Справа № 282/1725/19
Провадження № 2/282/106/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого-судді: П.І. Гуцала

за участю секретаря судового засідання: Г.М. Войтович

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Д.В. Тарасенка

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник: ОСОБА_5 до Київського національного торговельно-економічного університету, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Міністерство освіти і науки України, про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення заробітної плати та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, подавши позовну заяву, просить встановити факт перебування ОСОБА_1 з Київським національним торговельно-економічним університетом, у трудових відносинах з 11 березня 2014 року по 28 лютого 2018 року на посаді сторожа відділу охорони та безпеки, який був звільненим з роботи на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням дії контракту та який здійснював виконання своїх службових обов`язків в більшості кількості добових чергувань від фактичного здійснення Відповідачем табелюванння робочого часу ОСОБА_1 та здійснення Відповідачем фактичних виплат заробітної плати; стягнути з Київського національного торговельно-економічного університету на користь ОСОБА_1 частину невиплаченої заробітної плати у розмірі 110 290, 33 грн. (сто десять тисяч двісті дев`яносто гривень) грн. 33 коп; стягнути з Київського національного торговельно-економічного університету на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час затримки її виплати за період з 04. 2015 року по 12. 2019 року, день подачі позову, у розмірі 61 081, 44 грн. (шістдесят одна тисяча вісімдесят одна гривня) грн. 44 коп., а взагалі з розрахунку на дату винесення рішення суду; стягнути з Київського національного торговельно-економічного університету на користь ОСОБА_1 за час затримки виплати заробітної плати за період з 04. 2015 року по 12. 2019 року моральну шкоду у розмірі 20 865,00 грн. (двадцять тисяч вісімсот шістдесят п`ять гривень 00 копійок); стягнути з Київського національного торговельно-економічного університету на користь ОСОБА_1 вартість правничої допомоги у розмірі 23 000,00 грн. (двадцять три тисячі гривень 00 копійок); стягнути з Київського національного торговельно-економічного університету на користь ОСОБА_1 вартість сплачених коштів за ксерокопії документів для сторін процесу у розмірі 1737,00 грн. (одна тисяча сімсот тридцять сім гривень 00 копійок); стягнути з Київського національного торговельно-економічного університету на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за майнову вимогу (стягнення моральної шкоди) та не майнову вимогу (встановлення факту перебування у трудових відносинах) у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривен 40 копійок) за кожну вимогу, всього 1536,80 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно Контракту №119 від 10.03.2015 року, укладеного між ним та Київським національним торговельно-економічним університетом, та виданого Наказу від 11.03.2015 року №330-К, працював на посаді сторожа експлуатаційно-технічного відділу Київського національного торговельно-економічного університету в період з 11.03.2015 року по 10.03.2016 року.

Після закінчення вищезазначеного Контракту між ним та Київським національним торговельно-економічним університетом, сторонами було укладено новий Контракт №61 від 11.03.2016 року та видано Наказ №327-К від 25.02.2016 року, з терміном дії з 11.03.2016 року по 10.03.2017 року з зайняттям посади сторожа сектору охорони експлуатаційно-технічного відділу.

Після закінчення вже другого Контракту між ним та Київським національним торговельно-економічним університетом, було укладено вже втретє новий Контракт №134 від 01.03.2017 року та видано Наказ №393-К від 01.03.2017 року, з терміном дії з 01.03.2017 року по 28.02.2018 року, з зайняттям посади сторожа відділу охорони та безпеки.

В посадові обов`язки Позивача входило здійснення охорони об`єктів Відповідача/Роботодавця відповідно до іменної та типових посадових інструкцій Роботодавця (п.2.1 Контракту).

Тип виконання посадових обов`язків - вахтовий.

Під час несення вахтового методу служби на посту (виконання службових обов`язків) вівся Журнал прийому-передачі чергувань від чергового працівника-охоронця до особи, яка його замінює. Окрім того, в журналі прийому-передачі чергувань зазначалося про те, чи були якісь пригоди під час чергування, якщо так, то які саме і які дії вчинялись охоронцем; здійснювалася прийом-передача документації, матеріальних цінностей, передавалися ключі від службових приміщень та аудиторій, здійснювався підпис особи, яка здає чергування та яка приймає, тощо.

Окрім того, в його обов`язки входило видача ключів педагогічному персоналу та студентам від аудиторій в яких мали проводитись учбові заняття, про що ним вносилась інформація до журналу видачі ключів та зазначалась: дата, прізвище особи, яка отримала ключі та яка їх здає, а також він ставив свій підпис про здійснення відповідних дій.

Вахтовий метод несення служби не включав в себе добові чергування (24 години), а ніс в собі чергування по 7 (сім) днів (суток) працюєш, потім 7 (сім) днів відпочиваєш. Потім був вахтовий метод по 15 (п`ятнадцять) діб (суто) чергування, потім 15 (п`ятнадцять) діб (суто) відпочиваєш. Такий тип несення служби був викликаний тим, що він не мешкав в м. Києві, не є корінним мешканцем м. Києва, не мав відповідного житла у власності/оренді в м. Києві, а тому вахтовий метод був для нього сприятливий так як він відпрацювавши свої чергування мав можливість поїхати додому та допомагати своїй родині.

За період праці в Київському національному торговельно-економічному університеті не мав жодних стягнень та був заохочений керівництвом Вузу у вигляді винесення Подяки за сумлінну працю.

Однак, ОСОБА_1 28.02.2018 року був звільнений з займаної посади у зв`язку з закінченням терміну дії Контракту (п.2 ст.36 КЗпП України) та Відповідач не забажав подовжити з ним контракт на новий термін.

Про те, Відповідачем/Роботодавцем не було здійснено з ОСОБА_1 повного розрахунку за весь час виконання посадових обов`язків, а саме в період з 03.2015 року по 28.02.2018 року.

Як стверджує ОСОБА_1 , працюючи на займаних посадах вахтовим методом, виконуючи посадові обов`язки, працював щомісячно, починаючи з 03.2015 року по 28.02.2018 рік, однак Відповідач/Роботодавець здійснив виплату заробітної плати тільки за частину відпрацьованих добових чергувань. Іншу частину фактично відпрацьованих чергувань Позивачем, Відповідач свідомо не здійснював табелювання та за таких обставин свідомо та умисно вчиняв дії щодо не здійснення повного розрахунку з потенційним працівником в майбутньому.

Згідно Журналу прийому-передачі чергувань за 2011-2018 роки та Журналу видачі ключів за 2016-2018 роки чітко прослідковується, відображається та доказується фактична кількість чергувань ОСОБА_1 , які були відпрацьовані Позивачем та в супереч бажання Відповідача/Роботодавця, не здійснюючи реальне табелювання працівника згідно реально відпрацьованого робочого часу, останнім було виплачена тільки частина заробітної плати Позивачу від кількості фактично відпрацьованих чергувань.

Більше того. Відповідач свідомо та умисно табелював Позивача з зазначенням меншої кількості відпрацьованих чергувань чим фактично Позивач відпрацював.

Таким чином, Позивач вважає, що саме з вини Київського національного торговельно-економічного університету ОСОБА_1 не отримав в повній мірі починаючи з 04.2015 року по 28.02.2018 року свою заробітну плату в повному розмірі від фактично відпрацьованого робочого часу.

03.03.2020 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Тарасенко Д.В. надійшли пояснення на позовну заяву в яких Він вважає позовну заяву безпідставною та просить відмовити в її задоволенні. Звертає увагу суду, що витяги з журналів, які надані позивачем в якості доказів обліку робочого часу в Університеті ніколи не створювалися, не реєструвалися та не велися, а також не використовувалися як спосіб обліку робочого часу. Також з «витягу із журналу прийому-передачі чергувань» вбачається, що в журналі фігурує ТОВ «Скоробей», директору якого були написані рапорти по змінам та яке не має жодного відношення до Університету. Даний факт, на думку представника відповідача, є підтвердженням того, що вказані «журнали прийому-передачі чергувань» використовувалися як спосіб обліку робочого часу на попередньому робочому місці позивача. Стверджує, що з січня 2014 р. по березень 2015 р. послуги з забезпечення безпеки надавалися відповідачу ТОВ «Скоробей», а позивач разом із свідком ОСОБА_6 перебували у трудових відносинах саме з ТОВ «Скоробей», а не з відповідачем. При цьому, оплату заробітної плати позивачу здійснювало саме ТОВ «Скоробей», а не відповідач. Зазначає, що в період з січня 2014 р. по березень 2015 р. позивач не перебував у трудових відносинах з відповідачем, а тому вимога позивача про встановлення факту перебування у трудових відносинах з відповідачем з 11.03.2014 по 28.02.2018 та стягнення коштів є необґрунтованими, а Університет є неналежним відповідачем у цій справі. За час роботи позивача за трудовим контрактом саме з відповідачем, подібні «журнали прийому-передачі чергувань», які надані позивачем в якості доказу, ніколи не були способом обліку робочого часу, ніколи у відповідача не велися та не існували і мають відношення до попереднього робочого місця позивача у ТОВ «Скоробей». Університет облік робочого часу здійснює виключно шляхом табелювання, що відповідає встановленому законом порядку обліку робочого часу. Стосовно «журналів видачі ключів», які надані позивачем в якості доказу, то ці «журнали» також не мають жодного відношення до відповідача, так як ним не велися. Також з цих «журналів» жодним чином не можна встановити їх приналежність саме до Університету та роботи позивача в ньому.

06.03.2020 року на адресу суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог (часткова відмова від позовних вимог) щодо встановлення факту перебування ОСОБА_1 з Київським національним торговельно-економічним університетом, у трудових відносинах з 10 березня 2015 року по 28 лютого 2018 року на посаді сторожа відділу охорони та безпеки, який був звільненим з роботи на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням дії контракту та який здійснював виконання своїх службових обов`язків в більшості кількості добових чергувань від фактичного здійснення Відповідачем табелювання робочого часу ОСОБА_1 та здійснення фактичних виплат заробітної плати; стягнення з Відповідача заборгованість по заробітній платі, яка не була виплачена Відповідачем за фактично відпрацьований робочий час у розмірі 110 290, 33 грн.; стягнення з Відповідача середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 починаючи з квітня 2015 року по день постановлення судового рішення (на день подачі позовної заяви до суду сума становить 61 081, 44 грн. (шістдесят одна тисяча вісімдесят одна гривня) грн. 44 коп.; стягнення з Відповідача моральної шкоди в розмірі 20 865,00 гри.; стягнення з Відповідача судових витрат як за майнову 768,40 грн. так і за немайнову вимогу 768,40 грн. з урахуванням понесених Позивачем витрат на ксерокопії документів для сторін у розмірі 1737.00 грн. та вартості правничої допомоги в розмірі 23 000,00 грн. (двадцять три тисячі гривен) 00 коп. З урахуванням вимог аналогічним, викладених у позовній заяві, просить встановити факт перебування ОСОБА_1 з Київським національним торговельно-економічним університетом, у трудових відносинах з 10 березня 2015 року по 28 лютого 2018 року на посаді сторожа відділу охорони та безпеки, який був звільненим з роботи на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням дії контракту та який здійснював виконання своїх службових обов`язків в більшості кількості добових чергувань від фактичного здійснення Відповідачем табелювання робочого часу ОСОБА_1 та здійснення Відповідачем фактичних виплат заробітної плати; стягнути з Київського національного торговельно-економічного університету на користь ОСОБА_1 частину невиплаченої заробітної плати у розмірі 110 290, 33 грн. (сто десять тисяч двісті дев`яносто гривень) грн. 33 коп.; стягнути з Київського національного торговельно-економічного університету на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час затримки її виплати за період з 04.2015 року по 12. 2019 року, день подачі позову, у розмірі 61 081, 44 грн. (шістдесят одна тисяча вісімдесят одна гривня) грн. 44 коп., а взагалі з розрахунку на дату винесення рішення суду; стягнути з Київського національного торговельно-економічного університету на користь ОСОБА_1 за час затримки виплати заробітної плати за період з 04.2015 року по 12.2019 року моральну шкоду у розмірі 20 865,00 грн. (двадцять тисяч вісімсот шістдесят п`ять гривен 00 копійок); Стягнути з Київського національного торговельно-економічного університету на користь ОСОБА_1 вартість правничої допомоги у розмірі 23 000,00 грн. (двадцять три тисячі гривен 00 копійок); стягнути з Київського національного торговельно-економічного університету на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за майнову вимогу (стягнення моральної шкоди) та не майнову вимогу (встановлення факту перебування у трудових відносинах) у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за кожну вимогу, всього 1536,80 грн.

06.03.2020 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь (заперечення) на отримані пояснення від Відповідача, в яких звертає увагу суду на те, що представником відповідача не спростовані заявлені позовні вимоги позивача, а тому просить позовну заяву, з урахуванням часткової відмови від позовних вимог, задоволити в повному обсязі.

20.03.2020 року на адресу суду від представника позивача адвоката Масловського І.А. надійшли додаткові пояснення щодо строку звернення до суду. Запевняє суд, що усі твердження відповідача про пропуск строків є безпідставними та надуманими, а тому суд не може їх брати до уваги.

26.05.2020 року на адресу суду від представника позивача адвоката Масловського І.А. надійшли додаткові пояснення щодо підтвердження факту несення служби двома охоронцями вахтовим методом. Стверджує, що факт несення служби двома охоронцями вахтовим методом повністю підтверджуються позицією позивача та наданими доказами і жодним чином не спростовуються відповідачем.

Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 25.08.2020 року, у задоволенні заяви представника відповідача, адвоката Тарасенка Д.В., про поновлення процесуального строку для подачі доказів - відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги за позовом підтримав у повному обсязі. Ствердив, що до березня 2015 року працював охоронцем через фірму ТОВ «Скоробей», а з березня 2015 року по 2018 рік офіційно працевлаштований до Київського національного торговельно-економічного університету на посаду охоронця. Запевнив суд, що працював по 15 суток не виходячи з будинку. Охоронців було двоє, які міняли один одного. Писали рапорти про прийняття зміни та здачу зміни. Вели журнал видачі ключів, в якому зазначалась дата, прізвище особи, яка отримала ключі та яка їх здає. Звернув увагу суду на те, що у табелі згідно яких виплачувалась заробітна плата вносились неправдиві відомості стосовно відпрацьованих днів.

Представник позивача адвокат Масловський І.А. в судовому засіданні позовні вимоги за позовом підтримав у повному обсязі та посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, заяві про зменшення позовних вимог (часткова відмова від позовних вимог), відповіді (заперечення) на отримані пояснення від Відповідача та додаткових пояснень просить суд задоволити позовну заяву, з урахуванням часткової відмови від позовних вимог, в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Тарасенко Д.В. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позовної заяви. Ствердив, що витяги з журналів, які надані позивачем в якості доказів обліку робочого часу в Університеті ніколи не створювалися, не реєструвалися та не велися, а також не використовувалися як спосіб обліку робочого часу. Звернув увагу на те, що журнали на які позивач посилається як на доказ велися ним з власної ініціативи. Особам, яким писав рапорти позивач не були його керівниками. Також з цих «журналів» жодним чином не можна встановити їх приналежність саме до Університету та роботи позивача в ньому. Університет облік робочого часу здійснює виключно шляхом табелювання, що відповідає встановленому законом порядку обліку робочого часу. Зазначив, що позивачем пропущені строки звернення до суду з даними вимогами.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, Міністерство освіти та науки України, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду у судове засідання не з`явились, а тому враховуючи думку учасників справи про можливість проведення судового засідання у їх відсутності суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності вказаної особи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно Контракту №119 від 10.03.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та Київським національним торговельно-економічним університетом в особі ректора Мазаракі Анатолія Антоновича, ОСОБА_1 зараховується на посаду сторожа експлуатаційно-технічного відділу строком з 11.03.2015 року по 10.03.2016 року, випробувальний термін один місяць (т.1 а.с.19-20).

Згідно Контракту №61 від 11.03.2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та Київським національним торговельно-економічним університетом в особі ректора ОСОБА_7 , ОСОБА_1 зараховується на посаду сторожа експлуатаційно-технічного відділу строком з 11.03.2016 року по 10.03.2017 року (т.1 а.с.21-22).

Згідно Контракту №134 від 01.03.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та Київським національним торговельно-економічним університетом в особі ректора ОСОБА_7 , ОСОБА_1 зараховується на посаду сторожа відділу охорони та безпеки строком з 01.03.2017 року по 28.02.2018 року (т.1 а.с.23).

Згідно копії трудової книжки 11.03.2015 року, Київським національним торговельно-економічним університетом, прийнятий на посаду сторожа сектору охорони експлуатаційно-технічного відділу на умовах контракту по 10.03.2016 року, наказ №330-к від 11.03.2015 року (т.1 а.с.27).

Згідно копії трудової книжки 11.03.2016 року, Київським національним торговельно-економічним університетом, продовжено трудові відносини на посаді сторожа сектору охорони експлуатаційно-технічного відділу на умовах контракту по 10.03.2017 року, наказ №327-к від 25.02.2016 року (т.1 а.с.27).

Згідно копії трудової книжки 11.03.2017 року, Київським національним торговельно-економічним університетом, переведений на посаду сторожа відділу охорони та безпеки по 28.02.2018 року, наказ №393-к від 01.03.2017 року (т.1 а.с.27).

Згідно копії трудової книжки 28.02.2018 року, Київським національним торговельно-економічним університетом, звільнений у зв`язку із закінченням дії контракту згідно п.2 ст.36 КЗпП України, наказ №441-к від 27.02.2018 року (т.1 а.с.28).

24 серпня 2017 року почесною грамотою нагороджувався ОСОБА_1 , сторож відділу охорони та безпеки, за сумлінну працю та з нагоди ювілею (т.1 а.с.29).

20.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ректора Київського національного торговельно-економічного університету Мазаракі А.А. з вимогою про надання на його адресу детальної довідки за всі періоди перебування в трудових відносинах з Університетом, починаючи з дати прийому по дату звільнення, відповідно до фактичних відпрацьованих чергувань, зазначених у Журналах прийому-передачі чергувань, про фактичну кількість чергувань у кожному місяці та в кожному році, про усі виплати здійснені роботодавцем (Університетом) на його користь, у відповідності до відпрацьованих ним чергувань та в разі встановлення обставин про те, що ОСОБА_1 відповідно до фактичних відпрацьованих чергувань, зазначених у Журналах прийому-передачі чергувань, відпрацював більше чергувань чим йому було оплачено Роботодавцем (Університетом), просив повідомити причини не здійснення вчасно відповідних виплат йому з боку Роботодавця за відповідні періоди. Вище зазначену Вимогу Відповідачем було отримано поштовим відправленням 02.07.2018 року (т.1 а.с.30-32).

Згідно супровідного листа Київським національним торговельно-економічним університетом на адресу ОСОБА_1 направлено довідку з табеля працівника та довідки про доходи (т.1 а.с.33).

Згідно інформації про кількість відпрацьованих днів співробітника, ОСОБА_1 працював на посаді сторожа (за графіком доба через три доби), та в таблиці зазначені дні відпрацьовані ОСОБА_1 в кожному місяці з 2015 року по 2018 рік (т.1 а.с.34).

Згідно довідки про доходи, ОСОБА_1 працював у Київському національному торговельно-економічному університеті з 11.03.2015 року на посаді сторожа та загальна сума доходу за період з 03/2015 р. по 12/2015 р. за винятком аліментів становила 26 807, 15 гривень (т.1 а.с.35).

Згідно довідки про доходи, ОСОБА_1 працював у Київському національному торговельно-економічному університеті з 11.03.2015 року на посаді сторожа та загальна сума доходу за період з 01/2016 р. по 12/2016 р. за винятком аліментів становила 39 884, 11 гривень (т.1 а.с.36).

Згідно довідки про доходи, ОСОБА_1 працював у Київському національному торговельно-економічному університеті з 11.03.2015 року на посаді сторожа та загальна сума доходу за період з 01/2017 р. по 12/2017 р. за винятком аліментів становила 55 508, 10 гривень (т.1 а.с.37).

Згідно довідки про доходи, ОСОБА_1 працював у Київському національному торговельно-економічному університеті з 11.03.2015 року на посаді сторожа та загальна сума доходу за період з 01/2018 р. по 02/2018 р. за винятком аліментів становила 18 944, 93 гривень (т.1 а.с.38).

17.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ректора Київського національного торговельно-економічного університету Мазаракі А.А. з претензією про здійснення, в добровільному порядку, виплати частини невиплаченої заробітної плати. Вище зазначену претензію Відповідачем було отримано поштовим відправленням 24.09.2018 року (т.1 а.с.39-44).

15.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ректора Київського національного торговельно-економічного університету Мазаракі А.А. з вимогою про здійснення, в добровільному порядку, виплати частини невиплаченої заробітної плати (т.1 а.с.45-49).

Згідно журналу прийому-передачі чергувань від чергового працівника-охоронця до особи, яка його замінює, ОСОБА_1 рапортував директору ТОВ «Скоробей» про прийняття чи здачу чергування у відповідні дні місяць та рік (т.1 а.с.58-94).

Згідно журналу прийому-передачі чергувань від чергового працівника-охоронця до особи, яка його замінює, ОСОБА_1 рапортував помічнику проректора з АГР ОСОБА_8 про прийняття чи здачу чергування у відповідні дні місяць та рік (т.1 а.с.94-111).

Згідно журналу прийому-передачі чергувань від чергового працівника-охоронця до особи, яка його замінює, ОСОБА_1 рапортував помічнику проректора з АГР ОСОБА_9 про прийняття чи здачу чергування у відповідні дні місяць та рік (т.1 а.с.112-115).

Згідно журналу прийому-передачі чергувань від чергового працівника-охоронця до особи, яка його замінює, ОСОБА_1 рапортував начальнику безпеки КНТЕУ ОСОБА_10 про прийняття чи здачу чергування у відповідні дні місяць та рік (т.1 а.с.116-125).

Згідно журналу видачі ключів від аудиторій, в якому зазначалась дата, прізвище особи, яка отримала ключі та яка їх здає, а також підпис ОСОБА_1 про здійснення відповідних дій, ОСОБА_1 здійснював видачу ключів у відповідні дні місяць та рік (т.1 а.с.126-320).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 ствердив суду, що теж працював охоронником у Київському національному торговельно-економічному університеті згідно контракту. Охоронців було двоє він та ОСОБА_1 які мінялись кожних 15 суток. Зазначив, що писали рапорти прийому-передачі чергувань від чергового працівника-охоронця до особи, яка його замінює. Також вели журнал видачі ключів від аудиторій. Стосовно днів у які повинен працювати він та ОСОБА_1 домовлялись між собою. Вказівки щодо ведення журналу видачі ключів йому ніхто не давав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 ствердив суду, що теж працював охоронником патрульної служби у Київському національному торговельно-економічному університеті. Його робота полягала у патрулюванні території Університету, разом з тим неодноразово навідував ОСОБА_1 за місцем його роботи. Зазначив, що він 7 днів працював, а потім 7 днів відпочивав, однак йому достовірно відомо про те, що ОСОБА_1 працював 15 днів, а потім 15 днів відпочивав. Впевнений, що ОСОБА_1 вів журнал прийому-передачі чергувань від чергового працівника-охоронця до особи, яка його замінює.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 2 КЗпП України, право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно зі статтею 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про оплату праці» при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як зазначено у ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Що стосується вимог про встановлення факту перебування ОСОБА_1 з Київським національним торговельно-економічним університетом, у трудових відносинах з 10 березня 2015 року по 28 лютого 2018 року на посаді сторожа відділу охорони та безпеки, який був звільненим з роботи на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням дії контракту та який здійснював виконання своїх службових обов`язків в більшості кількості добових чергувань від фактичного здійснення Київським національним торговельно-економічним університетом табелювання робочого часу ОСОБА_1 та здійснення фактичних виплат заробітної плати, суд вказує наступне.

Суд ставиться критично до показів свідка ОСОБА_11 , даних ним у судовому засіданні, адже як ствердив свідок у нього був інший графік роботи ніж у ОСОБА_1 . А тому твердження свідка ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_1 працював 15 днів, а потім 15 днів відпочивав викликають сумніви.

Як пояснив свідок ОСОБА_6 вони з ОСОБА_1 були охоронцями та міняли один одного після відпрацювання днів роботи. Ствердив, що працювали 15 днів, а потім 15 днів відпочивали.

Разом з тим, згідно контрактів які укладав ОСОБА_1 , а саме п.2.1 працівник зобов`язується виконувати роботу відповідно до іменної та типової посадової інструкції. Позивачем, чи то іменної чи то типової посадової інструкції суду не надано. Однак як ОСОБА_1 так і свідок ОСОБА_6 стверджують що працювали вахтовим методом та мінялись кожних 15 суток. ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_6 ствердили суду, що графік роботи узгоджували між собою самі.

Як зазначалось представником відповідача облік робочого часу у Київському національному торговельно-економічному університеті здійснювався виключно шляхом тебелювання, а не шляхом спостереження іншими працівниками.

Враховуючи вищевикладене на думку суду свідок ОСОБА_6 не може підтвердити кількість відпрацьованого позивачем часу, оскільки він не здійснював та не міг здійснювати облік та підрахунок всіх днів відпрацьованих ОСОБА_1 .

Як зазначалось представником відповідача витяги з журналів, які надані позивачем в якості доказів обліку робочого часу, в Університеті ніколи не створювалися, не реєструвалися та не велися, а також не використовувалися як спосіб обліку робочого часу.

Разом з тим, як вказував позивач ОСОБА_1 у вступній промові та свідок ОСОБА_6 при його допиті, журнал прийому-передачі чергувань та журнал видачі ключів велися ними з власної ініціативи та ніким з керівництва не перевірялись.

З досліджених копій журналів прийому-передачі чергувань та видачі ключів не можна встановити їх приналежність саме до Київського національного торговельно-економічного університету та роботи позивача в ньому.

Надані позивачем копії журналів прийому-передачі чергувань та видачі ключів, не є належними, допустимими та достатніми доказами в розумінні ст.ст. 77, 78, 79, 80 ЦПК України та не можуть бути взяті за єдину основу для задоволення позовних вимог про встановлення факту перебування ОСОБА_1 з Київським національним торговельно-економічним університетом, у трудових відносинах з 10 березня 2015 року по 28 лютого 2018 року на посаді сторожа відділу охорони та безпеки, який був звільненим з роботи на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням дії контракту та який здійснював виконання своїх службових обов`язків в більшості кількості добових чергувань від фактичного здійснення Відповідачем табелювання робочого часу ОСОБА_1 та здійснення фактичних виплат заробітної плати.

Крім цього як встановлено судом, з часу прийняття на роботу позивач не оспорював таких дій роботодавця.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про недоведеність факту перебування ОСОБА_1 з Київським національним торговельно-економічним університетом, у трудових відносинах з 10 березня 2015 року по 28 лютого 2018 року на посаді сторожа відділу охорони та безпеки, який був звільненим з роботи на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням дії контракту та який здійснював виконання своїх службових обов`язків в більшості кількості добових чергувань від фактичного здійснення Відповідачем табелювання робочого часу ОСОБА_1 та здійснення фактичних виплат заробітної плати, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди є похідними від вимоги про встановлення факту перебування у трудових відносинах, суд вважає, що у задоволенні цих вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, 2, 21, 24, 94 КЗпП України, ст. 21, 29 ЗУ «Про оплату праці» суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , представник: ОСОБА_5 до Київського національного торговельно-економічного університету, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Міністерство освіти і науки України, про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення заробітної плати та моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано

Повний текст рішення суду виготовлений 03 вересня 2020 року.

Суддя: П. І. Гуцал