Справа № 196/1103/19
№ провадження 2-з/196/1/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2020 смт Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді ГУДИМ О.М.

за участі секретаря - Шевченко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Царичанка Дніпропетровської області без участі сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №196/1103/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментам,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову по цивільній справі №196/1103/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментам.

В заяві про забезпечення позову просить вжити заходи забезпечення позову, а саме:

1. Зупинити дію постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18 лютого 2019 року у виконавчому провадженні ВП №56573393, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , у праві виїзду за межі України, яка винесена державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Марчук О.М. до набрання законної сили рішенням у цивільній справі про звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментам.

2. Зобов`язати державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області виключити внесені відомості про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , які внесені на підставі постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18 лютого 2019 року у виконавчому провадженні ВП №565673393.

3. Копію ухвали направити до Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, Головному центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, для виконання.

Доцільність застосування заходів забезпечення позову мотивує тим, що одночасно з заявою про забезпечення позову до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментам.

За рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 26.12.2007 року було видано виконавчий лист №2-543/2007 року від 26 грудня 2007 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків проджиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 листопада 2007 року.

11 червня 2008 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-543/2007 року від 26 грудня 2007 року.

29 липня 2019 року у Дніпровському РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області він отримав від державного виконавця Сищика О.О. довідку-розрахунок щодо заборгованості зі сплати аліментів згідно з виконавчим листом №2-543/2007, виданого 27.12.2007 року.

Зі змісту даної довідки він дізнався, що загальна сума заборгованості за період з листопада 2007 року по червень 2019 року станом на 01 липня 2019 року складає 153285 грн. Крім того, у вказаній довідці вказано, що на нього покладено сплату штрафу у розмірі 56808,60 грн. та виконавчого збору у розмірі 15328,50 грн. Вважає дану заборгованість безпідставною та такою, що розррахована без врахування наявних обставин, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом до до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментам.

У зв`язку із наявністю заборгованості по сплаті аліментів, державним виконацем були винесені наступні постанови: про арешт грошових коштів на його рахунках, про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії ,про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, про накладення штрафу за несплату аліментів, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Винесена державним виконавцем постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника виїзду за межі України від 18 лютого 2019 року обмежує його конституційні, матеріальні права, оскільки він є заробітчанином та здійснює виїзди за кордон для роботи та заробітку грошей для забезпечення себе, своєї родини, батьків та дітей, які знаходяться на його утриманні.

Вважає, що підставою для встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України слугувала наявність заборгованості по сплаті аліментів, яка на сьогодні оскаржується, а тому до вирішення питання щодо обгрунтованості наявної заборгованості даний вид обмеження не є доцільним та є такий, що порушує його права.

Також, невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів, тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Отже, такими неправомірними діями державного виконавця були порушені його права.

В порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк.

Частиною 3 статті 153 ЦПК України визначено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Суд, проаналізувавши матеріали заяви про забезпечення позову, дійшов наступного висновку.

Заяву про забезпечення позову, подану одночасно з пред`явленням позову, подано до суду з дотриманням порядку, встановленого ч.1 ст.152 ЦПК України.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно із ст.1 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли:

- він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону;

- стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень;

- він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання;

- він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів;

- він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції до припинення нагляду.

Як вбачється з матеріалів заяви, на час винесення державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області 18.02.2019 року заборгованість по сплаті аліментів за ОСОБА_1 існувала, про що було зазначено в тексті постанови, постанова державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18.02.2019 року ОСОБА_1 не оскаржувалась у встановленому законом порядку.

Доказів тих обставин, що джерелом доходу ОСОБА_1 є заробітки закордоном, матеріали заяви не містять.

Також, обгрунтувань, яким чином незупинення дії постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України може в подальшому викликати труднощі щодо виконання судового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментам, в заяві не наведено.

Метою забезпечення позову в даному випадку є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні судового рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру передбачено і п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст. ст.2,8 ЦПК України.

Проте, в даному випадку позивачем в своїй заяві про забезпечення позову недоведено, що невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду та призведе до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Співмірність у застосуванні заходів забезпечення позову передбачає дотримання судом такого балансу інтересів сторін, що виключає як надмірні негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову для приватних прав та інтересів відповідача, так і негативні наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів для прав та інтересів позивача, пов`язаних із публічних інтересів правосуддя, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови державного виконавця про тимчасове обмеження виїзду з України громадянина ОСОБА_1 не відповідає меті забезпечення позову, визначеного ЦПК України, а тому, беручи до уваги інтереси неповнолітньої дитини, в задоволенні даної заяви слід відмовити.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст.149-153, 258, 260, 353, 354, п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №196/1103/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментам, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Головуюча О.М. ГУДИМ