Головуючий у І інстанції Колдіна О.О.
Провадження № 22-ц/824/5628/2020 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 квітня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Мельника Я.С., Поливач Л.Д., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року у справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та просило про його задоволення, посилаючись на те, що відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 55,6 кв.м.; на ім`я відповідача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі та обслуговуванні Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва».

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Всупереч вищенаведених правових норм відповідачі не виконували свої обов`язки по оплаті послуг за утримання будинку та прибудинкової території, в зв`язку із чим у них за період з 01.05.2015 року по 01.05.2017 року виникла заборгованість за надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території в розмірі 3 832 грн. 48 коп., яку і просив стягнути позивач з відповідачів на свою користь у солідарному порядку.

Крім того, на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач просив стягнути з відповідачів за прострочення виконання грошового зобов`язання 3% річних за весь час прострочення в розмірі 138 грн. 15 коп., а всього просив стягнути на свою користь 3 970 грн. 63 коп. (3 832 грн. 48 коп. + 138 грн. 15 коп.), та сплачений за подачу позову судовий збір в розмірі 1 600 грн. 00 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (3 970 грн. 63 коп.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки №1705 від 30.06.2017 року, виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 (а.с.9). Згідно цієї ж довідки у вищевказаній квартирі зареєстрована, однак не є співвласником, відповідач ОСОБА_4 . Особовий рахунок за №216733 на вищевказану квартиру відкрито на ім`я ОСОБА_1 .

Будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі та обслуговуванні Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва».

З наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с.10) вбачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) за період з 01.05.2015 року по 01.05.2017 року існує заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території на суму 3 832 грн. 48 коп.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у стягненні вищевказаної заборгованості, виходив з недоведеності позивачем того факту, що саме ним надавались послуги з утримання будинку та прибудинкової території, та незазначення позивачем закону або договору, на підставі яких у відповідачів виник солідарний обов`язок по сплаті заборгованості.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками приватизованої квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва НОМЕР_2 від 12.12.1997 року, що підтверджується наданою позивачем довідкою №1705 від 30.06.2017 року (а.с.9). Інформація, яка міститься у вищевказаному письмовому доказі, відповідачами у встановлений законом спосіб не спростована, отже є належною та достовірною.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

На підставі вищенаведених правових норм та зважаючи на доведеність того факту, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками приватизованої квартири АДРЕСА_1 , вони зобов`язані нести витрати по утриманню належного їм майна в солідарному порядку, як співвласники без визначення часток у спільному майні (спільна сумісна власність).

Суд першої інстанції не з`ясував належним чином обставини справи, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про незазначення позивачем правових підстав існування у відповідачів обов`язку по сплаті заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Помилковим є і висновок суду щодо недоведеності позивачем тієї обставини, що саме він надавав відповідачам послуги з утримання будинку та прибудинкової території, що вбачається з наступного.

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», позивач по справі, утворене з метою, зокрема, забезпечення ефективного управління, належного утримання житлового та нежитлового фонду, утримання прибудинкових територій власником - територіальною громадою міста Києва, від імені якої, в межах визначених законодавством повноважень, виступає Київська міська рада.

Відповідно до Статуту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», підприємство створене з метою виконання робіт та надання послуг по утриманню та обслуговуванню житлових та нежитлових будинків, прибудинкових територій територіальної громади міста Києва й інших форм власності.

Основними напрямками діяльності підприємства є утримання та експлуатація житлового і нежитлового фонду, технічне обслуговування будівель, споруд, окремих будівельних конструкцій та інженерного обладнання будинків, санітарне обслуговування приміщень будинків та прибудинкових територій, забезпечення необхідного рівня та якості надання послуг населенню, збирання квартирної плати (плати за утримання житла), плати за комунальні послуги, плати за обслуговування внутрішньобудинкових мереж, частини у спільних витратах по утриманню будинку з власників нежитлових приміщень та інших платежів тощо.

На виконання взятих на себе зобов`язань з утримання та обслуговування житлового і нежитлового фонду, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» були укладені відповідні договори з виробниками житлово-комунальних послуг (вивіз сміття, вивіз листя та снігу, електропостачання, обслуговування ліфтів тощо), які після набуття підприємством надаються споживачам поряд з іншими послугами. Несвоєчасне внесення чи не внесення споживачами коштів за надані їм житлово-комунальні послуги не дає можливостей для задоволення потреб населення і господарського комплексу в житлово-комунальних послугах відповідно до встановлених нормативів і національних стандартів, порушує інтереси інших споживачів-співвласників багатоквартирних будинків, порушує майнові права та законні інтереси позивача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва».

Позивачем до апеляційної скарги було долучено копії відповідних договорів з виробниками житлово-комунальних послуг (а.с.74-100), акти по фактично понесеним комунальним підприємством витратам на утримання будинку АДРЕСА_1 та прибудинкової території (а.с.101-103) та докази перебування вищевказаного будинку на балансі позивача (а.с.104-105). Дані докази відповідають критеріям належності, допустимості і достовірності та є достатніми для висновку про те, що саме позивач протягом спірного періоду надавав відповідачам послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Оскільки висновки суду про наявність підстав для відмови у позові не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про його скасування з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як співвласників квартири АДРЕСА_1 , на користь позивача в солідарному порядку заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 3 970 грн. 63 коп., зважаючи на встановлений діючим законодавством обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за надані їм житлово-комунальні послуги та беручи до уваги доведеність факту наявності заборгованості за надані відповідачам послуги з утримання будинку та прибудинкової території, що свідчить про порушення прав позивача. При цьому, в частині вимог позивача до відповідача ОСОБА_4 колегія суддів вважає за необхідне відмовити, оскільки згідно наявних у справі письмових доказів вона не являється співвласником квартири АДРЕСА_1 , та, відповідно, не має перед позивачем обов`язку нести витрати по утриманню даного житла.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.05.2015 року по 01.05.2017 року в розмірі 3 970 грн. 63 коп.

В задоволенні позову в частині вимог до ОСОБА_4 - відмовити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» понесені по справі судові витрати на загальну суму 4 000 грн., по 1 333 грн. 33 коп. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: