Справа№592/8904/20
Провадження №2/592/2692/20

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:

головуючого - судді Шияновської Т.В.,

з участю секретаря судового засідання - Чайки Т.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що з 22 травня 2019 року по 05 лютого 2020 року перебував в трудових відносинах з АТ Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання, працював на посаді електрозварювальника ручного зварювання 4 розряду в цеху №14; звільнений наказом №710/ВК від 05 лютого 2020 року за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. В день звільнення відповідачем не виплачена заборгованість по заробітній платі в розмірі 47 053.73 грн., компенсація за невикористану щорічну відпустку в розмірі 10 069.37 грн., вихідна допомога в розмірі 42 113.84 грн. Також відповідачем не було сплачено за нього єдиний внесок за період з травня 2019 року по лютий 2020 року, внаслідок чого вказаний період йому не зараховано до пенсійного стажу, а розмір виплати по безробіттю нараховується в мінімальному розмірі, що становить 650-1000 грн. В захист своїх порушених прав позивач звертався до різних державних органів та адміністрації АТ Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання.

Несплатою відповідачем заробітної плати та належних виплат при звільненні позивачеві були завдані моральні та фізичні страждання, оскільки був порушений звичайний уклад його життя, він втратив нормальні життєві зв`язки, змушений економити на харчах та одязі, не має можливості вчасно і в повному обсязі розрахуватися за комунальні послуги, медичні послуги, живе на кредитні кошти та пенсію своєї матері, що, в свою чергу, є приниженням його честі та гідності, втратою престижу та ділової репутації серед співпрацівників, знайомих, друзів та родичів.

За таких обставин, позивач просить стягнути з АТ Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

Ухвалою суду від 03 серпня 2020 року позивач був звільнений від сплати судового збору, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

В наданому відзиві на позовну заяву відповідач АТ «Сумське машинобудівне наукововиробниче об`єднання» вказує на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки доказів спричинення товариством ОСОБА_1 моральної шкоди не надано, а заборгованість по заробітній платі і середньому заробітку стягнуто рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 липня 2020 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засідання позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

Частина 3 ст.2 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час судового розгляду встановлено, що позивач ОСОБА_1 в період часу з 22 травня 2019 року по 05 лютого 2020 року працював в АТ Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання, що підтверджується записами в його трудовій книжці. Згідно наказу №710/ВК від 05 лютого 2020 року позивач звільнений за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч.3 ст.38 КзпП України. (а.с. 7,10)

Як вбачається зі змісту розрахункових листів по заробітній платі, а також рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 липня 2020 року, що АТ Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання не виплатило позивачу у строки, визначені ч.1 ст.116 КзпП України, заробітну плату за листопад, грудень 2019 року, січень та лютий 2020 року в розмірі 47 053.73 грн., вихідну допомогу в розмірі 42 113.84 грн. та компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 10 699.37 грн. (а.с.6, 24-25)

Положеннями статті 237-1 Кодексу Законів про працю України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 14.12.2016 у справі № 428/7002/14-ц, зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із вказаною статтею є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що згідно статтею 237-1 КзпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Верховний Суд у постанові від 18.01.2018 у справі № 362/7161/15-ц зазначив: враховуючи, що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин справи, висновок суду про стягнення грошового еквівалента моральної шкоди є правильним.

Вказаний висновок Верховного Суду враховується судом при вирішення даного позову на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 вказаної статті) .

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Факт порушення права позивача на своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат при звільненні дійсно створює емоційне напруження та призвело до його душевних страждань, а також вимагає вчинення додаткових зусиль на пошук джерел для проживання. Позбавляючи позивача належної йому заробітної плати відповідач змінив звичайний образ життя позивача, створив додаткові перешкоди в житті, які згодом виразились в приниженні честі, гідності, втратою престижу та ділової репутації через нестачу коштів, необхідних для проживання, харчування, лікування, оплати за комунальні послуги.

На підставі викладеного та враховуючи розмір заборгованості відповідача, необхідність позивача звертатись з вимогами про виплату заробітної плати до відповідача та державних установ за захистом свого порушеного права, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 500,00 (п`ятсот) грн., що відповідає вимогам розумності та справедливості.

При цьому, доводи відповідача щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди не заслуговують на увагу суду, оскільки дослідженими в судовому засіданні наданими позивачем належними та допустимими докази (копією судового рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, копіями офіційного листування позивача з Пенсійним Фондом України, з Офісом Генерального прокурора, з прокуратурою Сумської області, з Сумським обласним центром зайнятості, з управлінням Держпраці в Сумській області, з ГУ ДПС у Сумській області, з адміністрацією АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», повідомленням викликом щодо наявності заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або постачання гарячої води) доведено факт порушення права позивача на своєчасну виплату заробітної плати та заподіяну йому цим моральну шкоду.

Згідно ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з частковим задоволенням позову, оскільки позивач при подачі вказаного позову був звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 23 ЦК України, ст.ст.116, 237-1 КЗпП України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання (м. Суми, вул. Горького, 58, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 500,00 (п`ятсот) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання (м. Суми, вул. Горького, 58, ) на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Шияновська