ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«27» серпня 2020 року м. Херсон

Справа № 766/9999/20

Провадження № 22-ц/819/1167/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарСікора О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Кузьміної О. І. від 02 липня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_3 звернулася з вище зазначеною заявою до суду, посилаючись на те, що вона проживає по АДРЕСА_1 разом з двома малолітніми дітьми - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у будинку, що належить на праві приватної власності на підставі договору дарування від 13 грудня 2001 року її матері - ОСОБА_6 .

У вище зазначеному будинку проживає колишній чоловік її матері - ОСОБА_1 , який відмовляється виселятися з будинку, веде асоціальний спосіб життя, не працює, зловживає алкогольними напоями і наркотичними речовинами, регулярно вчиняє домашнє насильство у формі нецензурної лайки, погроз її та дітей життю і здоров`ю.

Факт того, що вона та її діти перебувають у постійній небезпеці, а також те, що вона є постраждалою від домашнього насильства підтверджується постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 02 грудня 2019 року, якою встановлено що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Провадження у вказаній справі було закрито за закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 до суду.

29 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 винесено терміновий заборонний припис у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства у формі нецензурної лайки по відношенню до неї, однак строк його дії спливає у день подачі заяви (01 липня 2020 року), а тому існує реальна загроза її життю та здоров`ю і вона змушена звернутися до суду за захистом.

ОСОБА_3 просила суд: видати обмежувальний припис ОСОБА_1 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав строком на шість місяців, а саме: заборонити перебувати в будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на визначену безпечну відстань близько 100 метрів до неї і до місця її проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; вести листування, телефонні переговори з нею, як постраждалою особою за номерами телефону: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 02 липня 2020 року заяву ОСОБА_3 задоволено частково.

Видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 , в якому визначено тимчасові обмеження його прав, та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено перебувати в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , наближатися на визначену безпечну відстань близько 100 метрів до ОСОБА_3 і до місця її проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонено спілкуватися по телефону або в інший спосіб з ОСОБА_3 особисто чи через третіх осіб.

Обмежувальний припис видано строком на 3 (три) місяці.

В решті вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що надана заявником до суду постанова Херсонського міського суду Херсонської області від 02 грудня 2019 року не встановлює його винуватості, а тому суд першої інстанції при розгляді даної справи дійшов передчасного висновку щодо доведеності його винуватості, а відтак і систематичності здійснення ним домашнього насильства; заходи тимчасового обмеження його прав, які просила застосувати заявниця, зводяться до позбавлення його конституційного права на житло і проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; заявницею не надано суду доказів про те, що обмежувальний припис необхідно видати на 6 місяців зі встановленням саме такої відстані для заборони (100 метрів) наближатися до місця спільного проживання та особисто до заявниці.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта наполягав на задоволенні скарги з підстав, у ній зазначених, пояснив, що заборона його довірителю наближатися до будинку у якому він проживає і до ОСОБА_3 на відстань 100 метрів фактично позбавляє його права користування (проживання) єдиним його житлом.

Представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнала з підстав, зазначених у відзиві, та пояснила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживають в одному будинку, факт систематичного вчинення психологічного насильства ОСОБА_1 підтверджується, окрім залучених доказів у справі, довідкою ГУНП в Херсонській області, доданою до відзиву на скаргу.

Заслухавши доповідача, сторін та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_3 , суд першої інстанції, оцінивши в судовому засіданні належні і допустимі докази, дійшов висновку про наявність обґрунтованих ризиків вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_3 , а тому вважав необхідним видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 щодо ОСОБА_3 шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав останнього та покладення на нього обов`язків, встановлених ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» строком на 3 (три) місяці.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

У той же час згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, відповідно до договору дарування, посвідченого 13 грудня 2001 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Кличановською С. І., ОСОБА_6 прийняла у дар 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових споруд та будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 515 кв. м /а. с. 9/.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 27 червня 2012 року шлюб, зареєстрований 06 червня 2000 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис №231, між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано. Рішення набрало законної сили 08 липня 2012 року /а. с. 8/.

ОСОБА_3 з малолітніми дітьми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 зареєстровані та проживають за адресою АДРЕСА_1 /а. с. 6, 19-21/.

ОСОБА_3 неодноразово зверталася до органів Національної поліції України з приводу неправомірної поведінки щодо неї та її дітей з боку ОСОБА_1 /а. с. 30-38/.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 02 грудня 2019 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення /а. с. 22-24/.

Вище зазначеною постановою встановлено, що 13 серпня 2019 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_1 знаходячись за місцем свого проживання, вчинив сварку, в ході якої ображав нецензурною лайкою ОСОБА_3 , чим вчинив психологічне насильство. Дані протоколу та додані до нього документи свідчать, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З термінового заборонного припису серії АА №137985 від 29 червня 2020 року стосовно кривдника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного інспектором роти №1 УПП в Херсонській області вбачається, що 29 червня 2020 року о 17-00 год. за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру - виражався нецензурною лайкою відносно ОСОБА_3 . Застосовано до кривдника заходи термінового заборонного припису шляхом заборони залишення місця проживання (перебування) постраждалої особи; заборони на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 2 доби з 18-00 год. 29 червня 2020 року /а. с. 26/.

Вище зазначені докази та встановлені ними обставини підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства по відношенню до ОСОБА_3 .

Встановивши, що ОСОБА_1 неодноразово вчиняв психологічне насильство по відношенню до заявниці, не надає належної оцінки агресивності своїх дій та існують ризики продовження повторення таких його дій, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність загрози життю і здоров`ю заявника та її малолітніх дітей, існування ризику продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та необхідності застосування щодо нього обмежень.

У той же час, колегія суддів не може погодитись з рішенням суду першої інстанції щодо обмежень, які підлягають покладенню на ОСОБА_1 з метою запобігання вчиненню домашнього насильства, а саме: заборонити останньому перебувати в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та наближатися на визначену безпечну відстань близько 100 метрів до ОСОБА_3 і до місця її проживання за вище зазначеною адресою, оскільки колегією суддів становлено, що зареєстроване та фактичне місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , тобто за однією з потерпілою адресою, тому покладення на нього заборони перебувати в будинку за вказаною адресою, порушує його права на користування житлом, яке у нього є єдиним, і такий захід не може бути визнаний пропорційним за встановлених обставин; заборона ОСОБА_1 наближатися до ОСОБА_3 на відстань ближче 100 метрів - фактично унеможливлює користування ОСОБА_1 житлом, тому колегія суддів вважає необхідним рішення суду у зазначеній частині змінити, зменшивши встановлену судом першої інстанції відстань до 5 метрів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що заходи тимчасового обмеження його прав, які просила застосувати заявниця, зводяться до позбавлення його конституційного права на житло і проживання за адресою: АДРЕСА_1 підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що надана заявником до суду постанова Херсонського міського суду Херсонської області від 02 грудня 2019 року не встановлює його винуватості у скоєнні домашнього насильства, тому суд першої інстанції при розгляді даної справи дійшов передчасного висновку щодо доведеності його винуватості, а відтак і систематичності здійснення ним домашнього насильства до уваги колегією суддів не приймаються та підлягають відхиленню, оскільки закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 38 КУпАП - за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у скоєнні правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, не містять нові факти чи засоби доказування, висновки суду не спростовують та підлягають відхиленню.

Враховуючи вищезазначене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні з виключенням з обмежувального припису ОСОБА_1 тимчасового обмеження у вигляді заборони перебувати у будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; у частині заборони наближатися на визначену безпечну відстань, зазначити замість 100 метрів - не менше 5 метрів до ОСОБА_3 і до місця її знаходження. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 липня 2020 року змінити, виключити з обмежувального припису ОСОБА_1 тимчасове обмеження у вигляді заборони перебувати у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у частині заборони наближатися на визначену безпечну відстань змінити, зазначивши замість 100 метрів - не менше 5 метрів до ОСОБА_3 і до місця її знаходження.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 28 серпня 2020 року.

Головуючий Л. П. Воронцова

Судді: П. Я. Ігнатенко

О. М. Полікарпова