Справа № 196/792/18
№ провадження 6/196/1/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2020 смт Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої - судді Гудим О.М.,

за участі секретаря - Шевченко Т.І.,

розглянувши подання начальника Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кім Альони Вадимівни про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2019 року начальник Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кім А.В. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, до виконання нею зобов`язання за виконавчим листом №196/792/18, виданим 06.12.2018 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" боргу в сумі 66729,85 грн.

На обґрунтування подання посилається на те, що на примусовому виконанні у начальника Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження № 58461146 з примусового виконання виконавчого листа №196/792/18, виданого Царичанським районним судом Дніпропетровської області від 06.12.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" боргу в сумі 66729,85 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.ст.3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем 22.02.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на даний час боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечит вимогам ч.5 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження".

В ході виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно з інформацією наданої на запити майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Державним виконавцем на адресу боржника надсилалися виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`являлася, про причини неявки не повідомляла.

Отже, рішення суду до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання та не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.441 ЦПК України прохають суд обмежити боржника в праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання останнім зобов`язання згідно виконавчого документа.

Начальник Царичанського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Кім А.В. в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату та час розгляду подання в суді, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд подання у її відсутність суду не надіслала.

Розгляд даного подання, відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України, здійснюється негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Вивчивши матеріали подання та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України та в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Так, п.5 ст. 6 вказаного Закону передбачено, що для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов`язань, але й ухилення від їх виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.19 ч.3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Свобода пересування гарантована ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції), частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно ч. 3 указаної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Схожі висновки ЄСПЛ ще раніше зробив у справі "Ігнатов проти Болгарії" («Ignatov v. Bulgaria», 02.07.2009), де неможливість судового оскарження тривалого обмеження указаного вище права людини, що полягало у забороні видачі закордонного паспорту, була визнана порушенням ст.2 Протоколу до Конвенції та ст. 13 Конвенції.

Отже, забезпечення майнових прав та зобов`язань не може здійснюватись шляхом обмеження основоположних свобод людини.

В судовому засіданні встановлено, що головним державним виконавцем Царичанського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кім А.В. винесно постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №196/792/18, виданого 06.12.2018 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" боргу в розмірі 66729,85 грн. (а.с.7). При цьому, докази отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, а також повідомлення державним виконавцем боржника про направлення даного подання до суду матеріали подання не містять, хоча обов`язок вчинення вказаних дій Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5, покладено саме на державного виконавця.

Крім цього, до подання не додано жодної відповіді на запити державного виконавця щодо встановлення майна належного боржникові, про які вказується в самому поданні.

Також, начальником Царичанського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Кім А.В. не надано наступних доказів: вжиття ним всіх дій, які передбачені Законом України Про виконавче провадження і які спрямовані на погашення боргу, чи вживав державний виконавець в повній мірі заходи для розшуку місця знаходження боржника, нерухомого та рухомого майна боржника, про наявність чи відсутність коштів на рахунках, для належного виконання виконавчого документа та погашення наявного боргу.

До подання не надано і доказів того, що ОСОБА_1 вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання виконавчого документу, що боржник за час виконання виконавчого документу виїжджала за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не з`являється на виклик державного виконавця, не додано довідки, з якої би вбачалося, чи зверталася ОСОБА_1 за отриманням паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що начальник Царичанського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області в поданні посилається на норми нечинного ЦПК України, нова редакція якого діє з 15.12.2017 року, що унеможливлює розгляд справи за правилами чинного процесуального законодавства.

Отже, на думку суду, викладені у поданні начальника Царичанського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області доводи не ґрунтуються на доказах та не дають підстав вважати, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення, оскільки начальник Царичанського РВ ДВС посилається лише на факт наявності у боржника невиконаного зобов`язання, покладеного на нього виконавчим листом, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобов`язань.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність встановлених законом підстав для тимчасового обмеження ОСОБА_1 права на виїзд за межі України, а тому у задоволенні подання начальника Царичанського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.33 Конституції України, ч.ч.2,3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.5 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України, Законом України Про виконавче провадження, ст.ст.258, 260, 353, 354, 441, п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання начальника Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кім Альони Вадимівни про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язання за виконавчим листом №196/792/18, виданим 06.12.2018 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" боргу в сумі 66729,85 грн. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Головуюча О.М. ГУДИМ