Справа № 603/311/19
Провадження №2/603/30/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2020 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді : Іванчука В.М.

при секретарі: Сандалюку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Монастириська матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про припинення дії, яка порушує право,

за участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Білана А.М.

представника відповідача: Вереса М.Я. ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому із врахуванням уточнених позовних вимог просить ухвалити рішення яким заборонити ОСОБА_2 використовувати самостійно чи передавати в користування третім особам приміщення житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , для ведення (здійснення) підприємницької діяльності (промислового виробництва) по обробці деревини (за кодом КВЕД 16:23; виробництво дерев`яних конструкцій та столярних виробів).

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15 квітня 1994 року, згідно договору дарування, позивач отримала в дар житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де по даний час проживає зі своєю сім`єю.

Відповідач ОСОБА_2 , який проживає по сусідству, за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю сім`єю облаштував у житловому будинку деревообробні станки для здійснення промислового виробництва.

Відповідач, встановивши деревообробні станки на першому поверсі житлового будинку, щоденно займається виготовленням столярних виробів та дерев`яних меблів, їх складових, щоденно фарбує такі вироби використовуючи легкозаймисті фарби та лаки.

Для здійснення промислового виробництва, відповідачем ОСОБА_2 використовуються професійні фрезерні та фугувальні станки, циркулярка, рейсмус, робота на яких постійно супроводжується дуже голосним та неприємним звуком. Відстань від об`єкту деревообробного виробництва до земельної ділянки позивача становить близько семи метрів, а до вікон будинку - 13 метрів. Дерев`яний пил та сморід від діяльності відповідача потрапляє та поширюється по всій території господарства ОСОБА_1 . Крім того, такий дерев`яний пил та неприємний різкий запах потрапляє в будинок позивача. У зв`язку з наведеним, позивач позбавлена можливості провітрити кімнати у будинку, постійно (щотижня), повинна вимивати свій будинок від пилюки яка утворюється від деревообробної діяльності відповідача. Від постійного різкого шуму, неприємного та різкого запаху, дерев`яного пилу, позивач не має змоги нормально користуватись як плодами які виростають на городі, так і нормально жити у своєму будинку. Так, плоди ягід, які вирощуються на городі, постійно покриті дерев`яним дрібним пилом, та від таких плодів чути запах лако-фарбових матеріалів. Позивач, у зв`язку із такою діяльністю відповідача, не може відкрити вікна у своєму будинку для провітрювання. ЇЇ земельна ділянка, трава, зелені насадження, зі сторони відповідача, постійно покриті дерев`яною пилюкою, та є липкими із-за лако-фарбових випарів. Вікна будинку та і сам будинок зі сторони відповідача також покритий дерев`яною пилюкою та є липким із-за лако-фарбових випарів.

Позивач працює вчителем молодших класів Монастириської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів. В силу специфіки своєї роботи, повинна постійно готуватись до навчання учнів, перевіряти роботи учнів, готувати різного роду програми, тощо. Однак, в силу постійного гучного (сильного) звуку, їй важко зконцентруватись, що суттєво впливає на час виконання нею підготовчих робіт для навчання учнів. Окрім того, систематичний постійний різкий звук, істотно впливає на стан здоров`я позивача, адже вона не в змозі нормально відпочити.

Діяльність відповідача ОСОБА_2 , що пов`язана з виготовленням столярних виробів та дерев`яних меблів, здійснюється не тільки в день, а і в вечері, що в свою чергу не дає позивачу та її сім`ї змоги виспатись, що призводить до порушення її права на сон. Через господарську діяльність відповідача, у позивача ОСОБА_1 погіршився стан її здоров`я, у зв`язку із чим вона неодноразово зверталась за медичною допомогою.

Вказані дії відповідача ОСОБА_2 впливають на стан здоров`я позивача, та порушують її право на приватне життя.

Позивач неодноразово намагалась у добровільному порядку вирішити вказану проблему із відповідачем, однак, останній своєї вини у таких діях не вбачає та свідомо ігнорує її прохання.

Крім того, використання відповідачем та його сином земельної ділянки по АДРЕСА_1 для промислового виробництва по виготовленню меблів заборонено Законами та нормативними актами, зокрема ч.1 ст.383 ЦК України.

Зважаючи на те, що відповідач зі своєю сім`єю систематично, щоденно продовжує займатись біля будинку позивача промисловим виробництвом, таке виробництво істотно впливає на екологічний стан довкілля та здоров`я її сім`ї, тому позивач була змушена неодноразово звертатись у інші органи за захистом своїх прав.

Так, 02 липня 2018 року, комісія, в складі представників Монастириської міської ради, провела обстеження будинку відповідача, та встановила, що столярна майстерня складається із двох окремих кімнат, розміщена на першому поверсі житлового будинку, який належить ОСОБА_2 . Майстерня знаходиться на відстані 7,2 метра від межі суміжної ділянки та 13,4 м. до житлового будинку ОСОБА_7 (чоловіка позивача). В столярній майстерні підприємець виготовляє столярні вироби з обрізної деревини з проведенням лакофарбових робіт. У майстерні обладнано витяжну систему, яка виведена на вулицю, на відстані 14 м. від межі ОСОБА_7 .

Таким чином, у зв`язку із діями відповідача, систематично та тривалий час порушується право позивача, визначене ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - право на приватне життя.

Вважає, що відповідач ОСОБА_2 використовує земельну ділянку не за цільовим призначенням, порушує вимоги законодавства про охорону довкілля, порушує права позивача, як власника суміжної земельної ділянки та землекористувача, а також правила добросусідства.

На думку позивача, ефективним захистом порушеного права в даному випадку, буде заборона відповідачу ОСОБА_2 займатись підприємницькою діяльністю по обробці деревини (за кодом КВЕД 16.23) в межах, що становлять менше 50 м. від її житлового будинку. Права відповідача в даному випадку щодо здійснення підприємницької діяльності не будуть порушені, так як останній має змогу, проводити таку діяльність у інших приміщеннях, які знаходяться по АДРЕСА_1 та розміщені за 50 м від житлового будинку позивача.

В ході розгляду справи, позивач змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 , виданого Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Тернопільській області від 17.05.2019 року.

Позивач ОСОБА_1 та її представник Білан А.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вказує, що позовна заява не підлягає до задоволення, оскільки він будь-якою підприємницькою діяльністю по обробці деревини (за кодом КВЕД 16.23; виробництво дерев`яних конструкцій та столярних виробів) не займається з 10.05.2019 року, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Про те, що він чи його син - ОСОБА_3 на даний момент займаються підприємницькою діяльністю, використовують професійні фрезерні та фугувальні станки, циркулярку, рейсмус, позивачем не доведено та не надано будь-яких доказів. Так само, позивачем не доведено будь-якими доказами, про те, що він забруднює пилом та неприємними запахами навколишнє середовище, порушив чи порушує будь-які санітарні норми допустимого шуму в житловому фоні як в денний так і в нічний час доби.

Свої побутові приміщення відповідач використовує для обслуговування свого будинку, прибудинкової території та для власних потреб, будь-яких правил співжиття та будь-яких санітарних норм щодо пилу, звуку та запаху не порушує. Всі доводи позивача вважає надуманим та не обгрутованими будь-якими фактами.

Син відповідача - ОСОБА_3 також користується побутовими приміщеннями за адресою АДРЕСА_1 , оскільки він проживає та зареєстрований за вказаною адресою. Щодо того, що син відповідача - ОСОБА_3 займається підприємницькою діяльністю відповідач не заперечує, однак він здійснює свою підприємницьку діяльність за іншою адресою - АДРЕСА_3 , про що свідчить договір про користування приміщенням для ведення господарської діяльності. Вважає, що акт від 02.07.2018 року Монастириської міської ради, не відображає тієї обстановки, яка була станом на 02.07.2018 року, оскільки підприємницькою діяльністю відповідач не займається та будь-якої столярної майстерні у нього зараз немає, тому у задоволенні позову просить відмовити.

Представник відповідача - адвокат Верес М.Я. в судовому засіданні пояснив, що обставини зазначені у позовній заяві не відповідають дійсності та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Відповідач на даний час не є суб`єктом підприємницької діяльності та жодного промислового виробництва за адресою: АДРЕСА_1 не здійснює. Син відповідача - ОСОБА_3 здійснює підприємницьку діяльність за іншою адресою, на підтвердження чого надав суду копію договору про безоплатне користування приміщенням від 03.05.2019 року, за адресою АДРЕСА_3 . Вважає, що факт порушення прав позивача як власника суміжної земельної ділянки, зокрема рівень шуму та пилу, має підтверджуватись засобами вимірювальної техніки, які в матеріалах справи відсутні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, про розгялд справи за його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити, оскільки вважає його безпідставним.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування від 15.04.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Монастириської державної нотаріальної контори.

Сусідня земельна ділянка, яка граничить із ділянкою позивача ОСОБА_1 , та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить відповідачу ОСОБА_2 , на якій розміщений житловий будинок.

Позивач вказує, що відповідач ОСОБА_2 у своєму житловому будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 , здійснює господарську діяльність з виготовлення столярних виробів та дерев`яних меблів, їх складових, а також їх лакуванням та фарбуванням.

Також позивач в судовому засіданні вказала, що у зв`язку з господарською діяльністю відповідача ОСОБА_2 , у неї погіршився стан здоров`я, тому вона неодноразово зверталась за медичною допомогою, у зв`язку із захворюванням дихальних шляхів.

На підтвердження вищезазначених доводів, позивач надала суду Акт від 02.07.2018 року, затверджений міським головою м.Монастириська А.О. Старухом, згідно якого, комісією Монастириської міської ради в складі голови комісії Гладиша А.С. , членів комісії: Батіг В.І. , Головачук Н.Я. , Смей О.В. , Безущак О.М. , Андрусів Л.З. , Микитчак М.В. встановлено, що на першому поверсі житлового будинку, який належить ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , облаштовано столярну майстерню. Майстерня складається з двох кімнат та знаходиться на відстані 7,2 м. від межі суміжної ділянки та 13,4 м. до житлового будинку ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ). В столярній майстерні підприємець ОСОБА_2 виготовляє столярні вироби з обрізної деревини з проведенням лакофарбових виробів. У майстерні обладнано витяжну систему, яка виведена на вулицю, на відстані 14 м. від межі ОСОБА_7 . На вікнах розміщено побутові вентилятори. Фарбування готових виробів проводиться з використанням масляних восків, акриловими лаками, олійними фарбами, на які є висновки санітарно-епідеміологічної інспекції. Для склеювання дерев`яних деталей використовується столярний клей.

Як вбачається з відповіді Монастириського районного управління ГУ Держпродспоживслужби в Тернопільській області №01-27/57 від 12.07.2018 року, діяльність підприємця ОСОБА_2 суперечить вимогам ДСП 173-96 «Державні санітарні правила планування та забудови населених місць», оскільки виробничі процеси: деревообробка на верстатах та лакофарбувальні роботи, вимагають організації санітарно-захисної зони розміром не менше 50 метрів.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_17 , виданої Монастириським центром первинної медико-санітарної допомоги від 28.09.2018 року, позивачу ОСОБА_17 встановлено, зокрема, діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень гр.А.

Так, ч. 1 ст. 50 Конституції України зазначено, що кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Частиною 1 ст. 270 ЦК України визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа мас право на безпечне для життя і здоров`я довкілля.

Гарантування екологічно безпечного середовища для життя і здоров`я людини, згідно з п. "б" ч. 1 ст. З ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища", визнано одним із основних принципів охорони навколишнього природного середовища.

Пунктом "а" ч. 1 ст. 9 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено моє право на безпечне для мого життя та здоров`я навколишнє природне середовище.

Охорона навколишнього середовища населених пунктів повинна забезпечуватись комплексом захисних заходів планувального, технологічного, санітарно- технічного і організаційного характеру з метою створення сприятливих умов проживання, праці та відпочинку населення, збереження і зміцнення здоров`я теперішнього і прийдешніх поколінь (п. 8.1. Наказу МОЗ України № 173 від 19.06.1996 року "Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів").

Частиною 2 ст. 273 ЦК України зазначено, що юридичні особи, їх працівники, окремі фізичні особи, професійні обов`язки яких стосуються особистих немайнових прав фізичної особи, зобов`язані утримуватись від дій, якими ці права можуть бути порушеними.

З метою забезпечення оптимальних умов життєдіяльності людини в районах житлової забудови, масового відпочинку і оздоровлення населення при визначенні місць розміщення нових, реконструкції діючих підприємств та інших об`єктів, які впливають або можуть впливати на стан атмосферного повітря, встановлюються санітарно-захисні зони (ч. 1 ст. 24 ЗУ "Про охорону атмосферного повітря").

Частиною 2 ст. 10 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища" зазначено, що діяльність, що перешкоджає здійсненню права громадян на безпечне навколишнє природне середовище та інших їх екологічних прав, підлягає припиненню в порядку, встановленому цим Законом та іншим законодавством України.

Абзацом 1 п. 5.4. Наказу МОЗ України № 173 від 19.06.1996 року "Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів" зазначено, що промислові, сільськогосподарські та інші об`єкти, що є джерелами забруднення навколишнього середовища хімічними, фізичними та біологічними факторами, при неможливості створення безвідходних технологій повинні відокремлюватись від житлової забудови санітарно-захисними зонами.

Згідно класу 5 додатку № 4 "виробництва по обробці деревини" Наказу МОЗ України № 173 від 19.06.1996 року "Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів", санітарно захисна зона становить - 50 м.

Згідно положень ч. 4 ст. 41 Конституції України та ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Як вбачається з відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області вих.№-01-07.2/3568-19 від 25.11.2019 року, Монастириським районним управлінням ГУ Держпродспоживслужби в Тернопільській області, в складі комісій неодноразово констатовано використання ділянки та приміщень не за цільовим призначенням, а також недотримання розмірів санітарно-захисної зони від деревообробного цеху, що облаштований в приміщеннях цокольного поверху житлового будинку ОСОБА_2 .

Відповідно до акту розгляду заяви ОСОБА_7 від 05.08.2020 року, затвердженого міським головою А.О. Старуха, комісією у складі голови - Ділая Р.М., секретаря комісії - Микулича В.В. члена комісії : Безущак О.М. , було здійснено виїзд для розгляду усної скарги жителя АДРЕСА_2 - ОСОБА_7 . По прибуттю до господарства ОСОБА_7 , комісією було встановлено, що на території ОСОБА_3 , який проживає в АДРЕСА_1 , було чутно характерний шум промислових станків.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 здійснював господарську діяльність за КВЕД 16.23 (виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів (основний) та знятий з обліку 10.05.2019 року.

Як вбачається з відповіді Державної екологічної інспекції України №203/2.5/3.-3-20 від 11.01.2020 року, за інформацією Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, 05.12.2018 року здійснено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ПП ОСОБА_2 , який здійснював виробничу діяльність з виготовлення дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів, за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами перевірки встановлено, що ПП ОСОБА_2 здійснював господарську діяльність за відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. За результатами перевірки складено відповідний акт та надано обов`язковий до виконання припис від 05.12.2018 року №1.1-184243 про усунення виявлених порушень з терміном виконання до 05.04.2019 року.

Інспекцією 10.05.2019 року здійснено виїзд до суб`єкта господарювання, з метою проведення позапланового заходу державного нагляду, в частині виконання припису №1.1-184243 від 05.12.2018 року, однак ОСОБА_2 не допущено державних інспекторів з охорони навколишнього природного середовища до проведення планового заходу державного нагляду, про що складено акт про відмову у проведенні перевірки від 10.05.2019 року.

Факт здійснення відповідачем ОСОБА_2 господарської діяльності (промислового виробництва) з виготовлення столярних виробів, підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

Так, допитаний в якості свідка ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що він знайомий із чоловіком позивача - ОСОБА_7 . Часто приходить до нього в гості, близько одиного-двох разів на тиждень, та неодноразово чув, що зі сторони житлового будинку ОСОБА_3 , який проживає по сусідству, чути шум станків та літає деревообробна пилюка, а також чути неприємний запах.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що влітку 2019 року, протягом місяця часу він робив дах у житловому будинку чоловіка позивача - ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_2 . Під час роботи чув постійний шум та неприємний запах ацетону та лаку. Шум йшов зі сторони сусіднього житлового будинку, що розташований ліворуч від житлового будинку ОСОБА_7 . Оскільки свідок є столярем та працював 10 років в столярному цеху, вказав, що шум був саме від деревообробних станків, зокрема фрези, рейсмуса. Шум було чутно від ранку до вечора, з 09:00 до 17:00 год. з невеликими перервами.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що літом 2019 року накривав дах у житловому будинку ОСОБА_7 , працював протягом 2-3 тижнів. Під час роботи чув запах фарби та лаку, шум електричних моторів. Працювали до 18:00-19:00 год. вечора, іноді і до 21:00 год. вечора, майже кожного дня. Шум було чутно зі сторони сусіднього будинку, що розташований ліворуч, від житлового будинку ОСОБА_7 .

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідача ОСОБА_2 виключено з зазначеного реєстру, однак попри це, останній продовжує використовувати земельну ділянку та житловий будинок, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , для ведення господарської діяльності з виготовлення столярних виробів та дерев`яних меблів, їх лакування та фарбування, що також підтверджується дослідженими в судовому засіданні дисками з відеозаписами, що здійснювались на портативні засоби, на яких зафіксовано факт систематичного винесення з цокольного поверху житлового будинку відповідача ОСОБА_2 готових виробів з дерева, систематичне занесення в приміщення деревообробного цеху (цокольне приміщення житлового будинку) деревини. На вказаних відеозаписах зафіксовано також роботу побутових вентиляторів, деревообробних станків, а також зайнятість у такому виробництві відповідача та третьої особи.

У зв`язку з наведеним, суд критично оцінює доводи представника відповідача - адвоката Вереса М.Я. про те, що факт здійснення відповідачем діяльності з виготовлення столярних виробів, дерев`яних меблів та порушення прав позивача як власника суміжної земельної ділянки, не підтвержується жодними доказами та є надуманим, оскільки вказані доводи спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, перевіреними на їх належність та допустимість.

У заяві про уточнення позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 здійснює свою господарську діяльність разом із сином - ОСОБА_3 , якого залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Так, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_3 який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , здійснює господарську діяльність за КВЕД 16.23 (виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів (основний).

Представник відповідача - адвокат Верес М.Я. в судовому засіданні зазначену обставину заперечив, вказавши, що син відповідача - ОСОБА_3 здійснює підприємницьку діяльність за іншою адресою, на підтвердження чого надав суду копію договору про безоплатне користування приміщенням від 03.05.2019 року, за адресою АДРЕСА_3 .

При цьому, доводи відповідача та його представника - адвоката Вереса М.Я. про те, що син відповідача - ОСОБА_3 здійснює підприємницьку діяльність за адресою АДРЕСА_3 , суд оцінює критично, оскільки факт наявності договору про безоплатне користування приміщенням, що розташоване за вищевказаною адресою, сам по собі за відсутності інших доказів не може беззаперечно свідчити про те, що приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_3 , використовується відповідачем та його сином саме для виробництва дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів. Будь-яких інших доказів, підтверджуючих зазначені доводи стороною відповідача суду надано не було.

Також суд вважає слушними посилання представника позивача - адвоката Білана А.М. на ту обставину, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що ФОП ОСОБА_23 , міг виступати стороною при укладенні даного договору від 03.05.2019 року, тобто відсутні дані про те, чи є він власником вказаного приміщення та чи має право укладати будь-які договори, з приводу користування вказаним приміщенням.

При цьому, з технічного паспорту на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , вбачається, що на першому поверсі житлового будинку зазначено наступні приміщення, а саме: кладова площею 18,7 м. кв.; майсерня площею 54,9 кв. м.; кладова площею 27,9 кв.м.; котельня площею 5,5 м.кв.; коридор площею 3,0 кв. м.

Всі вище перелічені приміщення відносяться до допоміжних приміщень житлового будинку, які призначені для забезпечення експлуатації будинку чи побутового і культурного обслуговування за місцем проживання.

Позивач вказує, що відповідач використовує допоміжні приміщення житлового будинку з метою зайняття підприємницькою діяльністю (промисловим виробництвом), за КВЕД 16.23 (виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів (основний).

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях B «Добувна промисловість та розроблення кар`єрів», C «Переробна промисловість», D «Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря», E «Водопостачання; каналізація, поводження з відходами» та F «Будівництво».

З відомостей, які містяться в державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 здійснював свою діяльність за кодом КВЕД 16.23 яка відноситься до секції "С". Також, встановлено, що третя особа - ОСОБА_3 здійснює свою діяльність за кодом КВЕД 16.23 яка також відноситься до секції "С".

Зі змісту відповіді голови Монастириської міської ради Старуха А.О. від 24.09.2018 р. вбачається, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 призначена (цільове призначення) для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно положень ч. 4 ст. 41 Конституції України та ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Частиною 1 ст. 320 ЦК України зазначено, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків встановлених законом.

Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншим нормативно-правовим актами, і призначена для постійного у ній проживання (ст. 380 ЦК України).

Частиною 1 ст. 383 ЦK України зазначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не мас права використовувати його для промислового виробництва.

Крім того, ст. 6 ЖК України визначає, що жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше (ч. 1 ст. 104 ЗК України).

Частиною 1 ст. 91 ЗК України, зокрема, передбачено, що власники земельних ділянок зобов`язані: забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 використовує земельну ділянку та житловий будинок, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , для ведення господарської діяльності (промислового виробництва) з виготовлення столярних виробів та дерев`яних меблів, їх лакування та фарбування без дотримання санітарно-захисної зони розміром не менше 50 метрів, що також суперечить вимогам ч.1 ст.383 ЦК України. Крім того, внаслідок ведення відповідачем господарської діяльності біля житлового будинку позивача, систематично та тривалий час порушується її право, визначене ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - право на приватне життя, що також з огляду на встановлений позивачу діагноз - хронічне обструктивне захворювання легень гр.А., негативно впливає на стан її здоров`я.

Відомості про те, що відповідач ОСОБА_2 має право на використання допоміжних приміщень житлового будинку з метою зайняття підприємницькою діяльністю (промисловим виробництвом), в матеріалах справи відсутні.

При цьому, наявну в матеріалах справи відповідь Монастириського ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області №5142/111/01/2019 від 14.11.2019 року, суд оцінює критично, оскільки жодних даних, підтверджуючих факт притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, позивачем суду не надано. Крім того, на спростування вказаних обставин, представник відповідача надав суду копію постанови Монастириського районного суду від 08.02.2019 року та рішення Монастириського районного суду від 26.02.2020 року.

Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Частиною 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

В своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (п. 58, Рішення від 21.07.2011 року, справа "Гримковська проти України", заява № 38182/03) вказав наступне, - "Посилаючись на свою усталену практику (див., серед інших джерел, рішення від 9 грудня 1994 року в справі «Лопез Остра проти Іспанії» (Lopez Ostra v. Spain), Series A, № 303-C; та від 10 грудня 2011 року в справі «Дубецька та інші проти України» (Dubetska and Others v. Ukraine), заява № 30499/03, пункти 105-108), Суд повторює, що, якщо (як у цій справі) справа стосується екологічної небезпеки, небезпідставна скарга за статтею 8 може виникнути лише тоді, коли відповідна загроза сягає такого рівня, що призводить до значного погіршення здатності заявника користуватись своїм житлом, мати приватне та сімейне життя. Оцінка такого мінімального рівня є відносною і залежить від усіх обставин справи, таких як інтенсивність і тривалість шкідливого впливу та його фізичний і психологічний наслідок для здоров`я людини та якості її життя."

27 червня 2003 року Парламентська асамблея Ради Європи прийняла Рекомендацію 1614 (2003) про навколишнє середовище та права людини. У відповідному положенні цієї рекомендації передбачено: "9.9. Асамблея рекомендує Урядам країн-членів: забезпечити належний захист життя, здоров`я, сімейного та приватного життя, фізичної недоторканості і приватної власності осіб відповідно до статей 2, 3 та 8 Європейської конвенції про права людини та статті 1 Додаткового протоколу до неї, також звертаючи особливу увагу на необхідність охорони навколишнього середовища; визнати в національному законодавстві, бажано на конституційному рівні, право людини на здоров`я, життєздатне та належне навколишнє середовище, що включає об`єктивний обов`язок держав захищати навколишнє середовище; гарантувати процесуальні права осіб на доступ до інформації, участі громадськості у прийнятті рішень і доступ до правосуддя з питань охорони навколишнього середовища, передбачених Орхуською Конвенцією".

Орхуська конвенція ратифікована Законом України №832-ХІVвід 06.07.1999,є міжнародним договором, який встановив зобов`язання держав у сфері доступу до правосуддя в екологічних справах. Тому її положення відповідно до статті 9 Конституції України є нормами прямої дії, а положення національного законодавства про процедури і механізми судового захисту порушених екологічних прав та інтересів можуть їх конкретизувати.

Пунктом 3 статті 9 Орхуської конвенції на її Договірні Сторони покладається зобов`язання, зокрема, забезпечувати доступ громадськості до процедур оскарження дій та бездіяльності державних органів і приватних осіб, що порушують вимоги національного екологічного законодавства. Орхуська конвенція забезпечує доступ до правосуддя як на підставі власних положень, так і в порядку забезпечення дотримання національного природоохоронного законодавства.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії яка порушує право (ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Частиною 2 ст. 10 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища" зазначено, що діяльність, що перешкоджає здійсненню права громадян на безпечне навколишнє природне середовище та інших їх екологічних прав, підлягає припиненню в порядку, встановленому цим Законом та іншим законодавством України.

Частиною 3 ст. 11 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища", визначено, що порушені права громадян у галузі охорони навколишнього природного середовища мають бути поновлені, а їх захист здійснюється в судовому порядку відповідно до законодавства України.

Враховуючи наведені обставини справи та доводи сторін, суд вважає, доведеним факт порушення прав позивача ОСОБА_1 зі сторони відповідача ОСОБА_2 , тому вимога позивача щодо встановлення заборони відповідачу ОСОБА_2 використовувати самостійно чи передавати в користування третім особам приміщення житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , для ведення (здійснення) підприємницької діяльності (промислового виробництва) по обробці деревини, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає задоволенню тому, з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , про припинення дії, яка порушує право - задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 використовувати самостійно чи передавати в користування третім особам приміщення житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , для ведення (здійснення) підприємницької діяльності (промислового виробництва) по обробці деревини (за кодом КВЕД 16:23; виробництво дерев`яних конструкцій та столярних виробів).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя В. М. Іванчук