Справа № 368/1588/17
Рішення 2/368/256/20

Іменем України

"06" серпня 2020 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позов обґрунтовано тим, що відповідач - ОСОБА_2 звернулася до позивача - ПАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є АТ КБ « ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 17.03.2015 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 7700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач не виконує обов`язків по укладеному кредитному договору у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок по якому відповідач отримала кредит в розмірі 7700,00 грн. Позивач надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти на погашення заборгованості і виникла заборгованість. А тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість станом на 18.10.2017 року у розмірі 29799,90 грн. за кредитним договором №б/н від 13.03.2015 року, яка складається з: 13444,51 грн. - тіло кредиту; 6378,20грн. - відсотки за користування кредитом; 8081,96 грн. - пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована частина), 1395,23 грн. - (процентна складова) та судового збору в розмірі 1600,00 грн.

На підтвердження обставин надано докази розрахунок заборгованості, копії: заяви позичальника, витягу з « Тарифів Банку», витягу з « Умов та Правил надання банківських послуг», Банківської ліцензії, статуту.

В судове засідання представник позивача повідомлений належним чином не з`явився.

Представник відповідача - адвокат Клапчук Ф.П. позов не визнав та пояснив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення між сторонами договору про надання банківських послуг від 17.03.2015 року саме на тих умовах, на які посилається позивач у своїй позовній заяві, та якими обгрунтовує наведені розрахунки, а доказів надання коштів відповідачу і відповідно позивачем не доведено виникнення у відповідача зобов`язань щодо сплати заборгованості за цим договором, і правові підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за договором про надання банківських послуг саме в заявленому розмірі у сумі 29799,90 грн.

Судом встановлені слідуючі обставини. Відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету -заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 17.03.2015 року яка містить анкетні дані відповідача та незаповнені графи про наявність бажання оформити картковий рахунок і про кредитний ліміт. Також висловила згоду, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Ця анкета-заява також підписана Акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК».

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, а також витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки, на які посилається позивач, не визнаться відповідачем та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору.

Відповідно до ст.638 ЦК України передбачено: 1.Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

2. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-1 бцсі 5) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (11 листопада 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться у матеріалах справи, не визнається відповідачем та не містить його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору,на який посилається позивч, шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Відповідна правова позиція Верховного суду, викладена в постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17.

Розрахунок заборгованості не є належним і допустимим доказом укладення договору і надання коштів позивачем відповідачу, так як не надано виписки з рахунку. Так як позивачем не доведено укладення кредитного договору, то позивач не має права на отримання тіла кредиту, процентів, пені і штрафу від відповідача.

Тому відмовити в позові щодо кожної з заявлених вимог.

Керуючись ст..ст. 1048, 1054, 549 ч.1, 634 ч.1, 638 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 29799,90 грн. за кредитним договором № б/н від 17.03.2015 року, а саме: 13444,51 грн. - тіло кредиту; 6378,20грн. - відсотки за користування кредитом; 8081,96 грн. - пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована частина), 1395,23 грн. - (процентна складова) та судового збору в розмірі 1600,00 грн. - відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України. Повний текст рішення складено 11.08. 2020 року.

Суддя: В.І. Кириченко