Єдиний унікальний номер 229/1301/20
Номер провадження 22-ц/804/2356/20
Головуючий у 1 інстанції Гонтар А.Л. Єдиний унікальний номер 229/1301/20
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/2356/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Агєєва О.В., Канурної О.Д.,

за участю секретаря Гладуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 22 травня 2020 року про забезпечення позову цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Майдибура Оксана Василівна, про визнання довіреності недійсною (головуючий в 1 інстанції суддя Гонтар А.Л.,)

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову по цивільній справі № 229/1301/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Майдибура О.В.

В обґрунтування вимог зазначив, що в проваджені суду перебуває цивільна справа за його позовом про визнання недійсною довіреності, якою ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 представляти її інтереси в судових органах та делегує представникам свої права як учасника ТОВ «Су-112» (ідентифікаційний код 36981934). Вважає, що вказана довіреність видана з численними суттєвими порушеннями норм законодавства. Та оскільки повноваження по оспорюваній довіреності стосуються корпоративних прав, зокрема прямого втручання представників в господарську діяльність товариства, то просив забезпечити позов шляхом заборони представникам, зазначеним в оскаржуваній довіреності, вчиняти будь-які зазначені в довіреності дії відносно ТОВ «Су-112».

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 22 травня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено. Заборонено ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 - представникам за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом КМНО Майдибурою О.В. від 07 серпня 2019 року за реєстром №10140, вчиняти будь-які дії як представниками ОСОБА_1 , відносно ТОВ «Су-112» (ідентифікаційний код 36981934), в тому числі, але не виключно: реєструватися для участі у загальних зборах учасників, скликати загальні збори учасників, голосувати на загальних зборах учасників з усіх питань, включених до порядку денного, підписувати будь-які протоколи загальних зборів, договори, установчі документи, статути, подавати питання на розгляд на загальних зборах учасників, брати участь в роботі органів управління, входити до виконавчих органів товариства, вносити внески, здійснювати відчуження частки, подавати документи для державної реєстрації державним реєстраторам чи нотаріусам для внесення змін до відомостей до ЄДР, до набрання законної сили судовим рішенням ЄУН 229/1301/20.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 22 травня 2020 року скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що застосовані судом заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні діє, зокрема щодо скликання, проведення загальних зборів учасників, участі в роботі органів управління, сплати внесків, відчуження часток, державної реєстрації змін відомостей у ЄДР, тощо не є співмірними з позовними вимогами. Позивачем не надано доказів необхідності вжиття заходів забезпечення позову саме у такий спосіб, не перевірено, чи не буде таке забезпечення порушувати права та інтереси інших осіб та фактично забезпечення позову у наведений спосіб є втручанням у господарську діяльність товариства. Не дотримано вимог щодо зустрічного забезпечення позову.

Крім того, вважає, що посилання на невідповідність довіреності вимогам нотаріального законодавства є необґрунтованими; позивач не є стороною правочину та не може його оскаржувати; справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та підвідомча господарському суду; суд вирішив питання щодо осіб, які не брали участь у судовому засіданні та не є учасниками справи.

Окремо ОСОБА_2 , як особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та обов`язки, також подав апеляційну скаргу у якій просив скасувати ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 22 травня 2020 року та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони йому вчиняти певні дії та здійснювати свої повноваження як представника за довіреністю. Вважає, що застосовані судом заходи забезпечення позову не відповідають вимогам закону та наводить доводі, які є ідентичними доводам, зазначеним у апеляційній скарзі відповідача ОСОБА_1 .

Позивачем було надано відзив на апеляційні скарги, у якому він не погоджується з наведеними в апеляційних скаргах доводами та просить залишити скарги без задоволення, а ухвалу першої інстанції - без змін. Зазначає, що заборона вчиняти певні дії стосується лише дій відносно ТОВ «Су-112». Корпоративні права товариства були об`єктом кримінально протиправних дій, та їх визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, обвинуваченою за якою є відповідач, та яка переховується від правоохоронних органів. Довіреність є одностороннім правочином, аргументів, які свідчать про наявність порушення прав чи інтересів осіб, які зазначені у якості представників за довіреністю, апеляційна скарга не містить.

Особи, які приймають участь у справі у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення на ім`я позивача, третьої особи та ОСОБА_2 .

Від заявника ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Інші особи апеляційний суд про причини неявки у судове засідання 19 серпня 2020 року не повідомили і відповідно до частини 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що вони не з`явилися у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст..130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Статтею 131 ЦПК України визначено обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. (ч.2 ст.131 ЦПК)

Судова повістка на ім`я ОСОБА_1 , яка була направлена на останню відому адресу відповідача повернута у зв`язку з відсутнію адресата за вказаною адресою.

Враховуючі, що ОСОБА_1 заяв про зміну місця проживання або місцезнаходження до суду не надавала, то остання відповідно до ст.. 131 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, які приймають участь у справі, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалася, оскільки відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії (п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Частиною третьою статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, які здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З матеріалів справи убачається, що в провадженні Дружківського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа №229/1301/20 за позовом ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_1 , третя особам приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Майдибура О.В. про визнання недійсною довіреності, яка посвідчена нотаріально приватним нотаріусом КМНО Майдибурою О.В. 07.08.2019 року за реєстром №10140. Вказаною довіреністю ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 представляти її інтереси в судових органах та делегує представникам свої права, як учасника ТОВ «Су-112» (ідентифікаційний код 36981934). Предметом позову є визнання недійсною довіреності.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 22 травня 2020 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії. Заборонено ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 - представникам за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом КМНО Майдибурою О.В. від 07 серпня 2019 року за реєстром №10140, вчиняти будь-які дії як представниками ОСОБА_1 , відносно ТОВ «Су-112» (ідентифікаційний код 36981934), в тому числі, але не виключно: реєструватися для участі у загальних зборах учасників, скликати загальні збори учасників, голосувати на загальних зборах учасників з усіх питань, включених до порядку денного, підписувати будь-які протоколи загальних зборів, договори, установчі документи, статути, подавати питання на розгляд на загальних зборах учасників, брати участь в роботі органів управління, входити до виконавчих органів товариства, вносити внески, здійснювати відчуження частки, подавати документи для державної реєстрації державним реєстраторам чи нотаріусам для внесення змін до відомостей до ЄДР, до набрання законної сили судовим рішенням ЄУН 229/1301/20.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви щодо забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем заявлено вимогу про визнання довіреності недійсною та обраний захід забезпечення позову передбачений ст.150 ЦПК України.

Проте з таким висновком суду не можна погодитися з наступних підстав.

Питання пов`язані з забезпеченням позову врегульовані положеннями глави 10 розділу І ЦПК України (ст..ст.149-159).

Статтею 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен пересвідчитись щодо наявності спору між сторонами, має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та забезпечення збалансованості інтересів сторін.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Пунктом другим частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії. Отже, коло таких дій повинно бути чітко визначено.

Проте суд першої інстанції своєю ухвалою, обмежив відповідача та його представників у правах на вчинення будь-яких дій щодо товариства, не вказавши, які це мають бути дії, в чому вони можуть полягати, тобто створив ситуацію правової невизначеності.

Крім того, судом першої інстанції було залишено поза увагою положення пункту п`ятого постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», згідно якого суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов`язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств (наприклад, забороняти скликати загальні збори товариства, складати список акціонерів, що мають право на участь у них, надавати реєстр акціонерів та приміщення для проведення зборів, підбивати підсумки голосування з питань порядку денного тощо).

Так, задовольнивши заяву, суд фактично позбавив відповідача права будь-яким чином приймати участь у діяльності товариства через своїх представників, таким чином втрутившись у можливість здійснювати належні йому корпоративні права.

Таким чином, убачається. що суд першої інстанції не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, позовним вимогам, не оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, жодним чином не обґрунтував необхідність вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та доводи заявника.

Однак апеляційний суд не надає правової оцінки доводам апеляційної скарги щодо порушення судом правил юрисдикції та необхідності розгляду справи у господарському суду, оскільки предметом апеляційного перегляду даної скарги є ухвала про забезпечення позову, ухвала про відкриття провадження у справі не оскаржувалась сторонами. Крім того, немає даних, що відповідачем подавалося клопотання про закриття провадження у справі через порушення правил підсудності.

Щодо доводів відносно законності оскаржуваної довіреності та неможливості оскарження її позивачем, то апеляційний суд зазначає, що правову оцінку їм необхідно давати під час розгляду справи по суті позовних вимог після належного з`ясування усіх обставин, які мають значення по справі, та у межах розгляду даної апеляційної скарги відповідні висновки є передчасними.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції при вирішенні питання забезпечення позову залишив поза увагою вимоги ЦПК України, допустив порушення норм процесуального права і дійшов помилкового правового висновку, ухвала суду у відповідності до ст.ст. 374, 376 ЦПК України підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні заяви.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 382, 383 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 22 травня 2020 року про забезпечення позову у цивільній справі №229/1301/20 скасувати.

У задоволені заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

О.В. Агєєв

О.Д. Канурна