КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/5184/2020 Головуючий в 1-й інстанції - Матійчук Г.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 року Київський апеляційний суд ускладі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Зиль Т.С.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів,стягнення банківських вкладів та відсотків по вкладах,-

у с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення банківських вкладів та відсотків по вкладах. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказував, що між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Голови правління Дубілета О.В. у м. Севастополь АР Крим було укладено: 16 серпня 2013 року Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDN 2446, за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 400 000 гривень на строк 366 днів по 16 серпня 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 18% річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. 20 листопада 2013 року позивачем було додатково внесено грошові кошти у сумі 200 000 грн. Таким чином, загальна сума вкладу становить 600 000 гривень. 19 серпня 2013 року Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDN 5127, за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 20 000 доларів США на строк 182 дні по 19 лютого 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 7 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. 19 серпня 2013 року Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDN 5204 за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 40 000 доларів США на строк 366 днів по 19 серпня 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 8 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. 26 грудня 2013 року Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDNWFD 100, за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 30 000 доларів США на строк 366 днів по 26 грудня 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 10 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. 26 грудня 2013 року Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDNWFD 900, за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 200 000 гривень на строк 366 днів по 26 грудня 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 19 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. 14 лютого 2014 року укладено Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDNWFD 100, за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 45 000 доларів США на строк 12 місяців по 14 лютого 2015 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 10 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. Указував, що вищевказані договори станом на 22 листопада 2017 року є чинними, а сума грошових коштів, внесених як вклад, становить 800 000 грн., що підтверджується відповідними касовими документами банку,які він просив стягнути з відповідача.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12 червня 2019 року позовні вимоги задоволено. Вирішено стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь позивача кошти в розмірі 800 000 грн. внесені як вклади та 135 000 дол. США.,кошти в розмірі 507 063, 02 грн. відсотки по вкладах та 41 370, 96 дол. США. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в сумі 8 000 грн..

Відповідач, не погоджуючись з таким рішенням суду, в апеляційній скарзі просить скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що суд не перевірив обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, не дав належної оцінки доказам, наданим позивачем, враховуючи, що ним були подані не завірені копії договорів, заяв, квитанцій. Просив суд витребувати у позивача оригінали документів та надати їм належну оцінку на предмет наявності всіх ознак банківських документів, відповідно до вимог законодавства та просив звернути особливу увагу на квитанції про внесення грошових коштів. Наявність у позивача оригіналів договорів та квитанцій не доводить факт не виконання банком умов договору щодо повернення коштів у повному обсязі позивачу у строки визначені умовами договорів, оскільки у разі закінчення строку дії договору та повернення вкладнику коштів за договором, оригінали договорів банківських вкладів та квитанції залишаються у вкладника та Банку не повертаються. Крім того, позивачем невірно зроблений розрахунок суми відсотків, оскільки нарахування відсотків за ставкою, що для кожного договору вказано у договорі, можливе лише за період дії договорів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника Комерційного банку «ПриватБанк», обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Судом встановлено, що між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Голови правління Дубілета О.В. у м. Севастополь АР Крим було укладено:

1.16 серпня 2013 року Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDN 2446. за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 400 000 гривень на строк 366 днів по 16 серпня 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 18% річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. 20 листопада 2013 року позивачем було додатково внесено грошові кошти у сумі 200 000 гривень. Таким чином, загальна сума вкладу становить 600 000 гривень.

2.19 серпня 2013 року Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDN 5127, за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 20 000 доларів США на строк 182 дні по 19 лютого 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 7 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення.

3.19 серпня 2013 року Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDN 5204. за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 40 000 доларів США на строк 366 днів по 19 серпня 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 8 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення.

4.26 грудня 2013 року Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDNWFD 100. за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 30 000 доларів США на строк 366 днів по 26 грудня 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 10 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення.

5.26 грудня 2013 року Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDNWFD 900, за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 200 000 гривень на строк 366 днів по 26 грудня 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 19 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення.

6.14 лютого 2014 року укладено Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDNWFD 100, за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 45 000 доларів США на строк 12 місяців по 14 лютого 2015 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 10 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення.

Позивачем була надіслана заява про розірвання вищезазначених депозитних договорів із зазначенням реквізитів за якими необхідно здійснити перерахування суми вкладу з нарахованими відсотками.

Відповідно до даних відстеження за штрих кодом ідентифікатором, лист було отримано відповідачем, однак вказані вимоги у встановлений термін не виконані.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позивачем виконано обов`язок з доведення обставин, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог, водночас АТ КБ "ПриватБанк" заперечення проти позову не знайшли своїх підтверджень в судовому засіданні.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону, що регулює правовідносини,які виникли між сторонами.

Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За змістом частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (стаття 1060 ЦК України).

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).

Таким чином, строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління НБУ від 03 грудня 2003 року № 516 і чинного на час укладення договору банківського вкладу (далі - Положення), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 «Приймання готівки» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління НБУ від 01 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція № 174), передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом системи автоматизації банку.

Виходячи з положень статті 1059 ЦК України, пункту 1.4 Положення, пункту 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції № 174, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються ним у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким у вкладника виникає право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а у банку - відповідний обов`язок. Із договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено переданням коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 у справі № 6-352цс16.

Згідно зі статтею 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вказуючи про те, що позивач виконав свій обов`язок з доведення обставин, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в матеріалах справи відсутні оригінали або посвідчені судом копії договорів банківського вкладу, а також квитанцій доданих позивачем, як доказ належного виконання їх умов.

Київським апеляційним судом позивач та його представник завчасно були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в даній справі. Проте, як вбачається зі зворотнього повідомлення поштового відділення від 23.06.2020 року причиною повернення судової повістки в дане судове засідання є відсутність позивача за вказаною ним адресою: АДРЕСА_1 ,а судова повістка,яка направлена представнику позивача повернута на адресу суду апеляційної інстанції з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Позивачем не виконано обов`язок, передбачений ст. 131 ЦПК України та не повідомлено суд апеляційної інстанції про зміну свого місця проживання (перебування,знаходження) та про причини неявки в судове засідання, в зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача і розцінити такі дії позивача як відсутність у нього доказів (оригіналів договорів ,заяв,квитанцій) на підтвердження дійсності документів,наданих суду першої інстанції в копіях, які не посвідчені в порядку ст.95 ЦПК України.

У зв`язку з зазначеним колегія суддів вказані докази не бере до уваги і вважає,що відсутні підстави вважати позовні вимоги доведеними належними та допустимим доказами,а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення рішення про відмову в задоволенні позову.

В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати у розмірі 28 000 грн.,понесені відповідачем на оплату судового збору суду апеляційної інстанції у розмірі 12 000 грн. та суду касаційної інстанції у розмірі 16 000 грн. покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України,суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення банківських вкладів та відсотків по вкладах залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 28 000 грн..

Стягувач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» - місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ - 14360570.

Боржник: ОСОБА_1 - місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О.В.Немировська

Т.І. Ящук