КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 759/23587/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/13093/2020
Головуючий у суді першої інстанції: П`ятничук І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

22 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року Савіхіна А.М. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_2 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 02.06.2014 року, згідно якого отримав кредит у розмірі 6900,00 грн. у вигляді встановленого кредитниго ліміту на картковий рахунок.

ІНФОРМАЦІЯ_3 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. ОСОБА_1 прийняла спадщину, до складу якої входять у тому числі і кредитні зобов`язання померлого позивача. Станом на дату смерті позичальника заборгованість перед Банком становить 21 601,13 грн.

У зв`язку з чим, позивач просив стягнути із спадкоємця ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 21601,13 грн. за кредитним договором №б/н від 02.06.2014 року та судові витрати.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 18 вересня 2020 року Крилова О.Л. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк»подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення від 10 липня 2020 року та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Зазначає, що позивачу стало відомо про смерть позичальника лише 04.10.2018 року (дата складання претензії кредитора). Претензія кредитора до нотаріальної контори направлена 02.11.2018 року.

02.11.2018 року ПАТ «КБ«ПриватБанк» звернулось до Восьмої Київської державної нотаріальної контори з претензією про включення вимог кредитора в спадкову масу, надання інформації про те, чи не заведено спадкову справу, надання інформації про прийняття чи відмову від прийняття спадщини, видачі свідоцтва про право на спадщину та вимогою про повідомлення спадкоємців померлого про наявність заборгованості.

Вважає, що строк встановлений ст. 1281 ЦК України позивачем не пропущено.

09 листопада 2020 року ухвалою Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Крилової О.Л. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк»на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року призначено до апеляційного розгляду в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 02.06.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 6 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом.

ОСОБА_2 , підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, про що 25.06.2016 рокуздійснено реєстраційний запис актів цивільного стану, що підтверджено Свідоцтвом про смерть від 25.06.2016 рокусерії НОМЕР_1 .

Листом № SAMDNWFC0 від 04.10.2018 року позивач надіслав Претензію кредитора до спадкоємців (в порядку ст. 1281 ЦК України), на адресу Восьмої Київської державної нотаріальної контори.

Листом Восьмої Київської державної нотаріальної контори від 10.11.2018 року № 1611/01-16, зареєстрованим в банку за вх. № 2198 від 13.11.2018 року, відповідача було повідомлено про направлення Претензії кредитора за належністю до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, де заведена спадкова справа № 1412/2016.

27.09.2019 року позивачем було направлено лист-претензію № SAMDNWFC 0 від 09.09.2019 року на адресу відповідача про сплату заборгованості у розмірі 21 601,13 грн., проте у зв`язку із тим, що адреса проживання і місця реєстрації відповідача була змінена, ОСОБА_1 вказаного листа-претензії не отримала.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено строк, передбачений ст. 1281 ЦК України для пред`явлення вимог кредитором спадкодавця і, відповідно право вимоги, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, а також всупереч положенням ЦК України, позивач визначив розмір заборгованості з урахуванням нарахованих після смерті позичальника (спадкодавця) відсотків за користування кредитними коштами та пені.

Проте, погодитись з висновками суду першої інстанції повною мірою не можна, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1281 ЦК України (в редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця.

При цьому відсутність у спадкоємців свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статтей 1281, 1282 ЦК України.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування).

За змістом статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Зізмісту пункту 32 Постанови ПленумуВерховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, вбачається, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.06.2014 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та своїм підписом підтвердив згоду на те, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг. (а.с. 3, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 25.06.2016 року (а.с. 103, том 1).

Спадкоємцями ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що прийняла спадкове майно (а.с.118, том 1), мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що відмовилась від спадщини (а.с. 119, том 1) та малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 і неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , спадщину від імені яких, як законний представник, прийняла ОСОБА_4 (а.с. 118 -119,том 1).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу стало відомо про смерть боржника ОСОБА_2 у жовтні 2018 року та 02.11.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось з претензією про включення вимог кредитора в спадкову справу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 отримав картки № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 остання з них мала термін дії до січня 2018 року (а.с. 235, том 1), а строк дії договору пов`язується зі строком дії картки.

Відтак, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що позивачем не пропущено строк, встановлений ст. 1281 ЦК України з огляду на наступне.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281,1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Згідно до ч.ч.2,3 ст.1281 ЦК України (в редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Згідно п.п.2.1 п.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України 22 лютого 2012 року спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Відповідно вимог п.8.9 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом МЮ України 22 грудня 2010 року №3253/5, у журналі реєстрації вхідних документів підлягають реєстрації: заяви про прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів, повідомлення про накладення заборони відчуження нерухомого майна, повідомлення суду і слідчих органів про накладення арешту та інші, якщо вони надійшли поштою або подані нотаріусу кур`єром до дня вчинення нотаріальної дії, заяви батьків про надання згоди неповнолітній дитині на відчуження майна, заява одного з подружжя про згоду на розпорядження майном, заява від співвласника про відмову від переважного права купівлі частки в праві спільної часткової власності, заяви про скасування заповіту або довіреності тощо, незалежно від того, чи були вони подані нотаріусу особисто або повіреною особою, кур`єром, чи надійшли поштою.

Отже, виходячи із змісту ст. 1281 ЦК України та вищенаведених норм, які регулюють діяльність нотаріуса, - претензії кредитора визначені однією з підстав заведення нотаріусом спадкової справи, тому правомірним слід вважати, що законодавством допускаються два способи пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців: безпосередньо до спадкоємців; опосередковано, через нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про смерть якого, позивач дізнався у жовтні 2018 року, претензію кредитора до Восьмої Київської нотаріальної контори позивач направив 02.11.2018 року, тобто у річний строк з моменту виникнення права вимоги, та просив повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком у розмірі 21610 грн., тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що позивачем пропущено строк встановлений ст. 1281 ЦК України.

Разом з цим, судом встановлено, що окрім ОСОБА_1 , яка є відповідачем по справі, у померлого боржника ОСОБА_2 залишилися ще два спадкоємця, які прийняли спадщину: малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

У відповідності до частини 4 статті 1268 ЦК України, малолітні та неповнолітні особи, вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки як вбачається із спадкової справи №1412/2016, отримали свідоцтво про право на спадщину за законом.

Таким чином, відповідачами у даній справі мали б бути усі спадкоємці боржника, однак позов пред`явлено лише до ОСОБА_1 .

Виходячи з принципів змагальності (стаття 12 ЦПК України) та диспозитивності(стаття 13 ЦПК України), частини першої статті 51 ЦПК України, суд розглядає справи лише в межах заявлених вимог і не може самостійно, замінювати первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Тобто, суд першої інстанції, не дотримавшись вимог частини 5 статті 12 ЦПК України, допустив порушення норм процесуального права та розглянув спір з вимогами кредитора до одного із спадкоємців боржника ( ОСОБА_1 ), таким чином прийняв рішення, яким без залучення ОСОБА_1 як законного представника малолітнього ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_5 в якості відповідача по справі, вирішив питання про права та обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Проте, слід зазначити, що позивач не позбавлений права пред`явити позов до належних відповідачів та захистити своє порушене право.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не встановив коло відповідачів, не врахував наявність інших спадкоємців та не залучив їх до участі у справі, чим допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з інших правових підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року - скасувати, постановити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця- відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді