Житомирський апеляційний суд
Справа №935/1751/19 Головуючий у 1-й інст. Пасічний Т. З.
Категорія 44 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області, ухвалене 12 травня 2020 року суддею Пасічним Т.З. у м. Коростишів,

у справі № 935/1751/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, у якому, з урахуванням заяви від 13 листопада 2019 року (а.с. 55-57), просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь 62911,16 грн майнової шкоди та 10000 грн моральної шкоди, завданої внаслідок залиття належної йому квартири з вини відповідача.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 травня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду в розмірі 60399,16 грн, 2512 грн сплачених витрат на встановлення розміру збитку та 3000грн моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 .

На її думку, суд не врахував, що акт про залиття квартири позивача складений без дотримання вимог Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій та складений без її участі. Крім того, судом безпідставно залишено без розгляду її клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні, оскільки була необхідність у тому, щоб викликати спеціаліста для надання пояснень або у призначенні судової експертизи. Вважає, що матеріали справи не містять доказів наявності її вини у заподіянні шкоди позивачу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 .

25.07.2019 відбулося залиття належної йому квартири.

Комісією у складі працівників КП «Коростишівська комунальна служба» було складено акт, яким встановлено, що 25.07.2019 до підприємства звернувся ОСОБА_2 щодо залиття його квартири мешканкою 2-го поверху квартири АДРЕСА_2 . Працівниками підприємства проведено обстеження даної квартири та виявлено, що стеля, стіни у ванній кімнаті, кухні внаслідок залиття мокрі, шпалери частково відклеєні, система електропостачання залиті водою, ламінат пошкоджений. Власник квартири відключив систему електропостачання у ванній кімнаті з метою уникнути замикання електропостачання. У акті зазначено, що причиною підтоплення являються дії мешканки кв. № 5 ОСОБА_1 , що спричинили даний факт підтоплення. Акт скріплений печаткою та містить підписи членів комісії (а.с. 9).

Відповідно до висновку експертного дослідження № 767/08-2019 від 16.08.2019 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, складеного судовим експертом Свістуновим І.С., технічний стан квартири АДРЕСА_1 , станом на момент проведення дослідження можливо оцінювати як не придатний до нормальної експлуатації, вартість завданого матеріального збитку становить 60399,16 грн (а.с. 12-44). У зв`язку із необхідністю з`ясування розміру матеріального збитку завданого залиттям квартири, позивачем були понесені витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 2512,00 грн (а.с. 10).

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Згідно статті 322 ЦК України тягар утримання майна лежить на власнику майна.

Відповідно до вищевказаного акта, складеного комісією з числа працівників КП «Коростишівська комунальна служба», 26.07.2019 внаслідок дій відповідачки сталось залиття квартири позивача, в результаті якого було ушкоджено оздоблення цієї квартири.

Встановивши зазначені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення відповідачки на користь позивачки 60399,16 грн матеріальної шкоди, 2512 грн витрат на встановлення розміру збитку.

Також, матеріали справи свідчать, що внаслідок неправомірних дій відповідачки був порушений звичайний спосіб життя позивача, який виразився у позбавленні можливості нормально користуватися своїм житлом, необхідності відновлення пошкодженого майна, витраті часу на отримання документів для підтвердження розміру шкоди, звернення до суду для відновлення свого порушеного права. Тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з врахуванням ст.ст. 23, 386, 1167 ЦК України, роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що акт від 26.07.2019 за формою та змістом не відповідає встановленій формі, а тому не є належним та допустимим доказом у справі, зводяться до незгоди із письмовими доказами, оцінка яким надана судом першої інстанції. Зазначений акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події та не суперечить іншим доказам у справі.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

За таких обставин, встановивши, що позивач довів розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, врахувавши акт про залиття квартири та висновок експертного дослідження, обставини та тривалість часу, протягом якого позивач вживає заходи для відновлення своїх порушених прав, суд ухвалив законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідачка не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача. Розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін не позбавляв можливості останню надати суду висновок експерта (дослідження), зокрема, на предмет визначення причин залиття квартири позивача, інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди. Надання доказів на спростування доводів позивача є процесуальним обов`язком відповідачки, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Таких доказів не надано і суду апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Дана справа є малозначною, оскільки визначена у ній ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Тому, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 травня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 28 серпня 2020 року.