ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2555/19 Номер провадження 22-ц/814/1925/20Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Великосорочинського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 травня 2020 року, прийнятого під головуванням судді Городівського О.А.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Великосорочинського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання протиправними дій та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до районного суду з даним позовом. Зазначала, що перебуває у трудових відносинах з відповідачем, працюючи вихователем. 11.10.2019 року до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, яке вважає надуманим, у зв`язку з чим просила скасувати наказ № 41 від 11.10.2019 року та визнати дії завідуючого Великосорочиського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Ластівка» ОСОБА_2 по накладенню на позивачку дисциплінарного стягнення неправомірними.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано наказ Великосорочинського дошкільного начального закладу (ясла-садочок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області № 41 від 11.10.2019 року про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 у виді догани.

Відмовлено у задоволенні позовної вимоги щодо визнання неправомірних дій завідуючої Великосорочинського дошкільного начального закладу (ясла-садочок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області ОСОБА_2 щодо накладення дисциплінарного стягнення у виді догани на ОСОБА_1 .

Стягнуто з Великосорочинського дошкільного начального закладу (ясла-садочок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає рішення районного суду вірним та просить залишити його без змін.

Рішення оскаржив Великосорочинський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенніпозову.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачка перебуває у трудових відносинах з відповідачем, Великосорочиським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) «Ластівка», де працює з липня 2014р. вихователем.

Наказом завідувача Великосорочиського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Ластівка» від 11.10.2019 року № 41, накладено дисциплінарне стягнення на вихователя ОСОБА_1 . Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є зафіксовані актами від 04.10.2019 року, 08.10.2019 року, 11.10.2019 року порушення трудової дисципліни вихователя середньої групи ОСОБА_1 .

Так, 04.10.2019 року, музичним керівником ОСОБА_3 , завідувачем ОСОБА_2 , вихователем ОСОБА_4 та медичною сестрою ОСОБА_5 складено акт про невиконання посадових обов`язків вихователем середньої групи, ОСОБА_1 , яке полягало в тому, що 04.10.2019 року о 13-25 ОСОБА_1 , відпрацювавши свої 6 годин у першу зміну, відмовилася відпрацьовувати 6 годин в заміну своєї колеги по групі (у другу зміну) ОСОБА_6 , котра знаходилася на лікарняному. Не передавши дітей вихователю, залишила дітей без нагляду, заяву писати відмовилася, після чого залишила місце роботи о 13:25 годині.

08.10.2019 року, медичною сестрою ОСОБА_5 , помічником вихователя ОСОБА_7 , машиністом по пранню ОСОБА_8 складено акт про невиконання посадових обов`язків вихователем середньої групи, ОСОБА_1 , а саме, 08.10.2019 року на вимогу медичної сестри ОСОБА_5 помити іграшки у групі, позивачка ОСОБА_1 відмовилася з підстав того, що виконання даної роботи покладено на помічника вихователя.

11.10.2019 року, музичним керівником ОСОБА_3 , завідувачем ОСОБА_2 , вихователем ОСОБА_4 складено акт про невиконання посадових обов`язків вихователем середньої групи ОСОБА_1 , відповідно до якого, 11.10.2019 року о 09-30 год., на вимогу завідувача ОСОБА_2 надати перспективний та календарний план вихователя, ОСОБА_1 відмовилася з підстав того, що його вести має її колега ОСОБА_6 котра перебуває на лікарняному. На музичному зайнятті діти бешкетували і ОСОБА_3 не могла провести музичне заняття. Вихователь ОСОБА_1 не зробила жодного зауваження дітям.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд своє рішення мотивував тим, роботодавцем при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності не з`ясовані всі обставини порушень, а також застосована посадова інструкція від 02.07.2014р., яка є неналежним доказом у справі.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком районного суду.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана

Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків мас бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Між тим, наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема у ньому не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов`язків.

Загальне посилання в тексті наказу на акти від 04.10.2019 року, 08.10.2019 року, 11.10.2019 року, складені за фактами порушення трудової дисципліни вихователя середньої групи ОСОБА_1 на робочому місці, не ґрунтуються на конкретних виявлених протиправних діях працівника, які були зафіксовані роботодавцем і визнані працівником, а тому не можуть бути достатньою підставою для застосування до нього заходів дисциплінарного стягнення.

Отже, при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності, у вигляді догани, роботодавець в наказі не навів конкретні факти допущеного працівником невиконання його трудових обов`язків, не зазначив, коли саме вони мали місце, обставини їх вчинення, які саме винні дії працівника допущено, а тому, на думку колегії суддів, наказ № 41 від 11.10.2019р. про оголошення догани не можна визнати обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам закону.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17 та від 24 січня 2019 року у справі №515/1087/17.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказував на недотримання ОСОБА_1 посадових обов`язків, визначених посадовою інструкцією вихователя дошкільного навчального закладу Великосорочинського (ясла-садка) «Ластівка», що затверджена наказом №15 завідувача ДНЗ 30 січня 2013р., та яка отримана позивачем 02 липня 2014 року ( а.с.38-43).

Одночасно ОСОБА_1 надана посадова інструкція, що затверджена наказом №20 завідувача ДНЗ 23 лютого 2018р., та яка отримана позивачем 23 серпня 2018 року ( а.с.65-68).

Відповідачем не спростована чинність останньої редакції посадової інструкції вихователя, яку обгрунтовано взяв до уваги районний суд, даючи оцінку діям адміністрації при застосуванні дисциплінарного стягнення відносно ОСОБА_1 .

Так, ОСОБА_1 отримала 23 серпня 2018 року посадову інструкцію Вихователя дошкільного навчального закладу Великосорочинського (ясла-садка) «Ластівка» від 23 серпня 2018 року, затверджену наказом № 20 від 23 лютого 2018 року.

Пунктами 2.6., 3.3.,3.6.,3.14., 6.3. Посадової інструкції передбачено, що вихователь:

- разом з помічником вихователя підтримує порядок у приміщенні свої групи;

-виконує вимоги лікаря та медсестри, пов`язані з охороною і зміцненням здоров`я дітей та інформує їх про зміни в стані здоров`я дітей під час ігор, тощо;

-виконує доручену йому роботу сам і передоручає її іншим особам, за винятком випадків, передбачених чинним законодавством;

-може замінити в роботі іншого вихователя за додаткову оплату згідно з чинним законодавством.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, посилання на посадову інструкцію Вихователя дошкільного навчального закладу Великосорочинського (ясла-садка) «Ластівка» від 02 липня 2014 року не можна брати до уваги, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяла посадова інструкція Вихователя дошкільного навчального закладу Великосорочинського (ясла-садка) «Ластівка» від 23 серпня 2018 року.

Статтею 105 Кодексу про працю України передбачено, що працівники можуть виконувати на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи.

У таких випадках проводиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника, розмір якої встановлюється на умовах, передбачених у колективному договорі (ч. 2 ст. 105 КЗпП).

Із зазначеною нормою узгоджується положення п.6.3 посадової інструкції вихователя.

При цьому районний суд в оскаржуваному рішенні зробив вірне посилання на постанову Ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» від 04.12.1981 № 1145, так як зазначений нормативний акт продовжує діяти на території України відповідно до постанови Верховної Ради України від 12.09.91 № 1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України деяких актів законодавства Союзу РСР», якою встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, не врегульованих законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

На цій підставі постанова про порядок суміщення професій (посад) продовжує діяти в частині тих пунктів, які містять загальні норми і принципи цієї форми роботи працівників: визначення суміщення професій (посад), розширення зони обслуговування і збільшення обсягу робіт, виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, не знайшли свого підтвердження і спростовуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Великосорочинського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна

Повний текст постанови складено 27.08.2020 р.