Справа № 606/2989/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

за участю секретаря судового засідання Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області, третя особа ПАТ КБ "Приватбанк", про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про зняття арешту з усього майна, який накладений постановою Головного державного виконавця Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області від 25.04.2014 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що заочним рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14.08.2013 року із ньогов користь ПАТ КБ "Приватбанк" стягнуто заборгованість за кредитним договором №6/н від 14.06.2006 року у розмірі 52728 грн. 28 коп. року. На виконанні у Теребовлянському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області перебуває виконавчий лист №606/1382/13-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором. При виконанні виконавчого листа №606/1382/13-ц у виконавчому провадженні №43116191, винесено постанову про арешт майна боржника, а також внесено відповідні відомості в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Ухвалою Теребовлянського районного суду від 07.11.2017 року скасовано заочне рішення по справі №606/1382/13-ц від 14.08.2013 року та ухвалою від 20.02.2018 року позов ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним догором залишено без розгляду, однак арешт накладений в ході виконання не знімався. А тому зважаючи на вищевикладене просить зняти арешт із всього майна.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не зявилася, звернулася до суду із заявою, в якій просить розгляд справи проводити без її участі та без участі позивача, позов підтримала, просить його задоволити.

Предстаник відповідача Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, при винесенні рішення покладаються на думку суду.

Суд, заслухавши пояснення та доводи учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

09.09.2013 року видано виконавчий лист №606/1382/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.06.2006 року у розмірі 52728 грн. 28 коп.

Постановою, про арешт майна боржника по ВП №43116191, головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 25.04.2014 року, при примусовому виконанні виконавчого листа№606/1382/13-ц від 09.09.2013 року, виданого Теребовлянським районним судом про стягнення з

ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборогваності за кредитним договором у розмірі 52728 грн. 28 коп, накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Ухвалою Теребовлянського районного суду від 07.11.2017 року скасовано заочне рішення по справі №606/1382/13-ц від 14.08.2013 року.

Ухвалою від 20.02.2018 року позов ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

Зі змісту вище вказаного випливає, що у позивача відсутня заборгованість за кредитним договром.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі, від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст.ст. 316, 317 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи встановлені судом обставини, зазначені вимоги закону те, що не порушує права інших осіб, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області про скасування арешту з майна, знявши арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 накладений Постановою Головного державного виконавця Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 25.04.2014 року ВП №43116191.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 321. 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області, третя особа ПАТ КБ "Приватбанк", про зняття арешту з майна задоволити.

Зняти арешт з всього майна, який накладений постановою Головного державного виконавця Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про арешт майна ОСОБА_1 і.п.н. НОМЕР_1 від 25.04.2014 року ВП № 43116191.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка