Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/983/20

16 жовтня 2020 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Нагорняк Г.М.,

з участю: представника позивача, адвоката - Гураша М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі,-

ВСТАНОВИВ:

02.07.2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 2200 грн. на дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути з відповідача в її користь понесені нею судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, і просив їх задоволити.

Відповідач по справі ОСОБА_2 в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи.

Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало.

Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача,дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який зареєстровано 07.09.2009 року у виконавчому комітеті Гвіздської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківській області, актовий запис № 14.

З`ясовано також, що за час перебування в шлюбі у них народилася одна дитина - дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час є неповнолітньою. Батьками записані ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.4).

Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між сторонами по справі було розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.11.2018 року. Крім того, згідно даного рішення неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.5).

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.03.2020 року відповідач ОСОБА_2 визнаний таким, що втратив право на користування житлом в будинку батька позивача - ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Копія даного рішення долучена до матеріалів справи (а.с. 6-7).

На даний час позивач разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 зареєстровані і проживають в будинку, який належить батьку позивача, за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім"ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб, виданою Гвіздською сільською радою Надвірнянського району, Івано-Франківської області за № 1452 від 22.06.2020 року (а.с.8).

Із акту обстеження матеріально-побутових умов сім"ї, складеного депутатом Гвіздської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, який долучений до матеріалів справи, вбачається, що позивач проживає в АДРЕСА_1 , сама виховує неповнолітню дочку ОСОБА_3 , батько участі у вихованні дитини не приймає протягом двох років. Позивач підприємницькою діяльністю не займається, доходів від підсобного господарства не має, не працює (а.с.9).

Крім того, позивач є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.10).

Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.ст.2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні.

Відповідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", закріплено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Згідно ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 липня 2020 року становить 1859 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років - 2318 гривень.

З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, матеріального становища позивача та платника аліментів, який є фізично здоровою особою, може працювати, зважаючи на те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення і розмір аліментів може бути визначений судом в твердій грошовій сумі в розмірі по 1750 грн. на дитину, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно наданої стороною позивача квитанції № 0451 від 23.06.2020 року витрати на професійну правничу допомогу склали 1500 грн.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн. 00 коп. згідно квитанції № 0451 від 23.06.2020 року.

Також, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України - 840 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

На підставі ст.ст.180, 182, 184 СК України, керуючись ст.141, ст.258, ч.6 ст.259, ст.263, ст.265, ч.1 ст.268, 280-282, 289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1750 грн. на дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 02.07.2020 року і проводити щомісячно до повноліття дитини.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , - 1500грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви

про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 20.10.2020 року.