інтернет Умови та Правила надання банківських послуг. Клієнти банку, які виявили бажання отримувати запропоновані банківські послуги, можуть приєднатися до публічної пропозиції укладення договору (оферта).

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Частиною 1 статті 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з правилами п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів. передбачених ч.1 ст. 206 ЦК України, належить вчиняти у письмовій формі.

Частиною 1 статті 207 ПК України також передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому поряд з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад, електронний.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Так, на виконання умов Договору позивачем було отримано зокрема картки: № НОМЕР_1, найменування: Картка Універсальна, строк дії 01/16, валюта UAH, № НОМЕР_2 , найменування: Картка Універсальна, строк дії 01/16, валюта UAH, № НОМЕР_3 , найменування Картка для виплат, строк дії 05/18, валюта UAH.

Видача вказаних карток підтверджується самим позивачем та довідкою Банку про отримані картки та фото позивача з карткою з програмного комплексу Банку.

Наявність договірних відносин між сторонами, зокрема кредитних, підтверджується також і рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.10.2019 року по справі № 753/7030/17

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/7030/17 від 24.10.2019 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 555 грн. 22 коп. в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 7.05.2012 року, 1 600 грн. судового збору, а всього 2 155 грн. 22 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак судом встановлено факт порушення позивачем взятого на себе зобов`язання.

03.07.2014 року позивач здійснив переказ коштів на суму 749,10 Євро зі своєї картки для виплат № НОМЕР_3 . Проте, міжнародна платіжна система CONTACT повернула вказану суму 10.07.2014 через неможливість завершення переказу на ту ж картку позивача. Дану суму позивач зняв у відділенні Банку готівкою. Вказана обставина підтверджується випискою по картковому рахунку позивача, яка надається до відзиву.

А тому, твердження позивача про злочинні дії ПриватБанку з привласнення його коштів на суму 749,10 Євро не відповідає дійсності та жодним доказом не підтверджується.

Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 2 постанови від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно з якими спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції, у випадках, передбачених ЦК та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

В пункті 5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 роз`яснено, що суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Крім того, ВСУ у своїй правовій позиції по справі №6-1575цс16 дійшов до висновку, що спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Правовідносини, що виникли між сторонами в даній справі, є договірними. Регулюються вони параграфом 3 глави 71 ЦК України, статтями якого не передбачено відшкодування моральної шкоди.

Крім того, за змістом заявлених вимог доведенню підлягають не лише факт порушення, але і факт завдання такими діями чи бездіяльності шкоди. Позивач належних та допустимих доказів спричинення йому моральної шкоди, протиправності дій чи бездіяльності відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між ними не надав. Таким чином позивач не довів, що внаслідок дій протиправних відповідача , йому було завдано моральної шкоди.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В свою чергу, у ході розгляду даної справи позивачем, у порядку статті 81 ЦПК України, не надано суду належних і допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог, а також не було обґрунтовано наявність передбачених статтею 82 ЦПК України обставин, які б зумовлювали звільнення від доказування наявності наведених ним обставин.

За таких обставини, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки позивачем не доведено, а відповідачем спростовано в силу принципу змагальності сторін обґрунтованості позовних вимог, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-82, 141, 258-259, 263, 264-265, 268, 272, 273-279, 352, 354-355, 430 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" про захист прав споживачів - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 25.08.2020.

Суддя: Комаревцева Л.В.