Провадження № 2/127/4101/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2020 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на землю,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на землю. Позов мотивовано тим, що рішенням Народного суду Ленінського району м. Вінниці від 18.05.1984 року у цивільній справі № 2-964/1984 суд зобов`язав матір позивачки ОСОБА_3 переоформити 33% її будинку на дочку ОСОБА_1 , по досягненню нею повноліття (18 річного віку). У 2010 році рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 21.09.2010 року у цивільній справі № 22ц-4968/2010 за ОСОБА_1 було визнано право власності на 33% домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_3 , з подальшим розподілом частин будинку відповідно розміру часток. В даному рішенні було встановлено, що позивачка мала дівоче прізвище ОСОБА_1 , яке в подальшому було змінено на ОСОБА_1 в зв`язку з одруженням. Набуваючи право власності на 33% будинку, позивачка отримала також право на отримання у власність земельної ділянки, пропорційно до розміру частки будинку, що знаходиться по АДРЕСА_3 , що буде становити 0, 0225 га від загальної площі 0, 0681 га. ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивачки ОСОБА_3 померла. Після вирішення спірних питань по будинку та землі, 18.04.2019 року арешт на землю було знято і позивачка змогла звернутись до суду за захистом свого законного права власності на частину земельної ділянки, що знаходиться під будівлею для використання та обслуговування своєї частини будинку. Так як, матір позивачки померла, Держаною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа і заяви про ступ в спадщину подала позивачка та сестра позивачки ОСОБА_7 , а тому вона є особою, яка претендує на нерухомість за адресою: АДРЕСА_3 , а тому є відповідачкою в даній справі. Сторони не підтримують родинних стосунків, не спілкуються, а тому вирішити спір про землю мирним шляхом немає можливості.

Просила суд, визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на земельну ділянку площею 0,0225 га, що розташована по АДРЕСА_3 .

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином, за допомогою судового доручення, в судові засідання Виборгського районного суду м. Санкт - Петерурга Марзаганова Л.И. не з`явилась.

Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що рішенням Народного суду Ленінського району м. Вінниці від 18.05.1984 року у цивільній справі № 2-964/1984 суд зобов`язав матір позивачки ОСОБА_3 переоформити 33% її будинку на дочку ОСОБА_1 , по досягненню нею повноліття (18 річного віку) (а.с.3).

У 2010 році рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 21.09.2010 року у цивільній справі № 22ц-4968/2010 за ОСОБА_1 було визнано право власності на 33% домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_3 , з подальшим розподілом частин будинку відповідно розміру часток. В даному рішенні було встановлено, що позивачка мала дівоче прізвище ОСОБА_1 , яке в подальшому було змінено на ОСОБА_1 в зв`язку з одруженням (а.с.4-5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивачки ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 02.04.2011 року (а.с.10).

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові від 16.04.2004р. за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначив, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати ст.. 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст.. 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі ст. 377 ЦК, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007р. №997-V - і згідно зі ст. 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю та споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.

Частиною 1 статті 120 ЗК України ( в редакцыъ 2010 року) визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Таким чином, до ОСОБА_1 у зв`язку з переходом права власності на 33% домоволодіння по АДРЕСА_3 , перейшло право власності й на 0,0225га земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_3 .

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, ст. ст.3, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на земельну ділянку площею 0,0225 га, що розташована по АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 1116, 98 грн. судового збору на користь держави.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19.10.2020 року.

Суддя: