Справа № 472/1580/19
Провадження №2-н/472/14/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

24 січня 2020 року смт. Веселинове

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Орленко Л.О., розглянувши заяву ТОВ "Миколаївгаз Збут" про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожитий природний газ,

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2019 року заявник ТОВ "Миколаївгаз Збут" звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожитий природний газ.

Розглянувши надані матеріали, вважаю, що у видачі судового наказу необхідно відмовити, виходячи з наступного.

В своїй заяві заявник просить стягнути борг за постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, до заяви не долучені докази того, що боржник ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Також не надані докази наявності зобов`язань між сторонами: типовий договір боржником не підписаний, заява про приєднання до умов типового договору постачання природного газу побутовим споживачам також не надана.

Згідно з положеннями ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Згідно з приписами, викладеними у пунктах 2, 4 ч.2 ст.163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб), вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

У заяві про видачу судового наказу не зазначено повне найменування стягувача.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Стягувач до заяви не надав доказів існування між сторонами договірних відносин, доказів того, що боржник є власником будинку, до якого здійснювалося газопостачання, що свідчило про те, що саме ОСОБА_1 є споживачем послуг, та що саме з неї підлягає стягненню заборгованість за невиконання вимог договору.

Долучення до заяви копії типового договору, не підписаного боржником, не свідчить про наявність між сторонами безспірних договірних відносин.

Тобто, подана заява не відповідає положенням пунктів 2, 4 частини 2, пунктів 3, 4 частини 3 статті 163 ЦПК України.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 166 ЦПК України встановлено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи те, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, то за такого суд вважає, що у видачі судового наказу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163, 165, 166, 258-261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ТОВ "Миколаївгаз Збут" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожитий природний газ.

Роз`яснити ТОВ "Миколаївгаз Збут", що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом II ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко