ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4212/20 Справа № 174/14/20 Суддя у 1-й інстанції - Ілюшик І. А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового, провадження без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Юкрейніан Кемікал Продактс" про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного акціонерного товариства "Юкрейніан Кемікал Продактс" (далі - ПрАТ "Юкрейніан Кемікал Продактс") про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

В поданій позовній заяві ОСОБА_1 просила звільнити її від сплати судового збору.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено та позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2020 року позовна заява ОСОБА_1 визнана неподаною та повернута позивачу.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2020 року скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про звільнення її від сплати судового збору та не взяв до уваги те, що спір виник з приводу трудових відносин.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Згідно ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику у відповідності до вимог ч.2 ст.369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Визнаючи неподаною та повертаючи позивачу позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що отримавши 15 січня 2020 року ухвалу від 14 січня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху, позивач її вимоги, у встановлений законом строк, не виконала.

Колегія суддів погоджується з таким висновком та не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

За правилом ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Окрім іншого, апеляційний суд також враховує необхідність забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, встановлене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог ст.ст.175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява подається в письмовій формі. Даною статтею також встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.175,177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 поставила питання про звільнення її від сплати судового збору, посилаючись на скрутне матеріальне становище та розлад здоров`я.

За приписами п.1 і 2 ст.8 Закону України від 08 липня 2011 року "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов`язок щодо відстрочення сплати судового збору, при цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Єдиною підставою для вчинення районним судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторони. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити його від сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов`язок щодо відстрочення сплати судового збору, при цьому ст.129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, виходячи з вимог ЦПК України покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

Відповідно до п.29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Доказів наявності чи відсутності у заявника рухомого або нерухомого майна та їх обсягу, цінних паперів, можливості розпоряджатися ними ОСОБА_1 суду не надала.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком районного суду, що достатніх доказів на підтвердження відсутності коштів позивачем до позовної заяви не долучено, а саме лише посилання апелянта на складне фінансове становище не може бути підставою для звільнення від сплати судового збору.

Відтак, жодних обґрунтованих доводів, які б могли слугувати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, стороною позивача не наведено.

Кожна сторона має не лише права, а і на неї покладені певні процесуальні обов`язки. Суд своєю ухвалою про залишення позовної заяви без руху поклав на позивача обов`язок сплатити судовий збір, однак позивач не те, що не сплатила судовий збір або надіслала якесь клопотання задля реагування на ухвалу суду, позивач узагалі не зреагував на ухвалу про залишення його позову без руху, відтак суд цілком правомірно визнав неподаною і повернув заяву відповідача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не була позбавлена можливості повторно подати клопотання про звільнення її від сплати судового збору та надати належні докази для підтвердження наявності підстав для звільнення її від сплати судового збору, або надати клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України", зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і в контексті спірних правовідносин на їх правильність не впливають.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу про повернення позовної заяви судом постановлено з дотриманням норм процесуального закону.

Згідно з п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 13 квітня 2020 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.