Провадження № 2/752/920/20
РІШЕННЯ

Іменем України

20.08.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Руслани Тарасівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Форум-Інвест», Товариство з обмеженою відповідальністю «КУА АПФ «ДС-Фінанс», Товариство з обмеженою відповідальністю «КУА АПФ «АСД-Менеджмент», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Р.Т., в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 17.12.2015 року (індексний номер - 27198233) про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «КБ «Хрещатик», винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т., та свідоцтво про право власності серії та номер НОМЕР_1 , виданого Гречаною Р.Т. 17.12.2015 р.;

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 17.12.2015 року (індексний номер - 27205425) про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ПАТ «КБ «Хрещатик», винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т., та свідоцтво про право власності серії та номер НОМЕР_2 , виданого Гречаною Р.Т. 17.12.2015 р.;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що 21.07.2017 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/17419/15-ц, було частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Хрещатик», ТОВ «Фору-Інвест», ТОВ «КУА АПФ «ДС-Фінанс», третя особа: «КУА АПФ «АСД-Менеджмент» про визнання недійсним договору іпотеки. Визнано недійсним іпотечний договір № 11-47/1-10/4 від 22.12.2011 року, укладений між ПАТ «КБ «Хрещатик», ТОВ «КУА АПФ «ДС-Фінанс» та ТОВ «Укрконтролтех», посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мельником Р.П. в частині передачі в іпотеку ПАТ «КБ «Хрещатик» майнових прав на квартири № 419 та АДРЕСА_2 . Зазначеним рішенням суду було зобов`язано ТОВ «Форум-інвест» надати ОСОБА_1 документи, необхідні для оформлення права власності на вищевказані квартири. Відповідно до актів приймання-передачі майнових прав, які були укладені піж ОСОБА_1 та ТОВ «Форум-Інвест» на підставі договорів резервування квартир, а саме № П115/1-20/В та № П115/2-16/Н від 07.08 2007 року була зазначена номінальна вартість майнових прав на загальну суму 783692,00 грн. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.10.2017 року, зазначене рішення суду було залишено без змін. Однак, в той же час рішенням Господарського суду м. Києва від 09.11.2015 року у справі № 910/21122/15 були повністю задоволені позовні вимоги ПАТ «КБ «Хрещатик» до ТОВ «Компанія з управління активами - адміністратор пенсійних фондів «ДС-Фінанс» про звернення стягнення на предмет іпотеки, та в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Укрконтролтех» перед ПАТ «КБ «Хрещатик» за кредитним договором від 30.06.2011 р. № 7-47 1-11 в сумі 3341200,00 грн. було звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 22.12.2011 року № 11-47/1-10/4, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Мельником Р.П. майнові права на квартири № 419 та АДРЕСА_2 . На підставі зазначеного рішення суду ПАТ «КБ «Хрещатик» було отримано свідоцтво про право власності серія та номер 50133554 від 17.12.2015 року, на підставі якого за банком було зареєстровано право власності на квартиру квартири № 418, загальною площею 98,6 кв.м в будинку АДРЕСА_1 , та свідоцтво про право власності серія та номер 50115906 від 17.12.2015 року, на підставі якого за банком було зареєстровано право власності на квартиру квартири № 419, загальною площею 92,3 кв.м в будинку АДРЕСА_1 . З огляду на те, що банком було набуто право вланості на майнові права, власником яких є позивач, та на їх підставі було набуто право власності на квартири, а договір іпотеки № 11-47/1-10/4 від 22.12.2011 року в частині передачі майнових прав по даним квартирам було визнано судом недійсним, то права позивача, як власника майнових прав були порушені. Позивач вказує, що під час розгляду Господарським судом м. Києва справи № 910/21122/15 і до винесення рішення у вказаній справі ПАТ «КБ «Хрещатик» не було повідомлено суд про те, що в Голосіївському районному суді м. Києва було відкрито проваження у двох цивільних справах за позовами ОСОБА_1 . Зазначаючи про те, що перехід права власності на вказані квартири, реєстрація яких відбулась на підставі рішення приватного нотаріуса КМНО Гречаної Р.Т., яка керувалась відповідним рішенням Господарського суду м. Києва від 09.11.2015 року у справі № 910/21122/15, є незаконним, а тому відповідні рішення держаного реєстратора та запис про право власності на вказані квартири мають бути визнані судом такими, що суперечать вимогам закону та підлягають скасуванню, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 01.08.2018 року, позов було залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 06.09.2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.10.2019 року, залучено ОСОБА_2 до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.02.2020 року, було відведено суддю Плахотнюк К.Г. від розгляду даної справи, а справу було передано до канцелярії для повторного автоматичного розподілу.

Віповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2020 року, дану справу було розподілено та визначено головуючого суддю Чередніченко Н.П.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.07.2020 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи містить заява про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити .

Відповідач приватний нотаріус КМНО Гречана Р.Т. в судове засідання не з`явилась. Судом про розгляд справи повіомлялась належним чином. В матеріалах справи містяться письмові пояснення, відповідно до яких відповідач просить в задоволенні позову відмовити, в зв`язку з його безпідставністю. Вказує на те, що для проведення реєстрації права власності 17.12.2015 року банком були надані всі передбачені законом документи. Підстав для відмови у здійснення реєстраційних дій не було, а відтак нею були прийняті рішення про відповідну реєстрацію права власності на квартири, власником яких на підставі рішення Господарського суду м. Києва був ПАТ «КБ «Хрещатик». Відповідач зазначає про те, що державна реєстрація прав не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття речових прав на майно. Видача свідоцтва про право власності не породжує виникнення права власності, а лише фіксує факт наявності права, та не є правочином, на підставі якого це право виникає. З огляду на викладене, відповідач вважає, що законних підстав для задоволення позову немає.

Третя особа ТОВ «Форум-Інвест», третя особа ТОВ «КУА АПФ «ДС-Фінанс», третя особа ТОВ «КУА АПФ «АСД-Менеджмент» явку своїх представників не забезпечили. Про розгляд справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. З будь-якими клопотаннями до суду не звертались.

Представник третьої особи ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд спраи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи містяться письмові пояснення, відповідно до яких третя особа в задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що рішенням Господарського суду м. Києва від 09.11.2015 року у справі № 910/21122/15 були повністю задоволені позовні вимоги ПАТ «КБ «Хрещатик» до ТОВ «Компанія з управління активами - адміністратор пенсійних фондів «ДС-Фінанс» про звернення стягнення на предмет іпотеки, та в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Укрконтролтех» перед ПАТ «КБ «Хрещатик» за кредитним договором від 30.06.2011 р. № 7-47 1-11 в сумі 3341200,00 грн. було звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 22.12.2011 року № 11-47/1-10/4, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Мельником Р.П. майнові права на квартири № 419 та АДРЕСА_2 . Зазначене рішення суду є чинним та позивачем не оскаржувалось. Звернувшись до державного реєстратора, та, надавши всі передбачені законом документи, банку були видані відповідні свідоцтва про право власності на квартири. Вказані свідоцтва є лише документами, які оформлюють відповідне право, а не документами на підставі яких це право виникає. З огляду на викладене, а також зважаючи на те, що рішення Господарського суду м. Києва від 09.11.2015 року, на підставі якого банк набув право власності на квартири, є чинним, та приватному нотаріусу були подані всі необхідні документи для державної рестрації прав, а відтак підстав для визнання протиправною реєстрацію та скасування відповідних рішень відсутні.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні категорично заперечила проти задоволення позовних вимог та вказала, що вона, беручи участь в електронних торгах, що відбулись 12.09.2018 року була визнана переможцем торгів за лотом: квартира АДРЕСА_1 . На виконання умов аукціону, було укладено договір купівлі-продажду квартири між нею та ПАТ «КБ «Хрещатик». Право власності за нею на вказану квартиру було законно зареєстровано приватним нотаріусом Гречаною Р.Т. 17.12.2015 року. Вказано, що позивач у справі не набував право власності на квартири, та надані ним договори є неналежними та недостовірними доказами. Крім того, позивач не оспорював рішення Господарського суду м. Києва від 09.11.2015 року у справі № 910/21122/15, на підставі якого було зареєстровано право власності за ПАТ «КБ «Хрещатик» на квартири, останнє, є чинним, а відтак відсутні підстави для скасування держаної реєстрації права власності банку на ці квартири, і в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав.

Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Зміст положень зазначених норм цивільного та цивільного процесуального права свідчить про те, що підставою для судового захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що рішенням Господарського районного суду м. Києа від 09.11.2015 року у справ № 910/21122/15, позовні вимоги ПАТ «КБ «Хрещатик» до ТОВ "Компанія з управління активами - адміністратор пенсійних фондів "ДС-ФІНАНС", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ТОВ "Укрконтролтех" про звернення стягнення на предмет іпотеки, були задоволені повністю. В рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ "Укрконтролтех" перед ПАТ «КБ «Хрещатик» за кредитним договором від 30.06.2011 № 7-47/1-11 в сумі 3.341.200,00 грн, яка складається з вимог щодо сплати: - процентів в сумі 656.766,68 грн; - пені за прострочення сплати кредиту в сумі 492.590,24 грн; - пені за прострочення сплати процентів по кредиту в сумі 60.267,64 грн; - частини основної суми кредиту в сумі 2.131.575,44 грн; - було звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 22.12.2011 № 11-47/1-10/4, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. за реєстровим № 3576 - майнові права на: - квартиру № 418, загальною площею 98,6 кв. м., житловою площею 49,9 кв. м., яка складається з двох кімнат та знаходиться на АДРЕСА_1 ; - квартиру № 419, загальною площею 92,3 кв. м., житловою площею 50,2 кв. м., яка складається з двох кімнат та знаходиться на АДРЕСА_1 , - шляхом визнання права власності на майнові права на вказані квартири за ПАТ «КБ «Хрещатик». Стягнуто з ТОВ "Компанія з управління активами - адміністратор пенсійних фондів "ДС-ФІНАНС", з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь ПАТ «КБ «Хрещатик», на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду) судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру в сумі 66.824 (шістдесят шість тисяч вісімсот двадцять чотири) грн 00 коп.

Зазначене рішення суду оскаржене не було, набрало законної сили, та доказів зворотному матеріали справи не містять.

17.12.2015 року держаним реєстратором приватним нотаріусом Гречаною Р.Т., на підставі поданих ПАТ «КБ «Хрещатик» документів, та у відповідності до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та п.п.49, 50 Порядку держаної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868 (в редакції на час подання документів банком) було сформовано та здійснено державну реєстрацію права власності ПАТ «КБ «Хрещатик» на квартиру № 418 та на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.11.2017 року, державним реєстратором приватним нотаріусом КМНО Гречаною Р.Т. були внесені рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 17.12.2015 року (індексний номер - 27198233) про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «КБ «Хрещатик», винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т., та свідоцтво про прао власності серії та номер 50115906, виданого Гречаною Р.Т. 17.12.2015 р.; а також внесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 17.12.2015 року (індексний номер - 27205425) про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ПАТ «КБ «Хрещатик», винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т., та свідоцтво про право власності серії та номер 50133554, виданого Гречаною Р.Т. 17.12.2015 р.

Крім того, встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.03.2019 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажду квартири від 17.12.2018 року, а відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.01.2019 року, - право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за Гречкою В.Г. на підставі договору купівлі-продажду квартири від 15.01.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що перехід права власності на вказані квартири в 2015 році до ПАТ «КБ «Хрещатик», реєстрація яких відбулась на підставі рішення приватного нотаріуса КМНО Гречаної Р.Т., яка керувалась відповідним рішеням Господарського суду м. Києва від 09.11.2015 року у справі № 910/21122/15, є незаконним, оскільки, наявне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року у справі № 752/17419/15-ц про визнання договору іпотеки на спірні квартири недійсним, а тому оспорювані рішення держаного реєстратора та запис про право власності на вказані квартири мають бути визнані судом такими, що суперечать вимогам закону та мають бути скасованими.

Так, судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року у справі № 752/17419/15-ц, позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум-Інвест», публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», товариство з обмеженою відповідальністю «КУА АПФ «ДС-Фінанс», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «КУА АПФ «АСД-Менеджмент» про визнання недійсним договору іпотеки, зобов`язання вчинити дії, були задоволені частково. Визнано недійсним договір іпотеки №11-47/1-10/4 укладений 22 грудня 2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами-Адміністратор пенсійних фондів «ДС-Фінанс» та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» у частині передачі в іпотеку майнових прав ОСОБА_1 на: квартири № 418 та АДРЕСА_1 . Зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю «Форум - Інвест» надати ОСОБА_1 документи необхідні для оформлення права власності на двокімнатну квартиру № 418 , загальною площею 98,60 кв.м. та на двокімнатну квартиру № 419, загальною площею 92,30 кв.м. , які знаходяться на одинадцятому поверсі у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , а саме: копію списку інвесторів будинку за адресою - АДРЕСА_1 ; копію договору оренди землі за адресою - АДРЕСА_1 та додатків до нього; копію сертифікату про введення будинку АДРЕСА_1 в експлуатацію; копію розпорядження про присвоєння поштової адреси; оригінали довідок про повну сплату ОСОБА_1 вартості квартир № 418 та № 419 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; оригінали технічних паспортів БТІ на квартири № 418 та АДРЕСА_1 .

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.10.2017 року, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року було залишено без змін.

Позивач вказує, що за наявності зазначеного судового рішення оспорюванні рішення державного реєстратора на даний час мають бути скасовані.

Однак, будь-яких посилань та доказів про те, що приватним нотаріусом державну реєстрацію було здійснено без дотримання порядку проведення такої реєстрації, зокрема, за відсутності передбачених законом та порядком документів, позов не містить, як і не містить доказів належного оскарження позивачем рішення суду, відповідно до якого банк набув право власності на спірні квартири.

Перевіряючи обгрунтоаність та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що повноваження державного реєстратора та порядок їх реалізації у спірних правовідносинах визначається Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон) державним реєстратором є нотаріус.

За приписами ч. 3 ст. 10 зазначеного Закону державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального засвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах, наявність обтяжень прав на нерухоме майно, наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу. припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці. 2. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Тобто, прийняття рішення про державну реєстрацію прав є виключно дискреційним повноваження державного реєстратора, яке ним виконується на підставі документів, поданих йому заявником.

За змістом частини 2 статті 18 Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Так, Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (чинним на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. Для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявником подаються документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на таке майно та державної реєстрації речового права, що є похідним від нього.

Так, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на приміщення.

Під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Судом встановлено, що державному реєстратору ПАТ «КБ «Хрещатик» було подано всі, передбачені законом та порядком документи для належної реєстрації права власності банку на квартири, та доказів зворотному матеріали справи не містять, як і не містять доказів порушення в 2015 році держаним реєстратором процедури реєстрації відповідних прав.

Матеріали справи також не містять доказів скасування рішення Господарського суду м. Києва від 09.11.2015 року у справі № 910/21122/15, відповідно до якого за банком було визнано право власності на квартири № 418 та АДРЕСА_1 , і на підставі якого відповідачем були вжиті заходи щодо належної реєстрації прав банку на зазначені об`єкти нерухомості.

Окремо варто відзначити про те, що у справі відсутні переконливі докази наявності у позивача на час здійснення спірної державної реєстрації відповідних майнових прав на квартири, та на даний час в провадженні суду перебуває ряд цивільних справ, зокрема, про визнання договорів про резервування квартир недійсними, розгляд яких по суті не завершено.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 361/4307/16-ц, повноваження державного реєстратора щодо перевірки поданих для проведення державної реєстрації документів обмежені встановленням відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. Отже, державний реєстратор не може вважатися таким, що порушує права третіх осіб, якщо правомірно приймає рішення про державну реєстрацію прав і вносить запис про таку реєстрацію на підставі чинного та не скасованого рішення відповідного суб`єкта, який здійснює публічно-владні управлінські функції.

Таким чином, оскільки державна реєстрація прав на квартири відбувалася на підставі рішення суду, яке набрало законної сили та судом апеляційної інстанції не скасовано, а тому на даний час підстав вважати реєстраційні дії неправомірними та скасовувати рішення про державну реєстрацію прав і свідоцтва відсутні.

Доводи сторони позивача про те, що визнання в 2017 році недійсним договору іпотеки № 11-47/1-10/4 від 22.12.2011 року, укладеного між ПАТ «КБ «Хрещатик», ТОВ «КУА АПФ «ДС-Фінанс» та ТОВ «Укрконтролтех», посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мельником Р.П. в частині передачі в іпотеку ПАТ «КБ «Хрещатик» майнових прав на квартири № 419 та АДРЕСА_2 , а також зобов`язання ТОВ «Форум-інвест» надати ОСОБА_1 документи, необхідні для оформлення права власності на вищевказані квартири, є підставами для скасування рішень приватного нотаріуса та свідоцтв про право власності від 17.12.2015 року за ПАТ «КБ «Хрещатик» на вказане майно, суд вважає хибними та такими, з якими закон не пов`язує можливість скасування оспорюваних рішень, які були прийняті приватним нотаріусом на підставі рішення суду, яке набрало законної сили та не скасоване на час розгляд даного спору.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Крім того, У справі ЄСПЛ "Sunday Times v. United Kingdom" суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права, як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто укладені у суспільстві правила та засади моральності суспільства.

До цих правил, які визначають сталість правозастосування, відноситься і судова практика.

Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом", зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (справа "Steel and others v. The United Kingdom").

Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивачем в ході розгляду справи не доведено, що права власності на квартири перейшли до банку неправомірно, державним реєстратором було порушено процедуру прийняття відповідних рішень про реєстрацію права власності за банком, та обгрунтування позову не є таким, з яким закон пов`язує можливість скасування оспорюваних рішень та свідоцтв, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Враховуючи викладене, та керуючись ст. ст. 11, 204, 319, 328, 334, 387 ЦК України, ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 158, 258, 263, 264, 265, 268, 352 ЦПК України, Законом України «Про нотаріат», суд, -

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Руслани Тарасівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Форум-Інвест», Товариство з обмеженою відповідальністю «КУА АПФ «ДС-Фінанс», Товариство з обмеженою відповідальністю «КУА АПФ «АСД-Менеджмент», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, - вдмовити.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1 по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

.

Суддя Н.П. Чередніченко