Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/4401/20
номер провадження 2/215/2647/20
07 жовтня 2020 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Дудікова А.В.
при секретарі - Коломійчук К.Ю.
згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу № 215/4401/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
На обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що він є батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 23.06.2020р. Тернівським районним судом м. Кривого Рогу було видано судовий наказ щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_2 , аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з 19.05.2020р. на утримання та у власність дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття.
В заяві про видачу судового наказу стягувач ОСОБА_2 зазначила, що він інших утриманців не має. Але останній було відомо, що він має ще двох дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Порядок та розмір утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вирішено між ним та матір`ю дитини в добровільному порядку.
Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21.01.2013р. з нього стягнуто на користь ОСОБА_6 , аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 12.12.2012р. і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили та виконується ним в добровільному порядку.

Про вищевказані обставини ОСОБА_2 було відомо, тому як з останньою вони перебували у фактичних шлюбних стосунках з 2011 року.

У зв`язку з вищезазначеним позивач вважає, що розмір стягуваних з нього аліментів за судовим наказом від 23.06.2020р. в розмірі ј частини його доходу має бути зменшений до 1/6 частини, що забезпечить пріоритетність прав трьох дітей та буде відповідати його матеріальному становищу, оскільки він на даний час офіційно не працює, постійного заробітку не має та змушений перебиватися випадковими, періодичними заробітками.

Ухвалою суду від 14.08.2020р. справу прийнято до провадження суддею Дудіковим А.В., визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 24.09.2020р.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі та участі позивача та задовольнити позов.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача та представника позивача відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами.

Відповідач у судове засідання призначене на 24.09.2020р. не з`явилася, подала на адресу суду заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з сімейними обставинами та для звернення за правовою допомогою. У судове засідання призначена на 07.10.2020р. відповідач не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, довідкою про доставку SMS, причини неявки суду не відомі. Відзив на позовну заяву ОСОБА_2 не подала, будь-яких клопотань на адресу суду не надходило.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 народилася дитина - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, серія НОМЕР_2 (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, серія НОМЕР_3 (а.с. 9)

23.06.2020р. Тернівським районним судом міста Кривого Рогу було видано судовий наказ щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів, щомісячно, починаючи з 19.05.2020р. на утримання та у власність дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (а.с.10).

В копії заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 зазначено, що боржник інших утриманців не має (а.с.11-13).

Разом з тим, судом встановлено, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21.01.2013р. з ОСОБА_1 вже стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_6 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2012р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15-16).

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ураховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно ч. 3 ст. 80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Отже, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, закон надає право платнику аліментів звернутися до суду про зміну розміру аліментів.

Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно ч. 7 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, що у разі, якщо заявник при зверненні до суду не повідомила суд та не зазначила у заяві про наявність у боржника ще двох дітей, що впливає на розмір частки, яка підлягає стягненню, розмір аліментів може бути зменшено за позовом платника аліментів відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просив суд змінити розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.06.2020р. з 1/4 частини всіх видів його доходу на 1/6 частину всіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини, посилаючись на те, що при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів у розмірі ј частини всіх видів його доходу ОСОБА_2 не зазначила, що в нього на утриманні перебуває, ще двоє неповнолітніх дітей.

Досліджуючи сімейний стан позивача було встановлено, що позивач має трьох неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого останній в добровільному порядку надає матеріальну допомогу, сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання якого рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21.01.2013р. з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого судовим наказом Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з ОСОБА_1 стягуються аліменти в розмірі ј частини його доходу, а тому з огляду на вказані вище обставини, суд вважає, що позивачем наведено достатні обґрунтування необхідності зміни розміру аліментів.

Викладені позивачем у позовній заяві обставини є підставою згідно із ст. 192 СК України для зменшення аліментів.

Тому суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, розмір стягуваних аліментів за судовим наказом Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.06.2020р. у справі № 215/2970/20 підлягає зміні з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) позивача на 1/6 частину усіх видів заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, позивач та представник позивача просили розглядати справу за їх відсутності, відповідач у судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву не подала, суду не надано документів про сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів, а тому суд не досліджує зазначені обставини справи.

Щодо встановлення мінімального розміру аліментів, про який просить позивач, суд зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. Однак при присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України, а тому в цій частині позову слід відмовити.

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Роз`яснити відповідачу, що у разі покращення матеріального або сімейного стану платника аліментів, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи думку позивача, викладену в позовній заяві, сплачений ним судовий збір з відповідача не стягувати.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 272, 279, 280-282 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на утримання та у власність дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 1/4 частини його доходу до 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Судовий наказ № 215/2970/20; 2-н/215/814/20 виданий 23.06.2020р. Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за заявою ОСОБА_2 , щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_1 - відкликати після набрання даним рішенням суду законної сили.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП - НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 15 жовтня 2020 року.

Суддя: