У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

31.08.2020 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я., розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Києво-Святошинський районний центр зайнятості про встановлення факту припинення трудового договору,-

в с т а н о в и в:

До суду звернулась ОСОБА_1 із заявою про встановлення юридичного факту.

Заяву обґрунтовує тим, що 02 грудня 2008 року між нею та фізичною особою-суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) укладено безстроковий трудовий договір №3, згідно якого її було прийнято на посаду продавця непродовольчих товарів, про що у її трудовій книжці зроблено запис №14. 02 грудня 2008 року цей договір був зареєстрований у Сімферопольському міському центрі зайнятості.31 грудня 2014 року даний трудовий договір №3 було розірвано з її ініціативи згідно з вимогами ст. 38 КЗпП України, про що у її трудовій книжці зроблено запис №15, проте з реєстрації у Сімферопольському міському центрі зайнятості знятий він не був.В подальшому вона переїхала з м. Сімферополь, який став окупованою територію України, до с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області. Її трудовакнижка залишилася у фізичної особи-суб`єкти підприємницької діяльності ОСОБА_2 , яка без її відома 15 січня 2015 року прийняла її на посаду продавця непродовольчих товарів на підставі наказу №2 від 15 січня 2015 року. Заявниця просила звернути увагу суду на те, що жодних заяв про прийняття на посаду вона не писала та не мала трудових відносин з даним роботодавцем.В квітні 2019 року вона звернулася до Києво-Святошинського районного центру зайнятості з метою пошуку роботи, проте не змогла скористатися послугами у зв`язку з наявністю діючого безстрокового трудового договору від 02 грудня 2008 року №3, зареєстрованого у Сімферопольському міському центрі зайнятості.

В телефонному режимі ОСОБА_2 пообіцяла вислати їй трудову книжку та примірник трудового договору. В книжці є записи про прийняття її на посаду продавця непродовольчих товарів на підставі наказу №2 від 15 січня 2015 року та про звільнення з цієї посади від 26 лютого 2018 року на підставі наказу №1 від 26.02.2018 року. При чому останній запис зроблено від імені приватного підприємця Російської Федерації ОСОБА_2 (індивідуальний податковий номер 51) та скріплено її печаткою.

Внаслідок того, що місце знаходження роботодавця та центр зайнятості, який реєстрував трудовий договір знаходиться на тимчасово окупованій території України, вона не може розірвати укладений безстроково трудовий договір, а тому стати на облік у центрі зайнятості на законних підставах вона не має можливості, і, як наслідок, працевлаштуватися.

Тому на підставі вищевказаного заявниця ОСОБА_1 просила суд безстроковий трудовий договір, укладений 02 грудня 2008 року між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та фізичною особою -суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрований 02 грудня 2008 року за №3 у Сімферопольському міському центрі зайнятості - визнати таким, що розірваний за її бажанням у відповідності до ст. 38 КЗпП.

Вивчивши матеріали справи, суддя приходить до таких висновків.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Стаття 55 Конституції України закріплює право кожної особи на судовий захист. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді.

Згідно з статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з частиною 2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Згідно з частиною 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Підставами припинення трудового договору є такі обставини, які визначаються законом як юридичні факти для припинення трудового договору.

Трудове законодавство України передбачає єдині загальні підстави припинення трудового договору (ст.36 КЗпП). Для деяких категорій працівників у законодавстві встановлений і ряд додаткових підстав (статті 37, 41 КЗпП та інші законодавчі акти).

При звільненні працівника в трудову книжку повинні вноситися записи про причини (підстави) звільнення відповідно до формулювання їх у законодавстві, з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Всі підстави припинення трудового договору можна класифікувати в залежності від двох критеріїв: 1) виду юридичного факту, який є причиною припинення; 2) волевиявлення яких саме суб`єктів спричинило припинення трудового договору.

За першим критерієм розрізняється припинення трудового договору в зв`язку з певними подіями (закінчення строку договору, смерть працівника), а за другим - у зв`язку з певними юридичними діями: - взаємне волевиявлення сторін; - ініціатива працівника;- ініціатива власника або уповноваженого ним органу; - ініціатива третіх осіб, які не є стороною трудового договору; - порушення правил прийому на роботу.

Таким чином, припинення трудових відносин має виражатись у певній юридичній формі.

Отже, факт існування між заявником та роботодавцем трудового договору обумовлює існування спору про право продовження трудового договору чи його розірвання.

Тобто припинення трудового договору має певні правові наслідки як для заявника, так і для роботодавця, зокрема в частині проведення з працівником усіх необхідних розрахунків.

Зважаючи на викладені положення норм законодавства, матеріали справи та вимоги заяви, суд вважає, що необхідно відмовити у відкритті підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України, оскільки з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а тому дане питання підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 260, 293, 315 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Відмовити у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Києво-Святошинський районний центр зайнятості про встановлення факту припинення трудового договору.

Роз`яснити заявнику її право на звернення до суду із позовом на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: А. Я. Волчко