Справа № 309/1037/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 серпня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів БИСАГИ Т.Ю., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 309/1037/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей і дружини, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду від 3 лютого 2020 року, головуючий суддя Кемінь В.Д., -

встановив:

ОСОБА_1 01.04.2019 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей у частці від заробітку (доходу) відповідача. У подальшому змінила та збільшила позовні вимоги і остаточно просила:

стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,:

аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі 3500,00 грн на кожну дитину щомісяця, з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом;

кошти на утримання позивачки у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн, щомісяця, до досягнення дитиною трьох років.

Змінений позов остаточно мотивувався таким. Сторони з 27.05.2008 перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Відділі РАЦС Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 97, у якому народилися доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Останнім часом стосунки з відповідачем погіршилися, він не проживає з сім`єю, діти проживають із позивачкою та перебувають на повному її утриманні. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років і самостійно займається вихованням дітей. Відповідач не підтримує дітей матеріально і пред`явив позов про розірвання шлюбу, який зараз розглядається судом. Сторони не досягли згоди щодо матеріального утримання дітей.

Тим часом, відповідно до положень ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України та інших норм законодавства, утримання дітей є обов`язком батьків, які повинні дбати про здоров`я і виховання дітей, їх належний розвиток та матеріальний добробут.

Відповідач є керівником ТОВ «ТОП Транс», приватним підприємцем та отримує значні мінливі доходи. Так, під час судового розгляду було документально підтверджено, що відповідач задекларував за 2018 рік 895600,00 грн доходів, в тому числі, отримав 265177,00 грн від продажу рухомого майна, 166475,00 грн від продажу нерухомого майна, а інший його дохід становив 463948,00 грн. Відповідач перебуває на спрощеній системі оподаткування та веде спрощений облік доходів і витрат. Відповідач здоровий, нього немає інших дітей та інших осіб, які потребують обов`язкового утримання.

З урахуванням мінливості доходу відповідача та інших істотних обставин, достатнім і необхідним розміром аліментів у твердій грошовій сумі є 3500,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму, на кожну житину щомісяця до досягнення дітьми повноліття (ст. 184 СК України).

Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ст. 84 ч.ч. 2, 4 СК України). Беручи до уваги, що позивачка наразі перебуває у соціальній відпустці, всі діти перебувають на її утриманні, а відповідач спроможний надавати утримання позивачці, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання позивачки в розмірі 1500,00 грн щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Хустського районного суду від 03.02.2020 змінений позов задоволено частково:

стягнуто зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця будинку АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки будинку АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1500,00 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.04.2019 до досягнення дітьми повноліття

стягнуто зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця будинку АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки будинку АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дружини до досягнення малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку в розмірі 1500,00 грн щомісячно починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

стягнуто зі ОСОБА_2 на користь держави 768,40 грн судового збору.

Позивачка ОСОБА_1 оскаржила рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей, вважає рішення в цій частині незаконним, однобічним, ухваленим за неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Так, на думку сторони суд не врахував офіційних даних про значні доходи відповідача та відсутність утримання для дітей з його боку в період отримання цих доходів. Будучи підприємцем відповідач продовжує отримувати доходи від різних видів діяльності.

За результатом поділу спільного майна подружжя ухвалою Хустського районного суду від 22.12.2017 більша його частина залишилася відповідачеві, а компенсація, яку він виплатив позивачці, була використана на добудову і облаштування будинку, де вона з дітьми проживає і виявилася недостатньою для влаштування необхідних комунікацій у будинку та його добудови.

Крім того, на час поділу майна сторони перебували в шлюбі, про його припинення не йшлося, а поділ майна був проведений на вмовляння відповідача в інтересах бізнесу, тому позивачка придавала особливого значення угоді про поділ майна, однак, після поділу майна відповідач заявив, що йде до іншої жінки. Втім, наявність у відповідача нової сім`ї та народженої в ній дитини не звільняє його від обов`язку належно забезпечити своїх дітей від першого шлюбу.

Сторона просить в оскарженій частині рішення суду скасувати та задовольнити вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей у повному обсязі.

Рішення суду оскаржив і відповідач ОСОБА_2 . Посилається, зокрема, на те, що суд не врахував повною мірою обставини справи та його сімейний стан: укладення нового шлюбу, народження сина. Окрім цього, посилання на дані податкової служби щодо доходів відповідача за 2018 рік не може слугувати достатньою підставою для визначення розміру аліментів, а інших доказів щодо його доходів позивачка не надала.

Натомість слід взяти до уваги, що у 2018 році доходи були зафіксовані саме через вимушений розпродаж відповідачем майна внаслідок поділу його з позивачкою, якій він з виручених коштів виплатив компенсацію в розмірі 30000,00 дол. США. Будинок в м. Хусті теж був залишений позивачці та дітям у рахунок забезпечення дітей житлом. Перед новорічними і різдвяними святами відповідач також витратив на утримання дітей 14500,00 грн.

З урахуванням встановлених законом розмірів прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку відповідач визнає вимоги про сплату аліментів на утримання дітей по 1200,00 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вважає, що стягнення аліментів у такому розмірі є достатнім для утримання дітей.

Стосовно аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку то справедливим буде їх розмір у 1200,00 грн щомісячно, оскільки дружина отримує також і відповідну соціальну допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Мацола А.В., вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу відповідача без задоволення і натомість задовольнити її апеляційну скаргу. Загалом наводить доводи, якими мотивувалися позов та її апеляційна скарга. Крім того, зазначає, що за час спільного проживання доходи від підприємницької діяльності відповідача складали в гривневому еквіваленті близько трьох тисяч доларів США на місяць, від продажу відповідачем частини майна, яка за результатом поділу нерухомого та рухомого майна залишилася йому, діти не отримали нічого. Відповідач продовжує отримувати високі доходи як підприємець.

Відповідач ОСОБА_2 подав відповідь на відзив позивачки ОСОБА_1 , в якому підтверджує свою правову позицію в справі, вважає доводи і міркування позивачки щодо його доходів помилковими. Посилається також на ймовірне зменшення своїх доходів у 2019 і 2020 роках і на бездоказовість доводів позивачки щодо обставин, якими мотивувалися позов та її апеляційна скарга. Вважає, крім іншого, що обставини поділу майна сторін не стосуються питання стягнення аліментів.

Спірні правовідносини регулюються нормами СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання, а також щодо прав і обов`язків подружжя по утриманню.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 ч.ч. 7, 8, 9, ст. 75 ч. 1 СК України, тут і далі норми матеріального права в редакції, чинній на час вирішення справи судом першої інстанції та розгляду апеляційної скарги).

Відповідно до ст.ст. 1, 2, ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 7 ч.ч. 5, 6 СК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України:

особа діє у цивільних, в тому числі, в сімейних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається;

сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом;

цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 10-12).

На час пред`явлення позову сторони перебували в шлюбі, що був зареєстрований 27.05.2008 у Відділі ДРАЦС реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції за актовим записом № 97. Рішенням Хустського районного суду від 17.09.2019, що набрало законної сили 17.10.2019, цей шлюб було розірвано (а.с. 73-74).

Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована у будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 6, 8). Сторони проживають нарізно, діти сторін проживають із матір`ю та перебувають на її утриманні, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових і матеріальних умов від 27.03.2019, складеним депутатом Хустської міської ради Перец В.В. (а.с. 15), іншими матеріалами справи та ніким не заперечується.

У 2017 році між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мав місце спір про поділ майна подружжя, який завершився постановленням Хустським районним судом 22.12.2017 у справі № 309/3532/17 ухвали про затвердження мирової угоди та закриття провадження в справі (а.с. 41-43). За умовами мирової угоди:

визнано за ОСОБА_2 право особистої власності на таке майно:

3/4 частки нежитлової будівлі господарського складу, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер РПВНМ-7323816, придбаної згідно договору купівлі-продажу від 10.05.2013;

1/4 частку нежитлової будівлі господарського складу, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер РПВНМ-7323816, придбаної згідно договору купівлі-продажу від 01.05.2013, загальною площею 265,3кв.м;

1/2 частку нежитлової будівлі складу агрегатів, договір купівлі-продажу, серії та номер 3752 від 05.08.2015, адреса: АДРЕСА_3 , загальною площею 361,2кв.м;

металоконструкцію збірного ангару, договір купівлі-продажу від 23.08.2016, загальною вартістю 52000 грн, яка змонтована та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

транспортні засоби:

MAN L 2000, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 , зареєстрований 06.08.2013;

OPEL VECTRA, 1999 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , номер двигуна НОМЕР_7 , зареєстрований 20.05.2015;

MAN L 2000, 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_8 , номер шасі НОМЕР_9 , номер двигуна НОМЕР_10 , зареєстрований 03.09.2015;

HOBBY 10Е, 1993 року випуску, д.н.з. НОМЕР_11 , номер шасі НОМЕР_12 , зареєстрований 03.09.2016;

MERCEDES-BENZ SPRINTER 310 CDI, 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_13 , номер кузова НОМЕР_14 , номер двигуна НОМЕР_15 , зареєстрований 21.12.2016;

SKODA OCTAVIA А7, 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_16 , номер кузова НОМЕР_17 , номер двигуна НОМЕР_18 , зареєстрований 28.02.2017;

VOLVO FIT 12, 2001 року випуску, номер шасі НОМЕР_19 , номер двигуна НОМЕР_20 , зареєстрований 10.10.2017;

SCHMITZ SPR 24, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_21 , зареєстрований 10.10.2017;

залишено у власності з проведенням реєстрації у Єдиному реєстрі речових прав за ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_2 , побудований на земельній ділянці, яка на підставі договору дарування від 31.10.2013 належить ОСОБА_1 ;

зобов`язано ОСОБА_2 додатково відшкодувати ОСОБА_1 в рахунок співрозмірності поділу майна 30000 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою.

ІНФОРМАЦІЯ_7 у ОСОБА_2 і ОСОБА_9 народився син ОСОБА_2 , 02.11.2019 ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_9 (а.с. 72, 76, 77).

За клопотанням позивачки суд першої інстанції на підставі ухвали від 22.05.2019 про витребування доказів отримав від Головного управління ДФС у Закарпатській області лист від 10.06.2019 № 13515/10/07-16-08-00-10 з інформацією про доходи ОСОБА_2 за 2018 рік:

згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця задекларовано дохід у сумі 895600,00 грн;

відповідно до відомостей Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 10.06.2018 отримано дохід від продажу: рухомого майна у розмірі 265177,00 грн; нерухомого майна - 166475,00 грн (а.с. 21, 23, 26).

За загальнодоступними даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 з 06.03.2018 - дня державної реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Топ-Транс», засновником якого є ОСОБА_9 , є керівником цього Товариства (а.с. 153-158).

На стадії апеляційного розгляду справи беручи до уваги підстави і предмет зміненого позову, правові позиції та доводи сторін у справі апеляційний суд виконуючи положення ст. 2 ч. 1, ст. 12 ч. 5, ст. 214 ч. 2, ст. 263 ч.ч. 1, 5 та інші вимоги ЦПК України щодо забезпечення сторонам можливості реалізації процесуальних прав, виконання процесуальних обов`язків, зокрема, щодо доказування, всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи, листом від 18.06.2020 роз`яснив ОСОБА_1 і ОСОБА_2 необхідність надання суду офіційних даних про всі наявні у сторін доходи або про відсутність таких за 2018-2020 рр., а щодо ОСОБА_2 включно з відомостями про заробітну плату на посаді керівника ТОВ «Топ-Транс» (а.с. 162).

Позивачка ОСОБА_1 надала апеляційному суду:

довідки Управління соціального захисту населення Хустського міськвиконкому від 25.06.2020 № 67 і № 68 та від 01.07.2020 № 71, якими підтверджується виплата: допомоги при народженні дитини загальною сумою 11395,00 грн у 2018 році і загальною сумою 10320,00 грн у 2019 році; допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях загальною сумою 15300,00 грн за 2019 рік;

відомості від 11.08.2020 № 22595 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків починаючи з 1-го кварталу 2018 року станом на 06.08.2020, згідно з якими у другому кварталі 2018 року зафіксований дохід у сумі 21447,00 грн від відчуження нерухомого майна.

Відповідач ОСОБА_2 не надав відомостей про свої доходи, у відповіді на відзив позивачки ОСОБА_1 послався також на те, що відомості про наявність транспортних засобів, що наводилися позивачкою, застарілі, кошти, отримані від відчуження майна, не є заробітком і не враховуються при визначенні розміру аліментів, а надані органом ДФС відомості за 2018 рік вказують на валовий дохід відповідача, а не на його чистий прибуток. До відповіді на відзив відповідач ОСОБА_2 додав лист Територіального сервісного центру МВС № 2144 від 01.08.2020 № 31/7/4-58, у якому зазначено, що за ним зареєстровані такі транспортні засоби:

VOLVO FН 12, 2001 року випуску, номер шасі НОМЕР_19 , д.н.з. НОМЕР_22 , номер двигуна НОМЕР_20 , зареєстрований 10.10.2017, вартістю 24000,00 грн;

причіп марки SCHMITZ SPR 24, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_21 , д.н.з. НОМЕР_23 , зареєстрований 10.10.2017, вартістю 12000,00 грн;

OPEL VECTRA, 1999 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , зареєстрований 20.05.2015.

Разом із наданими апеляційному суду документами сторони надали й докази їх надсилання поштою одна одній.

За приписами СК України:

батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180);

за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 ч. 3);

розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини;

мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч. 2);

суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі;

розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше; за заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період;

той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 184 ч.ч. 1, 2, 3).

Отже, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за заявою позивача безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком:

до 6 років у 2019 році становив від 1626,00 грн до 1779,00 грн, а у 2020 році становить (становитиме) від 1779,00 грн на 01.01.2020 до 1921,00 грн на 31.12.2020.

від 6 до 18 років у 2019 році становив від 2027,00 грн до 2218,00 грн, а у 2020 році становить (становитиме) від 2218,00 грн на 01.01.2020 до 2395,00 грн на 31.12.2020.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи у 2019 році становив від 1921,00 грн до 2102,00 грн, а у 2020 році становить (становитиме) від 2102,00 грн на 01.01.2020 до 2270,00 грн на 31.12.2020.

З урахуванням динаміки прожиткового мінімуму слід враховувати, що вже лиш з огляду на цей показник матеріальне утримання дітей із часом значно дорожчає. Те, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на їх утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дітей тощо, є загальнозрозумілими та не викликають заперечень у сторін чи сумнівів у суду. З часом відносний розмір матеріальної участі того з батьків, з якого присуджені аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі, лише зменшується та, як правило, перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дітей.

Зважаючи на інтереси дітей, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч. 3 ЦПК України). За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України).

Стосовно утримання матері, з якою проживають діти, батьком дітей до досягнення дитиною трьох років СК України встановлює такі правила:

право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу;

один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 74 ч.ч. 2, 4);

розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу;

якщо у зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім`ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв`язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу (ст. 76 ч.ч. 1, 4);

утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою;

за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі;

аліменти сплачуються щомісячно; за взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед (ст. 77 ч.ч. 1, 2, 3);

аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі;

розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням … обставин, що мають істотне значення (ст. 80 ч.ч. 1, 2);

дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років;

право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу;

право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ст. 84 ч.ч. 2, 4, 6).

Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженим Постановою КМ України від 26.02.1993 № 146, передбачено, що утримання аліментів з працівників провадиться, зокрема:

з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати, грошових і натуральних премій тощо (п. 1 пп. 1-7), з доходів від підприємницької діяльності (п. 1 пп. 16), з інших видів заробітку (п. 1 пп. 19);

доходи від відчуження майна не передбачені в числі вичерпного переліку винятків щодо виплат, з яких утримання аліментів не провадиться (п. 12);

утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків (п. 13).

За наведених обставин слід визнати, що у позивачки виникли дійсні підстави для вимоги до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей. Власне недостатність у матері коштів на утримання трьох малолітніх дітей сумнівів не викликає, не заперечується по суті й батьком дітей, відповідні доводи позивачки не спростовані, а позиція відповідача про згоду сплачувати аліменти в розмірі 1200,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця в сукупності з іншими матеріалами справи вказують на його фактичну спроможність надавати матеріальне утримання дітям.

Те саме стосується і надання батьком утримання матері дітей до досягнення дитиною трьох років. Необхідність цього утримання не заперечується відповідачем як така, а його позиція в справі вказує на фактичну спроможність надавати це утримання.

Задовольняючи позов щодо розміру заявлених до стягнення аліментів частково, суд першої інстанції певною мірою враховував як доводи позивачки, так і заперечення відповідача та дійшов правильного по суті висновку власне про необхідність стягнення аліментів на утримання дітей і їх матері. Суд у контексті матеріального становища відповідача враховував, зокрема, факт народження у того дитини в другому шлюбі, необхідність її утримання, а також статус відповідача як суб`єкта підприємницької діяльності, отримання ним доходів у 2018 році.

Поряд із цим, під час розгляду справи судом першої інстанції у справі були відсутні дані про доходи позивачки, що з огляду на істотність заявлених до стягнення сум аліментів має значення. Під час розгляду справи апеляційним судом позивачка надала відповідні докази. Натомість відповідач діючи в процесі та виконуючи обов`язок доказування на власний ризик і розсуд не скористався можливістю надати суду докази щодо своїх доходів, в тому числі, щодо доходів як керівника господарського товариства.

Міркування відповідача про те, що наявність певного майна та доходи від його відчуження не мають значення в спорі не можна визнати обґрунтованими, позаяк при визначенні розміру аліментів враховується майновий стан платника аліментів, оцінюється його спроможність сплачувати аліменти у відповідному розмірі. Ба більше, закон прямо передбачає врахування наявності у платника аліментів відповідних майнових прав щодо рухомого і нерухомого майна, грошових коштів, корпоративних прав тощо, тобто врахування результату отримання доходів з різних джерел, а перелік відповідних винятків щодо певних доходів є вичерпним і не включає доходи від відчуження майна.

Насамкінець, у контексті відносин сторін щодо утримання дітей та їх матері наявність нерухомого та рухомого майна має істотне значення й тому, що сторони не позбавлені права та можливості врегулювати питання відповідного утримання договором з урахуванням, за наявності для того відповідних умов, руху прав і коштів щодо майна, розрахунків за майном і аліментами (ст. 7 ч. 2, ст.ст. 9, 78, 89, 189, 190 та інші норми СК України, норми ЦК України). Як убачається з матеріалів справи, вирішуючи питання про поділ майна ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не врегульовували при цьому питання, що пов`язуються з утриманням дітей і позивачки.

Суд першої інстанції повною мірою наведеного не врахував.

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо.

Виходячи з обставин, встановлених під час апеляційного розгляду справи, вимога позивачки про стягнення з відповідача по 3500,00 грн аліментів щомісячно на кожну дитину є надмірною та не є належно обґрунтованою. Суд першої інстанції не мав достатніх підстав для задоволення цієї вимоги, проте, дійшовши правильного висновку про необхідність зменшення проханого розміру аліментів на утримання дітей водночас визначив їх на рівні, який за обставинами справи та умовами утримання дітей, що наразі існують, не можна визнати достатнім.

На переконання колегії суддів, з урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту аліменти у твердій грошовій сумі по 2000,00 грн на кожну дитину протягом достатньо тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання в розмірі, який не перевищуватиме рівня відповідного прожиткового мінімуму, узгоджуватиметься з вимогами закону, відповідатиме інтересам дітей і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про необхідність зменшення визначених рішенням суду аліментів на утримання позивачки ОСОБА_1 з 1500,00 грн до 1200,00 грн через те, що це, на його думку, буде справедливим, оскільки позивачка отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною, необґрунтовані. Позивачка отримує соціальну допомогу саме на дітей, утримує трьох дітей, крім того, зважаючи й на розмір отримуваної соціальної допомоги позивачка в розумінні ст. 74 ч.ч. 2, 4 СК України є такою, що потребує матеріальної допомоги.

Необхідно враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін., а також вправі врегулювати відповідні питання між собою договором.

Беручи до уваги результат виконання сторонами обов`язку доказування обставин, що мають значення в справі, слід констатувати, що під час апеляційного розгляду справи позивачка довела необхідність збільшення розміру аліментів, стягнутих на утримання дітей, до 2000,00 грн на кожну дитину щомісячно, тоді як відповідач у належний процесуальний спосіб не спростував у цій частині доводи позивачки, не довів обґрунтованості своєї апеляційної скарги, в тому числі, й неспроможності надавати відповідне матеріальне утримання, просив розглянути справу в його відсутність за наявними матеріалами.

Відтак, з огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4 ЦПК України апеляційну скаргу позивачки слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання дітей змінити, збільшити розмір цих аліментів з 1500,00 грн до 2000,00 грн на кожну дитину щомісячно і в другому абзаці резолютивної частини рішення цифри і слова «1500 гривень» замінити цифрами і словами «2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 коп.)». В іншій частині апеляційну скаргу позивачки, а також апеляційну скаргу відповідача слід на підставі ст. 375 ЦПК України залишити без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 375, ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Хустського районного суду від 3 лютого 2020 року в частині стягнення аліментів на утримання дітей змінити, в другому абзаці резолютивної частини рішення цифри і слова «1500 гривень» замінити цифрами і словами «2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 коп.)», в іншій частині апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині - без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Хустського районного суду від 3 лютого 2020 року за цією скаргою - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 20 серпня 2020 року.

Судді