Провадження № 22-ц/801/2283/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 рокуСправа № 127/25918/13-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Ковальчука О.В., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання Кузьменка Б.І.,

за участю сторін: відповідача ОСОБА_1 та його представника Бевз О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/25918/13-ц за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Вінницької дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2020 року про повернення заяви про перегляд заочного рішення, яка постановлена суддею Венгрин О.О. в Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст складено 28 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2013 року ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Вінницької дирекції АБ «Укргазбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2013 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №156-Ф/08 від 18 липня 2008 року в розмірі 10145,76 доларів США проценти за період з 12 червня 2009 року по 31 грудня 2009 року, а також судовий збір 810,95 грн.

08 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2013 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору. Заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення повернуто відповідачу, через не сплату судового збору.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що судом порушено норми процесуального права, порушено його право на доступ до правосуддя та порушено його право на захист. Просив ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.6 ст.285 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

Повертаючи заяву про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що судовий збір в розмірі 439,40 грн відповідачем не оплачено, тобто, вимоги ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 09 жовтня 2020 року відповідач ОСОБА_1 повністю не виконав.

Зокрема, суд зазначив, що ухвалою суду від 09 жовтня 2020 року відповідачу ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, іншого клопотання не заявлено.

Матеріали справи не містять доказів про усунення заявником недоліків, встановлених ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 жовтня 2020 року щодо надання доказів про сплату судового збору.

В частині відмови судом першої інстанції звільнити заявника від сплати судового збору, у зв`язку з відсутністю доходу з 4 кварталу 2018 року, апеляційний суд зазначає наступне.

По-перше, звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру чи відстрочення сплати є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до частин першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про невідповідність заяви вимогам статті 185 ЦПК України у зв`язку з несплатою судового збору, а також не усуненням цих недоліків останнім у вказаний судом строк є правильними та такими, що відповідають вимогам закону, а доводи апеляційної скарги в цій частині - безпідставні.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 є особою працездатного віку, без інвалідності (доказу протилежного не надано), чи є він власником нерухомого майна, транспортних засобів доказів не надано, предмет позову у справі стосується погашення кредиту в розмірі 130000 дол. США., який отримав відповідач ОСОБА_1 для придбання 4-х кімнатної квартири в АДРЕСА_1 , площею 100,8 кв.м.

При цьому матеріали справи не містять посилання на докази, що сплата судового збору є надмірним тягарем для заявника, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя (справа «Креуз проти Польщі»), оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні. Це пов`язано з тим, що, на думку Європейського суду з прав людини, судовий збір є таким обмежувальним заходом, який попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів (справа «Шишков проти Росії»).

Таким чином доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року 2102 грн.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про перегляд заочного рішення фізичною особою встановлено ставку судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, тобто 420,40 грн

Судом першої інстанції, помилкового визначено заявнику ОСОБА_1 суму судового збору для сплати за подання відповідної заяви в розмірі 439,40 грн, оскільки вірна сума, яка підлягала сплаті є саме 420,40 грн.

Колегія суддів, вважає, що, зазначена помилка суду першої інстанції не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які давали б підстави для скасування постановленої ухвали суду. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2020 року про повернення заяви про перегляд заочного рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 грудня 2020 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Ковальчук О.В.

Стадник І.М.