Постанова

Іменем України

27 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 201/12709/16-ц

провадження № 61-37078св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 05 вересня 2017 року у складі судді Ходаківського М. П. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року в складі колегії суддів: Пономарь З. М., Баранніка О. П., Посунся Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовна заява обґрунтована тим, що між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (далі - АКБ «Райффайзенбанк Україна»), правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 27 квітня 2006 року укладено кредитний договір № ML-302/96/2006, відповідно до умов якого йому надано кредит у розмірі 98 650,00 дол. США на строк до 27 квітня 2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірах, визначених договором.

На забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника 27 квітня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № SR-302/96/2006, за умовами якого вона зобов`язалася відповідати перед банком у повному обсязі солідарно із ОСОБА_1 за своєчасне виконання ним усіх зобов`язань за кредитним договором.

Взяті на себе зобов`язання стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих відсотків позичальник не виконував, у зв`язку з чим станом на 14 липня 2016 року заборгованість за кредитним договором № ML-302/96/2006 від 27 квітня 2006 року становить 79 290,79 дол. США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) станом на вказану дату еквівалентно 1 967 997,40 грн. У зв`язку із зазначеним позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 27 квітня 2006 року № ML-302/96/2006 у розмірі 79 290,79 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 1 967 997,40 грн, а також витрати зі сплати судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 05 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що банк не довів свої позовні вимоги, надавши спрощений розрахунок заборгованості із загальними сумами складових її частин та виписку з рахунка, за змістом якої без спеціальних знань неможливо визначити чи перевірити наявність заборгованості.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2017 року скасовано, позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» солідарно на погашення заборгованості за кредитним договором від 27 квітня 2006 року № ML-302/96/2006 станом на 14 липня 2016 року 32 542,94 дол. США (866 872,33 грн) заборгованості за кредитом. Вирішено питання судових витрат.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідно до висновку експерта зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» на погашення заборгованості за кредитним договором станом на 14 липня 2016 року на підставі статей 553, 554, 1048, 1054 ЦК України солідарному стягненню підлягає 32 542,94 дол. США (866 872,33 грн) заборгованості за кредитом. У решті заявлених вимог відмовив.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2018 року ПАТ «ОТП Банк» подало касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ПАТ «ОТП Банк» надало суду виписки з кредитних рахунків відповідача за кредитним договором, в яких вказано всі платежі та нарахування заборгованості, що здійснювались за кредитним договором, проте суди обох інстанцій не дослідили докази в повному обсязі, що призвело до винесення необґрунтованого рішення у справі.

Доводи інших учасників справи

У вересні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказував, що судове рішення суду першої інстанції є законними і обґрунтованими, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу № 201/12709/16-ц з Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику.

Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 14 квітня 2020 року справу передано судді Бурлакову С. Ю.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 27 квітня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк України» (правонаступники: ЗАТ «ОТП Банк», ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 укладено споживчий кредитний договір № ML-302/96/2006, за умовами якого останньому на придбання нерухомості надано кредит в розмірі 98 650,00 дол. США на строк до 27 квітня 2021 року зі сплатою за користування кредитом 10,50 % річних (фіксована процентна ставка). Повернення кредиту та сплата відсотків відбувається шляхом сплати позичальником платежів, що зменшуються, а саме, ануїтетними щомісячними платежами.

22 вересня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк України» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № SR-302/96/2006, за умовами якого поручитель зобов`язалась солідарно відповідати за виконання позичальником ОСОБА_1 кредитних зобов`язань за вказаним кредитним договором.

26 січня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступник: ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № ML-302/96/2006 від 27 квітня 2006 року, яким було викладено графік платежів в новій редакції та визначено, що повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватися шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів у розмірах, строки та з періодичністю, що визначені у графіку платежів, та шляхом внесення в касу банку або безготівкового перерахування на поточний рахунок (пункт 2.1.2.1 додаткового договору № 1).

27 травня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору від 27 квітня 2006 року № ML-302/96/2006, яким графік платежів викладено в новій редакції та змінено фіксовану процентну ставку на період з 27 травня 2009 року до 27 жовтня 2009 року в розмірі 7,0 % річних, а з 27 жовтня 2009 року - до 10,5 % річних.

27 травня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено відповідно додатковий договір № 1 до договору поруки.

29 грудня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору від 27 квітня 2006 року № ML-302/96/2006, яким графік платежів викладено в новій редакції та змінено фіксовану процентну ставку на період з 28 грудня 2009 року до 29 березня 2010 року в розмірі 6,5 % річних, а з 29 березня 2010 року - до 10,8 % річних.

23 червня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 4 до кредитного договір від 27 квітня 2006 року № ML-302/96/2006, відповідно до пункту 2.1.1 якого, графік платежів викладено в нові редакції та змінено фіксовану процентну ставку на період з 27 червня 2014 року до 26 листопада 2014 року в розмірі 7,09 % річних, а з 27 листопада 2014 року - до 11,09 % річних.

Відповідно до наданих банком відомостей за ОСОБА_1 станом на 14 липня 2016 року обліковується заборгованість у сумі 79 290,79 дол. США, що еквівалентно 1 967 997,40 грн, у тому числі 67 433,46 дол. США заборгованості за кредитом, 11 857,33 дол. США заборгованості за відсотками.

Крім того, ПАТ «ОТП Банк» надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого на 14 липня 2016 року заборгованість становила 79 290,79 дол. США, у тому числі 67 433,46 дол. США заборгованості за кредитом та 11 857,33 дол. США заборгованості за відсотками (10765,31 + 1092,02) з відображенням щомісячно з 29 травня 2006 року сум нарахувань, відсоткових ставок та фактично сплачених ОСОБА_1 сум на погашення відсотків. Згідно з вказаними розрахунками ОСОБА_1 фактично сплатив 31 216,54 дол. США на погашення тіла кредиту та 72 889,37 дол. США заборгованості за відсотками. Відповідними квитанціями підтверджено погашення ОСОБА_1 заборгованості.

Згідно з висновком експертного економічного дослідження від 16 березня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором на 14 липня 2016 року за тілом кредиту становить 52 129,22 дол. США, за процентами заборгованості немає та є переплата в сумі 3 225,09 дол. США. Також на поточному рахунку є залишок внесених коштів для погашення кредиту в наступних періодах в сумі 16 361,19 дол. США. Всього, з урахуванням зазначеного, загальна сума заборгованості за кредитом становить 32 542,94 дол. США.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги (далі - ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Оскільки касаційна скарга надійшла до суду 20 червня 2018 року, то за таких обставин розгляд касаційної скарги Верховний Суд здійснює за правилами ЦПК України в редакції, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Вирішуючи даний спір, суд апеляційної інстанції, на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, зокрема виписки з особового рахунка ОСОБА_1 за кредитним договором, квитанцій, якими підтверджено погашення ним заборгованості, експертного економічного дослідження та розрахунків заборгованості, відповідно до яких на 14 липня 2016 року заборгованість становила 79 290,79 дол. США, у тому числі 67 433,46 дол. США - заборгованість за кредитом та 11 857,33 дол. США - заборгованість за відсотками (10765,31 + 1092,02), з відображенням щомісячно з 29 травня 2006 року сум нарахувань, відсоткових ставок та фактично сплачених ОСОБА_1 сум на погашення відсотків. За вказаними розрахунками ОСОБА_1 фактично сплатив 31 216,54 дол. США на погашення тіла кредиту та 72 889,37 дол. США заборгованості за відсотками.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач частково довів належними та допустимим доказами свої позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У зв`язку з наведеним та відповідно до статей 526, 530, 610-612, 629, 625, 1048 ЦК України апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність у банку права у цій справі на стягнення із ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а спрямовані винятково на доведення необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, зокрема в тому контексті, який, на думку позивача, свідчить про наявність підстав для нарахування банком кредитної заборгованості у розмірі 79 290,79 дол. США.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки ці судові рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. З огляду на те що суд касаційної інстанції рішення не змінює та не ухвалює нове рішення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун