Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8319/17 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О.М.
Категорія 23 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №296/8319/17 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_2 до Житомирської обласної державної адміністрації, Житомирської районної ради Житомирської області, Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області, ОСОБА_1 , третя особа - Обслуговуючий кооператив садівницьке товариство «ЗАРЕВО» про визнання незаконним та скасування рішень та визнання недійсним договору оренди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 04 червня 2020 року, яка постановлена суддею Дубовік О.М. в м. Житомирі

встановив:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

01 червня 2020 року відповідач подала до суду заяву про забезпечення доказів шляхом витребування у Василівської сільської ради оригіналу Технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель поза межами населених пунктів Василівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, розробленої ДП «Укрспецзем» у 2012 році, а також шляхом призначення судової експертизи з питань землеустрою, на вирішення якої поставити питання: чи відповідає розроблена ДП «Укрспецзем» технічна документація із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель поза межами населених пунктів Василівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, яка затверджена рішенням 16-ої сесії Василівської сільської ради Житомирського району від 26 вересня 2012 року, вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, які діяли на момент її проведення та затвердження.

На обґрунтування необхідності забезпечити докази посилається на те, що більшість доказів, наданих позивачем до суду для підтвердження позовних вимог, ґрунтуються на матеріалах Технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель поза межами населених пунктів Василівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, яка розроблена з грубим порушенням чинного на час її розробки законодавства. При цьому більша частина зазначенної технічної документації прихована та суду не надана. З огляду на численні недоліки такої документації, враховуючи вірогідність знищення оригіналу вказаної документації, вважає, що існує об`єктивна необхідність у витребуванні оригіналу технічної документації та у призначенні і проведенні судової експертизи з питань землеустрою, з метою підтвердження заперечень відповідача щодо відсутності в межах земельної ділянки, яку орендує ОСОБА_1 , земель загального користування (проїзду).

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 04 червня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що оскаржувана ухвала постановлена із порушенням принципу рівності сторін, диспозитивності та змагальності у цивільному судочинстві, просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення доказів. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що в матеріалах справи наявна лише частина зазначеної технічної документації, тому існує вірогідність знищення оригіналу вказаної документації зацікавленими особами і це несе ризики щодо можливості подальшого експертного дослідження вказаного документа. Крім того, призначення судової експертизи у справі безпосередньо стосується предмету спору, адже обставини (наявність/відсутність дороги), які є предметом доказування, та начебто на наявність якої (дороги), як на підставу позову посилається позивач, ґрунтуються безпосередньо на відомостях (даних) технічної документації, які графічно відображені на схемах інвентаризації у вигляді земель загального користування (дороги).

У поданих позивачем ОСОБА_2 та третьою особою Обслуговуючим кооперативом садівницьке товариство «ЗАРЕВО» відзивах, останні просили апеляційну скаргу відповідача відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначають, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, оскільки суд першої інстанції під час розгляду даного питання вірно встановив обставини справи, дотримався процедури розгляду справи та прийняв судове рішення у відповідності з нормами чинного законодавства.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Представник третьої особи просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника Житомирської районної державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися до суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення доказів суд першої інстанції виходив з того, що заявлені ОСОБА_1 вимоги по суті є клопотанням про витребування доказів та призначення експертизи, адже вказані нею в обґрунтування заяви обставини не дають підстав для висновку про те, що засіб доказування може бути втрачений або збирання доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, як це передбачено ч.1 ст.116 ЦПК України. Крім того, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Разом з тим, питання, які заявниця просить постановити на вирішення експерта, враховуючи зміст позову та його обґрунтування, не стосуються предмета доказування у даній справі.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Таким чином, виходячи із аналізу наведених норм, суд задовольняє заяву про забезпечення доказів виключно у випадку, якщо є підстави вважати, що відповідний засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Саме, з метою недопущення випадків втрати доказів, забезпечення об`єктивного та всебічного розгляду і вирішення справи, існує інститут забезпечення доказів у цивільному судочинстві.

Верховний Суд в ухвалі від 26 листопада 2019 року в справі № 401/1824/17 роз`яснив, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Отже, Верховний Суд вказав, що заява про забезпечення доказів може бути задоволена виключно у випадку одночасної наявності таких обставин: сторона не може отримати відповідний засіб доказування самостійно; наявні об`єктивні підстави вважати, що такі засоби доказування можуть бути безповоротно втрачені в майбутньому; заявник обґрунтував в заяві про забезпечення доказів об`єктивний ризик втрати засобу доказування в майбутньому та надав відповідні докази на підтвердження таких обставин.

Разом із тим, заявлені ОСОБА_1 вимоги по суті є клопотанням про витребування доказів і про призначення експертизи, адже вказані нею в обґрунтування заяви обставини не дають підстав для висновку про наявність ризику втрати документів.

При цьому клопотання відповідача про витребування документів не містить посилання на докази на підтвердження тих обставин, що нею вживались заходи, передбачені ст.ст.83, 84 ЦПК України, для отримання даного документа самостійно та (або) причини неможливості самостійно отримати даний доказ. Крім того, до матеріалів справи долучена копія листа Васильківської сільської ради від 29.11.2018 року № 165 про надання адвокату Левчук Т.В., яка представляла інтереси ОСОБА_1 , на її адвокатській запит, копії технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель за межами населених пунктів Василівської сільської ради Житомирського району Житомирської області на 152 аркушах (а.с.64).Також відповідач, з урахуванням положень п.6 ст. 95 ЦПК України, не позбавлена права заявляти клопотання про витребування судом у відповідної особи оригіналу даного письмового доказу для огляду в судовому засіданні.

Крім того, в заяві про забезпечення доказів позивач взагалі не зазначила, яким чином призначення експертизи стане неможливим або утрудненим в майбутньому, не надала жодних доказів на підтвердження даних обставин.

Враховуючи повну відсутність обґрунтування необхідності забезпечення доказів в заяві про забезпечення доказів, судом першої інстанції правомірно постановлено ухвалу про відмову в задоволенні такої заяви.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на правильність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 04 червня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 серпня 2020 року.

Головуючий Судді