ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8737/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" січня 2020 р.суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі - Київська міська рада, Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація»,

треті особи - державні реєстратори Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кузьмик Михайло Васильович, Бандура Юрій Вікторович ,

вимоги позивача - про визнання права власності та скасування записів про право власності,

розглянув заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 р. ОСОБА_1 (далі за текстом - ОСОБА_1 , позивач) в особі свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Київської міської ради та Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (далі - КП «Київжитлоспецексплуатація») про визнання права власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: групи приміщень № 7, № 8 загальною площею 126,1 кв.м., групи приміщень № 5 загальною площею 170,8 кв.м., групи приміщень № 1 загальною площею 49,1 кв.м., та скасування записів про право власності територіальної громади м. Києва на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 00.

Ухвалою від 13.11.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 13.04.2020.

24.12.2019 представник позивача ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 00, право власності на який зареєстроване за територіальною громадою м. Києва в особі Київської міської ради.

Заява обґрунтована тим, що право власності на спірні нежитлові приміщення зареєстровані за Київською міською радою, а право господарського відання - за КП «Київжитлоспецексплуатація», якими наразі вчиняються дії щодо передачі цих приміщень в оренду, що може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

За результатами вивчення матеріалів справи суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову з таких підстав.

Згідно з положенням ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 02.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

За загальним правилом, встановленим ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Предметом даного позову є визнання права власності на об`єкти нерухомого майна та скасування рішень державних реєстраторів про реєстрацію права власності на це майно за Київською міською радою.

Оспорювані реєстраційні дії вчинені на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23.03.2015, яке набрало законної сили 08.07.2015, про визнання права комунальної власності територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради на нежитлові приміщення та їх витребування від ОСОБА_4 .

Зі змісту вищевказаного судового рішення вбачається, що у 2009 р. спірні нежитлові приміщення були відчужені в процесі приватизації на користь Колективного підприємства «Сезон», яке в подальшому відчужило їх ОСОБА_5 , а остання - ОСОБА_4 .

Водночас Господарський суд м. Києва 02.04.2012 ухвалив рішення про розірвання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, укладеного між Фондом приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва та Колективним підприємством «Сезон», з підстав нездійснення оплати покупцем вартості об`єкта приватизації.

Отже на даний час існує ніким не скасоване рішення суду про визнання права комунальної власності територіальної громади м. Києва на спірні нежитлові приміщення та їх витребування на користь Київської міської ради, яка, як представник власника, правомочна на свій розсуд вчиняти дії щодо володіння, користування та розпорядження майном, зокрема, і щодо передачі комунального майна в оренду.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що ненакладення арешту на спірне майно не створює загрози утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі задоволення позову.

Більше того, застосування заявленого заходу забезпечення позову не є розумним та адекватним у даній правовій ситуації і суттєво обмежить правомочності власника та може призвести до збитків у вигляді недоотримання доходів від здачі майна в оренду, що свідчить про його неспівмірність заявленим вимогам.

Керуючись статтями 149, 150 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з пп. 15.5 п. 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: