Ухвала

28 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 201/6116/19

провадження № 61-12694ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди у розмірі 180 000,00 грн, яка була спричинена невиконанням судових рішень.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2019 року у справі № 201/15382/16 встановлено факт того, що документи, включно із копіями судових рішень щодо трудового стажу та зарплати позивача, є належними для нарахування пенсії, що, як зазначено в ухвалі апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2017 року, органами Пенсійного фонду України має бути самостійно враховано.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2018 року у справі № 201/11542/18 задоволена заява ОСОБА_1 про забезпечення доказів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зокрема надання розрахунку пенсії з урахуванням рішення суду від 30 березня 2018 року.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень повернув ухвалу суду від 29 жовтня 2018 року без виконання.

05 травня 2019 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у справі № 201/11542/18 була постановлена ухвала про скасування ухвали від 29 жовтня 2018 року про забезпечення доказів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2019 року задоволено скаргу ОСОБА_1 . Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Клименко Н. О., пов`язані із повторним поверненням 26 березня 2019 року ОСОБА_1 без прийняття до провадження ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2018 року у справі № 201/11542/18 про витребування від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розрахунку пенсії ОСОБА_1 , здійсненого відповідно до рішення суду від 30 березня 2018 року у справі № 201/15382/16-ц.

На підставі викладеного та з урахуванням того, що жодне із зазначених судових рішень відповідачами не виконано, ОСОБА_1 просив стягнути з Держави Україна в особі Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на його користь суму завданої моральної шкоди в розмірі 180 000,00 грн, яка була спричинена порушеннями його прав.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2020 року, позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що наведені позивачем в позовній заяві обставини не свідчать про наявність причинного зв`язку між душевними стражданнями позивача і бездіяльністю або діями відповідачів, вини останніх в її заподіянні.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2020 року у вищевказаній справі.

У своїй касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі складає 180 000,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (210 100,00 грн) грн, а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Касаційна скарга не містить посилань на підстави, передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому, визначення судом першої інстанції в ухвалі про необхідність розгляду цієї справи в порядку загального позовного провадження та зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик