ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 641/3071/17

провадження № 22-ц/818/5183/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

сторони справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на заочне рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова, ухвалене 05 липня 2017 року у складі судді Колодяжної І.М.

УСТАНОВИВ:

У травні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (надалі Страхова компанія, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 суму завданої матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 53 464 грн 74 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Позовна заява мотивована тим, що 18 серпня 2014 року між позивачем та ОСОБА_3 укладений комплексний договір №06/03-01-002963 добровільного страхування транспортного засобу, водія і пасажирів від нещасних випадків, за яким застраховано автомобіль Nissan Note, д.н. НОМЕР_1 . 13.02.2015 в м. Харкові по вул. 50 років СРСР, 151-Д сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю застрахованого автомобіля Nissan Note, д.н. НОМЕР_1 , та автомобіля ВАЗ 111740, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача. Зіткнення відбулося в результаті порушення відповідачем Правил дорожнього руху. Зазначена обставина підтверджується довідкою ДАІ та постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.02.2015. Відповідно до рахунку № С4052505 від 17.02.2015 вартість ремонту автомобіля Nissan Note, д.н. НОМЕР_1 , становить 75220,55 грн. На виконання умов договору страхування позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 75220,55 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача станом на момент скоєння ДТП застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю (надалі ТДВ) «Міжнародна страхова компанія», згідно полісу №АІ/6969600 (ліміт відповідальності 50000,00 грн., франшиза 1000,00 грн.) На підставі заяви Страхової компанії ТДВ «Міжнародна страхова компанія» здійснила на її користь виплату страхового відшкодування у розмірі 21755,81 грн. Таким чином несплачена сума відшкодування складає 53464,74 грн. Позивач направляв на адресу відповідача претензію для вирішення спору у досудовому порядку. Однак станом на момент подачі до суду позову кошти не виплачені, чим завдано позивачу збитків.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 05 липня 2017 року позов ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задоволений повністю: з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» стягнуто суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 53464 грн. 74 коп., судовий збір у розмірі 1600 грн, всього на суму 55064 грн. 74 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем доведений належними та допустимими доказами факт виплати потерпілому від страхового випадку страхового відшкодування, тому відповідно до вимог ст. 1191 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ст.27 Закону України «Про страхування» ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» має право вимагати стягнення зазначеної суми з особи винної у завданні шкоди потерпілому, яким є відповідач у справі ОСОБА_1 .

У квітні 2020 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подана апеляційна скарга. Посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, апелянт просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом взято до уваги як доказ висновок суб`єкта оціночної діяльності, виконаний ФОП ОСОБА_4 , відповідно до якого сума матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Nissan Note, д.н. НОМЕР_1 , при умові відновлення колісного транспортного засобу на спеціалізованому СТО ТОВ Атлант-М на Гагаріна внаслідок ДТП складає 71119, 70 грн. Проте згідно розрахунку ТОВ Атлант-М на Гагаріна від 17.02.2015 за виконання робіт з відновлення автомобіля Nissan Note, д.н. НОМЕР_1 , потерпілій особі сплачено 75220, 55 грн., на підставі якого позивачем виконано рахунок від 10.03.2015, згідно якого сума до оплати страхувальнику склала 75220, 55 грн. Тому, на думку відповідача, наданий суду висновок не є достовірним та в певній мірі обґрунтованим. У Законі України Про затвердження Національного стандарту №1 Загальні засади оцінки майна і майнових прав вказано, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно. Витрати та відтворення (заміщення) повинні визначатися на дату оцінки з урахуванням ринкових цін. Під час прогнозування грошового потоку та відповідної норми доходу повинен бути врахований вплив ринкових умов на функціонування (використання) об`єкта оцінки виходячи з принципу його найбільш ефективного використання. Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки. Тобто суб`єктом оціночної діяльності при оцінці Nissan Note, д.н. НОМЕР_1 , було взято до уваги не ціни продажу на подібне майно, а ціна на відновлення майна на спеціалізованому СТО. Також судом першої інстанції неправильно застосовані норми права: адже страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України Про страхування. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц зазначено, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Суд не в повній мірі дослідив докази, які підтверджують точну суму збитків, завданих ОСОБА_3 у результаті аварії; не з`ясовано чому сума встановлена суб`єктом оціночної діяльності є меншою ніж було сплачено ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ТОВ Атлант-М на Гагаріна; з яких підстав ТДВ «Міжнародна страхова компанія» сплатила не повну страхову суму, яка була зазначена у договорі, а лише меншу її частину.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 05 липня 2017 року у складі судді Колодяжної І.М. по справі № 641/3071/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу повернуто як передчасно подану.

У червні 2020 року подано касаційну скаргу на ухвалу Харківського апеляційного суду від 19 травня 2020 року, в якій відповідач просить скасувати відповідну ухвалу та передати справу №641/3071/17 до Харківського апеляційного суду для продовження розгляду.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задоволено. Ухвалу Харківського апеляційного суду від 19 травня 2020 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження по справі.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Втім, відповідно до частини 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, 18 серпня 2014 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_3 (надалі страхувальник) укладений договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО без виключень) №002963 (надалі Договір), предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Nissan Note, д.н. НОМЕР_1 , та застрахованим додатковим обладнанням до нього, зазначені у договорі. У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування (а.с. 6-20).

13.02.2015 року о 08-30 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 111740, д.н. НОМЕР_2 , біля будинку 151 по пр. 50-річчя м.Харкові, неправильно вибрав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем Nissan Note, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.02.2015 року у по справі №641/1415/15-п водія ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 28).

Згідно рахунку ТОВ Атлант-М на Гагаріна №С4052505 від 17.02.2015 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Nissan Note, д.н. НОМЕР_1 , склала 75220 грн. 55 коп. (а.с. 52-53).

Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування, на підставі страхового акту №40 від 10.03.2015 року (а.с.55), ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило Страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 75220 грн. 55 коп., що підтверджується платіжним дорученням №3Р012222 від 11.03.2015 року (а.с. 56).

В апеляційній скарзі представник відповідача вказує про наявну різницю між звітом суб`єкта оціночної діяльності, виконаного ФОП ОСОБА_4 № 152 від 05.03.2015 та рахунком ТОВ Атлант-М на Гагаріна № С4052505 від 17.02.2015 у, яка полягає у тому, що у звіті сума матеріального збитку є меншою на 4100 грн. 85 коп.

Ці доводи спростовуються даними копії звіту суб`єкта оціночної діяльності, виконаного ФОП ОСОБА_4 № 152 від 05.03.2015, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Nissan Note, д.н. НОМЕР_1 , при умові відновлення колісного транспортного засобу на спеціалізованому СТО - ТОВ Атлант-М на Гагаріна складає 77 119 грн. 70 коп. (а.с. 29-51).

Колегія суддів уважає, що судом першої інстанції у описовій частині рішення допущена описка при зазначені розміру матеріальної шкоди згідно звіту №152 від 05.03.2015 року, а саме судом зазначений розмір 71119, 70 грн. замість 77 119 грн. 70 коп.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією, Цивільним кодексом України, законами «Про страхування», «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Згідно з ч.2 ст.999 Цивільного кодексу України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

За змістом п.2.1 ст.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо норми цього закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства, то застосовуються норми цього закону.

Положеннями п.22.1 ст.22 зазначеного закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Отже, виконання обов`язку щодо відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як водія транспортного засобу ВАЗ 111740, д.н. НОМЕР_2 , була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №АІ/6969600) у ТДВ Міжнародна страхова компанія (надалі ТДВ), франшиза 1000 (одна тисяча) гривень (а.с. 26-27).

Листом ТДВ від 25.06.2015 надано роз`яснення ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» щодо порядку визначення вартості страхового відшкодування за Полісом №АІ/6969600 (а.с. 59).

ТДВ Міжнародна страхова компанія як страховик цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 є відповідальним за завдану останнім шкоду власнику автомобіля Nissan Note, д.н. НОМЕР_1 , оскільки відповідно до укладеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу (Поліс №АІ/6969600) ТДВ Міжнародна страхова компанія взято на себе відповідальність за свого страхувальника, тобто здійснило страхування такого страхового ризику, як відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки. При цьому обсяг відповідальності ТДВ згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за договором страхування відповідальності обмежений, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.7 статті 32 страховик або Моторно-транспортне страхову бюро України не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Положеннями статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності ТЗ за формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ. Отже, якщо для відновлення пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди ТЗ ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого ТЗ.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, ТДВ Міжнародна страхова компанія як страховик відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" мало здійснити відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Порядок оцінки шкоди, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, визначено методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду Державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092 (в редакції наказу від 24.07.2009 №1335/5/1159).

Відповідно до п. 7.38. зазначеної Методики, значення Коефіцієнту фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових колісних транспортних засобів виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових колісних транспортних засобів; (транспортний засіб Nissan Note, д.н. НОМЕР_1 , 2012 року випуску). Таким чином, коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу Nissan Note, д.н. НОМЕР_1 дорівнює нулю.

Тож, для правильного вирішення справи необхідним є встановлення суми страхового відшкодування, яке повинно було сплатити ТДВ Міжнародна страхова компанія на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», проте відповідні докази у матеріалах справи відсутні.

Згідно даних позовної заяви ТДВ Міжнародна страхова компанія сплатила на користь Страхової Компанії 21 755,81 грн, проте згідно даних листа ТДВ № 943 від 25.06.2015 відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 3983 від 20.04.2015 від 20.04.2015 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових автомобілю Nissan Note, д.н. НОМЕР_1 , складає 253783,37 грн. Франшиза (Поліс №АІ/6969600) складає 1000 грн. При розрахунку суми страхового відшкодування відповіднго до договору № 002963 від 18.08.2014 ( надалі Договір) страхова сума дорівнює 159985,00 грн. ТДВ прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування з урахуванням процентного співвідношення страхової суми зазначеної у Договорі , дійсній вартості КТЗ до ринкової вартості автомобілю ( а.с. 59).

У постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 523/5890/15-ц Верховний Суд зазначив, що всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з цим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, що підлягає до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (пункт 36.4 статті 36 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), ПДВ не нараховується, окремим рядком не виділяється і страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. У разі, якщо страхові суми спрямовуються безпосередньо на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, що мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. У випадку непроведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають. Тож, вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Судова колегія звертає увагу на те, що матеріалах справи містяться лише докази розміру та оплати на проведення ремонту автомобіля, вартість якого визначена виконавцем робіт (СТО) з урахуванням ПДВ. Проте доказів фактичного здійснення ремонту автомобіля до суду не надано.

Згідно рахунку ТОВ Атлант-М на Гагаріна № С4052505 від 17.02.2015 року ПДВ визначено у розмірі 12 536 грн. 76 коп. ( а.с. 52 53).

За правилами та на умовах, визначених законодавством, ТДВ мало сплатити Страховій Компанії страхове відшкодування в межах ліміту страхового відшкодування, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.

Сторони у справі не заперечували, що ліміт відповідальності ОСОБА_1 складає 50 000, 00 грн.

Таким чином, ТДВ Міжнародна страхова компанія мало сплатити на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суму страхового відшкодування у розмірі 36 463 грн. 24 коп. (50 000, 00 грн. - 12 536 грн. 76 коп. - 1 000, 00 грн.).

Таким чином суд першої інстанції не перевірив та не встановив виконання ТДВ Міжнародна страхова компанія зобов`язання щодо здійснення страхового відшкодування в порядку та на умовах, регламентованих Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду в п. 57 постанови Верховного суду № 755/18006/15-ц вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Також, надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, суд першої інстанції виходив з приписів статей 1191 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування", однак одночасне застосування вказаних норм законодавства до одних і тих самих правовідносин є помилковим, оскільки відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Тобто за суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

Натомість при регресі (стаття 1191 ЦК України) одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається, тобто зазначені інститути мають різний режим правового регулювання. Так, регрес регулюється загальними нормами цивільного права, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України встановлений особливий правовий режим.

Отже, суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування, і правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 ЗУ "Про страхування", а частина перша статті 1191 ЦК України визначає право зворотної вимоги (регресу).

Таким чином, судом першої інстанції невірно визначив правовий режим, яким врегульовуються спірні правовідносини, та, відповідно, не дослідив всіх обставин, які підлягають дослідженню в залежності від такого правового режиму (суброгація чи регрес).

Така позиція узгоджується із практикою Верховного суду у справі №905/2970/16 від 10 липня 2018 року.

Колегія суддів вважає за доцільне звернути увагу, що позивач мав право на отримання різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), але в порядку суброгації, а не регресу.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонам.

Колегія суддів дійшла до висновку, що сума, яка заявлена ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у позовній заяві у розмірі 53 464, 74 грн. і стягнута судом першої інстанції з ОСОБА_1 не доведена належними і допустимими доказами по справі.

Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку.

ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не вказує про отримання від відповідача грошових коштів в якості сплати франшизи, в свою чергу, ОСОБА_1 не заперечує про факт ненадання ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суми франшизи у розмірі 1 000, 00 грн.

У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України відповідач доказів щодо сплати позивачу франшизи у розмірі 1000 гривень під час розгляду справи не надав.

Таким чином, сума франшизи в розмірі 1000 грн підлягає стягненню з відповідача.

Колегія суддів уважає, що судом першої інстанції не було встановлено істотних обставин справи відповідно до наведених у позові матеріально-правових вимог, не з`ясовано дійсного змісту правовідносин сторін, у зв`язку з чим суд дійшов передчасних та необґрунтованих висновків за наслідками вирішення спору.

Згідно з ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позов ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» визнаний колегією суддів обґрунтованим на 1,87 %, апеляційна скарга на 98,13 %. При подачі позовної заяви ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатило 1600 грн (а.с. 2) судового збору. ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги сплатив 2400 грн судового збору (а.с. 138). Тому з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути 29 грн 92 коп. судового збору, з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь відповідача 2355 грн 12 коп. судового збору.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 05 липня 2017 року скасувати.

Ухвалити нову постанову.

Позов Приватного акціонерного товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень та судовий збір у розмірі 29 (двадцять дев`ять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 2355 (дві тисячі триста п`ятдесят п`ять) гривень 12 (дванадцять) копійок судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 22 грудня 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина