Справа № 386/1192/19
Провадження № 2/386/91/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2020 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі :

головуючого судді Гут Ю. О.
за участю секретаря судового засідання Корніцької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк« ПРИВАТБАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що на теперішній час він проходить військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_1 . Адміністрацією військової частини 09.12.2019 року його було повідомлено про надходження постанови старшого державного виконавця Голованівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у Кіровоградській області Топольника В.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.11.2019 року за виконавчим провадженням N 55812792.

Відповідно до даних АСВП, Єдиного реєстру боржників та вищевказаної постанови приватного виконавця від 28.11.2019 року зазначене виконавче провадження відкрито на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2018 року для примусового виконання виконавчого напису N 14726 вчиненого 08.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А. А. про стягнення з нього на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованості в сумі 1 389 781,53 грн.

Вважає виконавчий напис нотаріуса №14726 вчинений 08.12.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 коштів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» незаконним та таким, що не підлягає виконанню, тому що відповідно до Закону України «Про нотаріат» передбачено вчинення нотаріусом виконавчого напису, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. До обов`язку нотаріуса входить перевірка безспірності боргу після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання, однак, як вбачається з матеріалів справи, безспірність боргу нотаріусом не перевірена.

Позивач зазначає, що не отримував від ПАТ КБ «Приватбанк» будь-яких листів, вважає, що у розпорядженні нотаріуса були відсутні, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку оригінали документів, що підтверджують надіслання йому письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.

У зв`язку зі складним матеріальним становищем та фінансовою кризою 2008 р. останнє погашення боргу за кредитом позивач здійснював ще у листопаді 2008 р.

У зв`язку з цим банк у 2014 році звернувся до Голованівського районного суду Кіровоградської області із позовом про дострокове стягнення з нього заборгованості за Кредитним договором, яка станом на 01.10.2014 р. складала 35360,42 дол. США із яких, зокрема, сума боргу за кредитом - 9674,99 дол. США.

Рішенням суду від 18.03.2015 р. по справі №386/55/15 позовні вимоги банку задоволено в повному обсязі. Зі змісту рішення суду вбачається , що за період від дати видачі кредиту до дати звернення з позовом до суду заборгованість Леуха за тілом кредиту не тільки не зменшилась, а навіть стала більшою. Більш того, банком перед подачею позову було звернуто стягнення на предмет застави автомобіль ЗАЗ ТР 2008 р. в., реєстраційний номер НОМЕР_2 , кошти від реалізації якого було зараховано в погашення боргу за відсотками, що також підтверджується рішенням суду.

Даний факт свідчить про те, що право вимоги у відповідача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором виникло майже на 9 років раніше ніж було вчинено спірний виконавчий напис.

Позивач зазначає, що за умови виникнення у відповідача права вимоги стягнення заборгованості 01.10.2014 року (дата розрахунку заборгованості на підставі якого ухвалено рішення суду), виконавчий напис все одно вчинено більше ніж через три роки від дати виникнення у кредитора права вимоги до боржника, що є порушенням приписів ст. 88 ЗУ "Про нотаріат".

Окрім того, у виконавчому написі нотаріуса вказано, що ним пропонується задовольнити вимоги відповідача які виникли за період з 21.05.2008 року по 16.06.2017 рік. Це свідчить про включення відповідачем та нотаріусом до виконавчого напису суми боргу яка вже була стягнута згідно рішення суду, що вказує на подвійне стягнення на користь відповідача заборгованості в сумі 35360,42 грн.

У зв`язку з наведеним, позивач просить визнати виконавчий напис, вчинений 08.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, зареєстрований в реєстрі № 14726, про стягнення з нього на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 1 389 781,53 грн. таким, що не підлягає виконанню.
В судове засідання позивач та його представник не з`явились. Через канцелярію представник позивача подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати в їх відсутність, надавши письмове пояснення з якого слідує, що відповідач вважає виконавчий напис вчинено у повній відповідності до норм чинного законодавства України, зокрема він посилається на те, що нотаріусу було надано документи, на підставі яких вчиняється виконавчий напис згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29 червня 1999 №1172.

Проте вказане не відповідає дійсності оскільки положення п. 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 р. щодо можливості одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами постановою від 22.02.2017 р. Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 визнано незаконними та нечинними, з моменту прийняття постанови КМУ № 662.

З урахуванням викладеного, вчинення виконавчого напису на підставі поданого кредитно-заставного договору № NKР0АК10400156 від 21.05.2008 р. є незаконним.

Відповідач помилково вважає, що ним не пропущено строку звернення до нотаріуса з приводу вчинення виконавчого напису, а також з приводу того, що його вимоги є безспірними.

Як зазначалось у позовній заяві, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10.04.2019 р. по справі № 201/11696/16-ц, відповідне право стягувача, про захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Як зазначалося вище, звертатися до нотаріуса про вчинення виконавчого напису на підставі кредитно-заставного договору банк не мав права, в силу того, що положення Переліку в цій частині були визнані в судовому порядку нечинними та незаконними.

Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 закону "Про нотаріат").

В той же час, за виконавчим написом пропонується стягнути заборгованість яка раніше вже була стягнута рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 18.03.2015 р. по справі №386/55/15 в сумі 35360,42 дол. США із яких, зокрема, сума боргу за кредитом - 9674,99 дол. США. Вказане свідчить про те, що право вимоги у банку щодо стягнення заборгованості за кредитним договором виникло на 9 років раніше ніж було вчинено спірний виконавчий напис.

Проте, навіть якщо припустити, що право вимоги про стягнення заборгованості у Відповідача виникло 01.10.2014 р. (дата розрахунку заборгованості на підставі якого ухвалено рішення суду), то виконавчий напис все одно вчинено більше ніж через три роки від дати виникнення у кредитора права вимоги до боржника, що є порушенням приписів ст. 88 ЗУ "Про нотаріат".

Посилання банку на те, що перебіг строку визначеного ч. 1 ст 88 ЗУ "Про нотаріат" перервався у зв`язку зі сплатою Позивачем 11.05.2017 р. заборгованості за відсотками в сумі 59,76 дол. США., що ніби-то підтверджується розрахунком заборгованості не заслуговує на увагу з огляду на наступне.

У даному випадку відповідач плутає строк протягом якого повинна бути вчинена дія і який не може перериватися із строком позовної давності.

Окрім того, розрахунок заборгованості не є первинним документом, що підтверджує правильність нарахувань та обліку надходжень коштів в рахунок погашення боргу, оскільки не містить детальної та достовірної інформації про те, що позивач особисто сплачував кошти в рахунок погашення боргу у касі банку чи терміналі самообслуговування.

В той же час, вказана сума могла бути стягнута банком з відкритого на ім`я позивача дебетового рахунку (договірне списання) чи перерахована виконавчою службою, у якої на час платежу перебували 2 виконавчі провадження №52344808 та №52482873 про стягнення з позивача на користь банку заборгованості.

Також відповідачем не спростовано того, що за виконавчим написом пропонується задовольнити його вимоги, які виникли за період з 21.05.2008 р. по 16.06.2017 р. і яка вже була стягнута згідно рішення суду, що вказує на подвійне стягнення на користь відповідача заборгованості в сумі 35360,42 дол. США.

Викладене дозволяє дійти висновку про порушення приватним нотаріусом вимог ст. 88 Закону України "Про нотаріат", оскільки, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості боржника, не врахував, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, а відповідач, в свою чергу, не повідомив нотаріуса про наявність рішення суду, яким раніше було стягнуто заборгованість за кредитом.

З огляду на вищевикладене, доводи відповідача не спростовують позовних вимог, у зв`язку з чим просимо суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність. Заперечив проти позовних вимог, та надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задовленні позову. З поданого відзиву на позовну заяву слідує, що вчинений нотаріусом виконавчий напис був здійснений відповідно до вимог чинного законодавства, ст..87 ЗУ «Про наторіат», п.2.1. гл.16 Наказу МЮУ від 22.02.2012 року «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, подані для вчинення нотаріальної дії документи відповідали вимогам законодавства, що свідчить про спростування доводів позивача. Згідно умов кредитного договору, укладеного між позивачем та банком встановлено, що вказаний договір діє до повного виконання сторонами зобов?язання, до даного часу, отже зазначені строки не пропущені.
Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович в судове засідання не з?явився, просить справу розглядати у його відсутність, про що надіслав відповідну заяву.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 21.05.2008 року уклав кредитно-заставний договір № NКРОАК10400156 з ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»» та отримав кредит у розмірі 9250,21 дол. США на термін до 20.05.2015 року. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором.( а/с. 12-17).

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 18.03.2015 р. У цивільній справі №386/55/15 за позовом ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № NКРОАК10400156, 35360,42 доларів США позовні вимоги банку задоволено в повному обсязі.( а.с.10-11) .

08.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. був вчинений виконавчий напис №14726 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 389 781,53 грн. у рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № NКРОАК10400156 від 21.05.2008 року станом на 13.06.2017 року (а/с.18).
Постановою старшого державного виконавця Голованівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Топольника В.В. від 16.02.2018 року відкрито виконавче провадження №55812792 з примусового виконання вище виконавчого напису нотаріуса (а.с.8).
Постановою старшого державного виконавця Голованівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у Кіровоградській області Топольника В.В. звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.11.2019 року за виконавчим провадженням N 55812792(а.с.9).
Приватним нотаріусом Завалієвим А.А. за ухвалою суду надіслано до суду належним чином завірені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис 08.12. 2017 року за реєстровим № 14726. (а.с.38-60).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерстваюстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 . При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Судом встановлено та учасниками справи не надано доказів протилежного, що позивач протягом 2008-2017 років не отримував від ПАТ КБ «Приватбанк» будь-яких листів (вимог) щодо усунення порушення виконання грошового зобов`язання, про що свідчать їх відсутність в наданих копіях витребуваних документів від нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу, яким був вчинений виконавчий напис 08.12.2017 року за реєстровим №14726.

А отже, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Пунктом 7 ч.11 ст.11 Закону України Про захист прав споживачів" кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч.4 ст.14 ЦПК України).

Разом з тим відповідно до п.п.3 п.4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань підчас проведення мобілізації» від 20.05.2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію п.п. 3 п. 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

За положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року, тобто з 18 березня 2014 року, та триває по теперішній час.

Посилання позивача на віднесення його до кола осіб, яким штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій позивача (а.с.7).

Встановлені вище обставини свідчать про те, що заборгованість, зазначена у виконавчому написі, не є безспірною.

26 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, пункт 2, згідно з яким перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1772, доповнено новим розділом:

Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин:

Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Судом встановлено, що у виконавчому написі нотаріуса вказано, що ним пропонується задовольнити вимоги відповідача, які виникли за період з 21.05.2008 року по 16.06.2017 року. Вказане свідчить про включення відповідачем та нотаріусом до виконавчого напису суми боргу, яка вже була стягнута згідно рішення суду, що вказує на подвійне стягнення на користь відповідача заборгованості в сумі 35360,42 грн., що є неприпустимим .

Крім цього судом встановлено, що оскаржуваний виконавчого напис було вчинено зі спливом строків давності, а тому виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з п.13 ч.1ст.5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Оскільки позивач є учасником бойових дій (а.с.7), його звільнено від сплати судового збору за подачі позовної заяви до суду, тому судовий збір відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України стягується з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 264-265, ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Визнати виконавчий напис, вчинений 08.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., зареєстрований в реєстрі №14726, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошових коштів у сумі 1 389 781,53 грн. таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д, ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок ) грн. 80 коп. на користь держави на рахунок UA 0011111, отримувач коштів УК у Голованівському районі, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код за , код класифікації доходів 22030101.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду через Голованівський районний суд Кіровоградської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Гут Ю. О.