ЄУН 174/651/19
н/п 2/174/11/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2020 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря Килинчук Л.Л.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення відшкодування за завдану майнову та моральну шкоду в зв`язку із вчиненим кримінальним правопорушенням та ушкодженнями здоров`я, спричинених внаслідок завдання тілесних ушкоджень,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом вказуючи, що 11.06.2016 року відповідач ОСОБА_3 спричинив їй легкі тілесні ушкодження. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000258 за ч. 1 ст. 125 КК України. Під час розгляду справи судом, відповідач свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив усі обставини, які стали підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09.07.2019 року, що набрала законної сили, відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Матеріалами кримінального провадження встановлено, що відповідач завдав їй легких тілесних ушкоджень, крім цього, відповідачем також було завдано їй і майнової шкоди, яка полягає у витратах, які вона понесла у зв`язку із знаходженням на лікуванні після отриманих нею від відповідача тілесних ушкоджень. Так, за час її лікування, нею на придбання ліків та медичних препаратів було витрачено кошти на загальну суму 967,14 грн. Також нею було витрачено 153,27 коп. у якості оплати за проведену у кримінальному провадженні судову медичну експертизу на предмет встановлення ступеню тяжкості наявних у неї тілесних ушкоджень.

Крім того, в процесі проведення досудового розслідування у зазначеному вище кримінальному провадженні, нею подавалась письмова скарга до обласної прокуратури на бездіяльність працівників Вільногірського ВП, на що нею було витрачено 11,00 грн. на поштові послуги. Таким чином, загальний розмір спричиненої їй відповідачем майнової шкоди складає 967,14 грн. (витрати на придбання ліків та медпрепаратів) + 153,27 грн. (оплата проведеної судової експертизи) + 11,00 грн. (поштові послуги) = (дорівнює) 1131 (одна тисяча сто тридцять одна) грн. 41 коп.

Крім того, її інтереси у кримінальному провадженні представляв адвокат Шевчук О.М. на оплату юридичної допомоги якого, вона витратила кошти на суму 5000 (п`ять тисяч) грн..

Крім завданої майнової шкоди, їй незаконними та протиправними діями відповідача було завдано також й моральної шкоди, яка зокрема полягає в наступному: діями відповідача було завдано тілесних ушкоджень їй, а її здоров`ю завдано фізичної шкоди, в результаті чого, в неї загострились захворювання, якими вона раніше хворіла, а вона певний час була обмеженою у можливості вести звичне їй життя, терпіти при цьому сильний фізичний біль; з вини відповідача вона змушена була витрачати на своє лікування свої особисті кошти, які вона змушена була відривати від її інших, нагальних потреб та від потреб своєї сім`ї; в результаті перенесеного нею морально-психологічного стресу, в неї з`явився періодичний головний біль та запаморочення, погіршився сон та увага, значно погіршилось загальне самопочуття, з вини відповідача, вона кілька днів не могла займатися своєю звичною діяльністю, оскільки перебувала на лікуванні, в зв`язку з чим, вона втратила свій дохід від своєї підприємницької діяльності; внаслідок перенесених нею травм та морально-психологічного шоку в результаті отриманих нею тілесних ушкоджень, вона втратила звичні їй зв`язки з оточуючими, оскільки в неї з`явилась роздратованість та періодичне погане самопочуття; з вини відповідача, вона змушена за рахунок власного часу та дозвілля, замість того, щоб витрачати їх на свої потреби, вирішувати питання, пов`язані із захистом в суді своїх прав та інтересів, які було порушено діями відповідача, та займатися незвичними для неї справами - звертатися до органів поліції, адвокатів, експертів, до медичних установ та до суду, витрачаючи в зв`язку з цим додаткові кошти із сімейного бюджету, свій вільний час та додаткові фізичні і моральні зусилля, які необхідні їй для приведення свого повсякденного життя у звичне для неї русло. Більше того, вона є інвалідом третьої групи за захворюванням органів зору з дитинства, у зв`язку з чим, в результаті перенесеного нею стресу, в неї різко погіршився зір, що змусило її витрачати додаткові зусилля на приведення його у звичний для неї стан. Завдану їй діями відповідача моральну шкоду вона оцінює в розмірі 20000,00 грн.

Просить стягнути з відповідача на її користь у відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті кримінального правопорушення, вчиненого відносно неї грошові кошти в розмірі 1131,41 грн. та у відшкодування її витрат, пов`язаних із наданням їй правничої, професійної допомоги адвокатом під час досудового слідства та в суді 5 000 (п`ять тисяч) грн., а також у відшкодування завданої їй моральної шкоди внаслідок ушкодження її здоров`я, грошові кошти в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень, понесені судові витрати в сумі 1536,80 грн.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 01.10.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

Відповідач ОСОБА_3 надав відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю позивачем, зокрема, оскільки в кримінальному провадженні позивач мала статус потерпілої, у неї взагалі не було необхідності в залученні в якості її представника адвоката, обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення у відношенні позивача, підтримував прокурор, який сам є фахівцем в галузі права, що робило необов`язковим залучення потерпілою (позивачем) адвоката, оскільки ніяким чином цей адвокат не міг вплинути на його обвинувачення. Крім того немає, ані звіту виконаних робіт, ані розрахунку та акту здачі-приймання робіт, що свідчить про недоведеність позивачем необхідності понесення нею витрат на правничу допомогу адвоката саме у розмірі 5000,00 грн. та понесення витрат на таку суму. Також надані позивачкою фіскальні чеки не можуть бути належними доказами того, що вказані ліки були необхідні позивачу для лікування, саме внаслідок спричинення їй ним легких тілесних ушкоджень, оскільки по-перше, не доводять факту придбання ліків саме нею, а по-друге, необхідність придбання таких ліків, повинно підтверджуватися: медичною карткою або історією хвороби амбулаторного або стаціонарного хворого, в якій зазначаються які ліки необхідні для лікування, або відповідними рецептами лікаря, виписаними під час такого лікування. Також вважає безпідставною вимогу позивача про стягнення з нього 11,00 грн. за поштові послуги у вигляді направлення позивачем скарги до обласної прокуратури на бездіяльність працівників Вільногірського відділення поліції, оскільки ніякого відношення до бездіяльності працівників поліції він не має, і відповідно не повинен відшкодовувати спричинену громадянам майнову шкоду внаслідок бездіяльності працівників поліції. Крім того, крім своїх слів, позивачкою більше жодним чином не обґрунтований заявлений нею розмір моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн., який є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості, а також є недоведеним у такому розмірі. Просить відмовити позивачу у задоволенні позову у зв`язку з його недоведеністю (а.с. 42-43)

Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи, без її участі (а.с. 52)

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, додатково пояснив, що чинний КПК України не вимагає від потерпілої у кримінальній справі надавати докази підтверджуючі понесені нею витрати, тому заявлена позивачкою сума, яка підтверджена квитанцією, підлягає задоволенню в повному обсязі. Це сума витрат понесених у межах кримінального провадження, а не в цивільній справі. Також встановлено та підтверджено належними доказами факт вчинення кримінального правопорушення та завдання позивачці тілесних ушкоджень, що завдало останній фізичного болю та душевних страждань, що є підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить у задоволенні позову відмовити (а.с.51), та надав письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішуються, у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК України, зокрема ст.ст. 118, 126 КПК України, тому позовні вимоги про стягнення з нього 5000,00 грн. витрат, які вона понесла в кримінальному провадженні, задоволенню не підлягають (а.с.53).

Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 11.06.2017 року відповідач ОСОБА_3 спричинив позивачці ОСОБА_2 легкі тілесні ушкодження, однак від кримінальної відповідальності по ч. 1 ст. 125 КК України останній був звільнений у зв`язку із закінченням строків давності та кримінальне провадження відносно нього закрито на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, при цьому у судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю (а.с.8-9).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вина відповідача у спричинені позивачці легких тілесних ушкоджень є доведеною.

Згідно копії пенсійного посвідчення, ОСОБА_2 має 3 групу інвалідності (а.с.7).

Згідно копії довідки сер. МСЕ-ДНА-01 від 03.07.2000 року, ОСОБА_2 з 01.06.2000 року є інвалідом третьої групи, безстроково (а.с.7 зворот).

Згідно виписки з амбулаторної картки ОСОБА_2 , 1966 р.н., 13.06.2017 року була на прийомі у сімейного лікаря, з скаргами на підвищення тиску, встановлено діагноз : психо-емоційний зрив, ГБ 2 ст.ст3, ризик 3, ГБ криз, ІХС. Призначено: левано, тризипін, анаприлін, аспаркам, небілет, нітресан, телсартан, розвартор, афірон та контроль АД (а.с. 54-57)

Згідно копії квитанції від 13.06.2017 року придбано таблетки - тризипін Лонг та Левана на суму 294,45 грн., згідно копії квитанції від 13.06.2017 року придбано комбіспазм таблетки на суму 18,24 грн., згідно копії квитанції від 10.07.2017 року придбано небілет, еплетор, хипотел, кордарон, газета, пакет на суму 445,92 грн., згідно копії квитанції від 10.07.2017 року придбано акард таблетки на суму 30,61 грн., згідно копії квитанції від 13.06.2017 року придбано сиднофарм таблетки та валодип таблетки на суму 68,30 грн., згідно копії квитанції від 06.07.2018 року придбано Д-лизина есцинат, натрия хлорид, система, пакет, каптоприл всього на суму 109,62 грн. (а.с. 59)

Згідно квитанції від 27.09.2017 року, за поштове відправлення на адресу прокуратури м. Дніпро сплачено 11,00 грн. (а.с.58)

Згідно копії квитанції № 1/23 від 12.06.2017 року ОСОБА_2 сплатила на користь обласного бюро судово-медичних експертиз - 153,27 грн. (а.с. 60)

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно з ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, судом встановлено, що у зв`язку з отриманням 11.06.2017 року легких тілесних ушкоджень у результаті неправомірних дій відповідача, позивачка ОСОБА_2 13.06.2017 року звернулася до судово-медичного експерта та сплатила 153,27 грн. за проведення судово-медичної експертизи, а також звернулася до медичної установи та проходила призначене лікування в зв`язку з чим нею 13.06.2017 р., 06.07.2017 р. та 11.07.2017 р. були придбані медичні препарати згідно призначень лікаря на загальну суму 967,14 грн., що підтверджується копіями платіжних документів (а.с. 59), тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути завдані їй матеріальні збитки у загальному розмірі 1120,41 грн.

Разом з тим, в задоволенні решти заявлених позивачкою вимог в цій частині , тобто стягнення поштових витрат у розмірі 11, 00 грн., сплачених позивачкою за направлення скарги до прокуратури, слід відмовити оскільки дані витрати не відносяться до предмета доказування по даній справі та не являються матеріальними збитками в сенсі ст.. 22 ЦПК України.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, завданої позивачці кримінальним правопорушенням, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За приписом ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Судом встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_3 позивачу завдано моральної (немайнової) шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що внаслідок завдання відповідачем позиваці легких тілесних ушкоджень, остання, поза розумним сумнівом, зазнала моральних страждань, які полягали в перенесеному нею фізичному болю та психо- емоційному зриві, душевних переживаннях, пов`язаних з розладом її здоров`я, порушенням звичного способу життя, негативних переживаннях та спогадах, однак, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи характер заподіяних позивачці тілесних ушкоджень та невеликий ступінь тяжкості правопорушення, вчиненого відповідачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., що буде достатньою сатисфакцією перенесених позивачкою моральних страждань, а в решті заявлених вимог в цій частині слід відмовити.

Вирішуючи позов в частині стягнення з відповідача на користь позивачки у відшкодування її витрат, пов`язаних з наданням їй правничої, професійної допомоги адвокатом під час досудового слідства та в суді при розгляді кримінального провадження в розмірі 5000,00 грн., суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч.1 ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються, зокрема, з витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. За правилами цивільного судочинства можуть стягуватися судові витрати, які сторона понесла у зв`язку з розглядом її цивільної справи. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частини перша та друга статті 22 ЦК України). Отже, питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується у тій справі, в якій вони були понесені за правилами КПК України, а тому такі витрати не можуть бути стягнуті з обвинуваченого за позовом, поданим за правилами цивільного судочинства.

Вказане відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 462/6473/16-ц.

Таким чином, витрати пов`язані із наданням позивачці правової допомоги адвокатом у кримінальному провадженні є судовими витратами і питання їх відшкодування підлягає вирішенню в порядку, визначеному нормами кримінально-процесуального закону, тому у задоволенні вимог позивачки про стягнення з відповідача понесених нею судових витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 5000,00 грн. слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по даній справі, з огляду на часткове задоволення позовних вимог та керуючись ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 192 грн. 40 коп., (768,40х25%:100%) за частково задоволену немайнову вимогу (про стягнення моральної шкоди).

Крім цього з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. за майновою вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, від сплати якої відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена.

В іншій частині судовий збір віднести на рахунок позивачки.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1195 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 77,76, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення відшкодування за завдану майнову та моральну шкоду в зв`язку із вчиненим кримінальним правопорушенням та ушкодженнями здоров`я, спричинених внаслідок завдання тілесних ушкоджень задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 та фактично проживає по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована по АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 6120,41 грн. (шість тисяч сто двадцять гривень 41 копійку), з яких: в рахунок відшкодування матеріальних збитків 1120,461 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 192 грн. 10 коп. судових витрат у виді сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.01.2020 року.

Головуючий - суддя: А.А.Борцова