Справа № 461/2331/19
Провадження № 2/461/134/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2020 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Івасюти Н.В.,

представника відповідача

(представника позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи приватний виконавець Баірова Наталія Михайлівна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гусак Роман Тадейович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи приватний виконавець Баірова Наталія Михайлівна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гусак Роман Тадейович про стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи приватний виконавець Баірова Наталія Михайлівна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гусак Роман Тадейович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , треті особи приватний виконавець Баірова Наталія Михайлівна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гусак Роман Тадейович про стягнення коштів, який прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Позивач за первісним позовом та її представник повторно не з`явились в судове засідання. Про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи судовими викликами з відміткою про отримання судової повістки з особистим підписом представника позивача, та викликами з відміткою про повернення судової повістки у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяви про розгляд справи у їх відсутності до суду не подали.

Відповідно до пункту 991 Правил надання послуг поштового зв`язку, які доповнені постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1149, рекомендовані листи з позначкою Судова повістка, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Судова повістка. Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою Судова повістка, працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Представник відповідача просив суд залишити первісний позов без розгляду, у зв`язку з неодноразовою неявкою позивача та її представника в судові засідання.

Треті особи в судове засідання не з`явились.

Положеннями ст. 43 ЦПК України визначено, що учасники справи зобов`язані, зокрема, з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст.44 ЦПК України).

Згідно ч.ч.1 та 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З наведених норм Закону випливає, що суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання. Крім того, такі положення Закону пов`язані із дією принципу цивільного судочинства диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України встановлено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд також неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у Конвенції, не є абсолютним воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Суд також враховує висновки Європейського суду з прав людини висловлені у рішенні в справі «Каракуця проти України» від 16.05.2017 року, де суд відхилив скаргу заявника на порушення права доступу до правосуддя, оскільки він не виявив належної зацікавленості у розгляді своєї справи про що, зокрема, свідчило те, що він протягом тривалого проміжку часу не звертався до суду за інформацією щодо стану її розгляду.

Відповідно до наявних матеріалів справи, позивач та її представник неодноразово не з`являлись в судові засідання, розглядом справи не цікавились, тобто вищенаведені обставини справи та положення Закону дають обґрунтовані підстави суду посилатися на неналежне додержання умов реалізації стороною позивача права на звернення до суду за захистом або втрату інтересу до справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, Європейський суд з прав людини у п. 41 рішення від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003 року).

Положення щодо дотримання розумних строків визначені як ЦПК України, так і вищенаведеною Конвенцією покладають на суд обов`язок розглянути і вирішити справу без невиправданих зволікань, що дасть можливість надати особі своєчасний захист її прав, свобод та інтересів.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги той факт, що позивач та її представник повторно не з`явились в судове засідання, не подали суду жодних доказів поважності причин неявки, не подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду, що не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з аналогічним позовом.

Керуючись п.п.3,5 ч.1. ст.257 ЦПК України, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи приватний виконавець Баірова Наталія Михайлівна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гусак Роман Тадейович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 22 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.