Справа 752/9207/14-ц
провадження № 2-зз/752/64/20
УХВАЛА

03.09.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

за участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон,-

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року в провадження Голосіївського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , в якій остання просить скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон, яке встановлено ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2014 року, постановленою у справі № 752/9207/14-ц, провадження № 6/752/333/14, якою обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до погашення заборгованості за виданим 23 січня 2013 року Голосіївським районним судом м. Києва виконавчим листом № 2601/17903/12, провадження № 2/2601/4814/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 65 777 грн.

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що у грудні 2019 року дізналась про наявність тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Вказує, що жодних документів ані від стягувача, ані від виконавчої служби не отримувала, з автоматизованої системи виконавчих проваджень, заявнику стало відомо про повернення вказаного вище виконавчого листа стягувачеві без виконання. Зазначає, що наведене є підставами для задоволення заяви а скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2012 року, задоволено позов ОСОБА_2 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь останнього суму боргу у розмірі 65 777 грн.

23 січня 2013 року на виконання вказаного вище судового рішення видано виконавчий лист № 2601/17903/12, провадження № 2/2601/4814/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 65 777 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2014 року, постановленою у цивільній справі № 752/9207/14-ц, провадження № 6/752/333/14, обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до погашення заборгованості за виконавчим документом № 2601/17903/12, виданим 23 січня 2013 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 65 777 грн.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Закон України «Про порядок виїзду з України громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

За правилом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов`язань - до виконання цих зобов`язань.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру неподання виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; своєчасно не з`являтися на вимогу виконавця; не надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

За змістом положень ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

При вирішенні даної заяви, суд виходить з того, що ОСОБА_1 не надано в розпорядження суду належних та достовірних доказів того, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2012 року про стягнення з неї заборгованості у розмірі 65 777 грн., нею виконано у повному обсязі.

Крім того, з матеріалів цивільної справи № 2601/17903/12 вбачається, що у серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа № 2601/17903/12 до виконання.

Вказана заява, станом на час вирішення питання про скасування тимчасового обмеження, судом по суті не розглянута.

За правилом ч. 6 ст. 441 ЦПК України суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

Враховуючи викладене вище, суд надходить до висновку про відсутність підстав для скасування обмежувальних заходів, оскільки повне виконання ОСОБА_1 боргових зобов`язань у розмірі 65 777 грн. не підтверджено належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали суду.

Суддя