ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Деркач Н.М., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз»,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року у справі за позовом Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» про відшкодування шкоди, грошових коштів та витраті, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року Державне підприємство «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» (далі - ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА») звернулось до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» (далі - ПрАТ «ЄСС») про відшкодування шкоди, грошових коштів та витрат.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06 квітня 2016 року близько 13:20 годин відповідач ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ» і порушив правила дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку під час керуванням автомобіля і здійснив ДТП, в результаті якого позивач постраждав, йому завдана матеріальна шкода, пошкоджені автомобілі, за що відповідач ОСОБА_1 був визнаний винним в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності постановою суду. Вказаними діями, пов`язаними з порушеннями правил дорожнього руху, позивачу завдано значну матеріальну шкоду, він поніс витрати та інш.. Страхова компанія не відшкодувала шкоду взагалі, навіть частково, хоча своєчасне звернення до неї позивача було і позивач вважає це не законним, матеріальна шкода повинна відшкодовуватися повністю в межах фактичних витрат на ремонтно-відновлювальні роботи з урахуванням зносу автомобіля і своєчасно. Розрахунок не був проведений. Вважає, що вказану шкоди повинні відшкодовувати відповідачі в межах своєї відповідальності і просив стягнути зі страхової організації не сплачену матеріальну шкоду в межах ліміту відповідальності по полісу з урахуванням передбачених законом витрат та судового збору, а з ОСОБА_1 - не відшкодовувану страховою компанією шкоду - франшизу, решту витрат на ремонт пошкодженого автомобіля позивача і судовий збір, задовольнивши позов у повному обсязі /а.с.3-5/.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року позовні вимоги позивача задоволені: з ПрАТ «ЄСС» на користь ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА» стягнуті 49 000,00 грн в рахунок відшкодування відповідної шкоди та 689,00 грн витрат зі сплат судового збору, а всього - 49 689,00 грн.; з ОСОБА_1 на користь ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА» в рахунок відшкодування шкоди 26 909, 40 грн. та витрати на судовий збір в сумі 689 грн., а всього - 27 598, 40 грн. /а.с.76-80/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПрАТ «ЄСС», подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити в частині задоволення позовних вимог до ПрАТ «ЄСС» та ухвалити нове про стягнення з відповідача страхове відшкодування у розмірі згідно висновку експерта посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 82-84/.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року скасоване в частині стягнення з ПрАТ «ЄСС» на користь ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА» стягнуті 49 000,00 грн в рахунок відшкодування відповідної шкоди та 689,00 грн витрат зі сплат судового збору, а всього - 49 689,00 грн., та провадження в частині відповідних позовних вимог ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА» до ПрАТ «ЄСС» закрите /а.с.105-107/.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року, справу в частині позовних вимог до ПрАТ «ЄСС» направлено до Дніпровського апеляційного суду для продовження розгляду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 квітня 2016 року близько 13:20 години водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номер автомобіля НОМЕР_1 , рухався по пр.Гагаріна в м.Дніпропетровську і в районі електроопори № 837 перед здійсненням маневру - зміні напрямку руху або зменшення швидкості руху автомобіля, не пересвідчився, що це буде безпечно, проявивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діяв таким чином, щоб не завдавати загрози життю та здоров`ю громадян, грубо порушуючи вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, не впорався з керуванням автомобіля, не вжив заходи для зменшення швидкості свого автомобіля і зупинки, виїхав на полосу зустрічного руху, в наслідок чого допустив зіткнення з рухавшимся в тому ж місці по зустрічній смузі по тій же вулиці автомобілем «Субару», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який належить ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА», скоївши ДТП. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав значні ушкодження.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2016 року винним у вказаній ДТП визнано ОСОБА_1 та за ст. 124 КУпАПП його було притягнуто до адміністративної відповідальності в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 грн., постанова не оскаржена і набрала законної сили, штраф сплачено, постанову виконано.

На час вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ» на законних підставах, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ», державний номер НОМЕР_1 застрахована полісом ОСЦПВВНТЗ № АЕ/4429080, який укладено було між ОСОБА_3 та ПрАТ «ЄСС» про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, вказаний поліс мав строк дії з 16 травня 2015 року по 15 травня 2016 року.

В матеріалах справи міститься документальне підтвердження (висновок, кошторис, акт, накладні і інш.), згідно яких вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням його автомобіля «Субару», складає 75 909, 40 грн. (вартість повного відновлювального ремонту цього автомобіля згідно кошторису висновку з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу запчастин автомобіля, які підлягають заміні). Вказані кошти і є фактичними витратами позивача на ремонт його пошкодженого автомобіля, про що суду надано письмові докази.

07 квітня 2016 року позивач звернувся до страхової компанії з повідомленням про страховий випадок /а.с.32/.

16 червня 2016 року позивач звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 75 909, 40 грн. фактично витрачений на відновлення пошкодженого автомобіля. Вказана письмова заява була отримана відповідачем, але до моменту подачі позову до суду страхова компанія не виплатила позивачу вказані суми і навіть не надала належної письмової відповіді на його письмове звернення.

Відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АЕ/4429080 страховий ліміт відповідальності за шкоду заподіяному майну складає 50 000 грн. та 1 000 грн. франшиза.

Згідно статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. При цьому якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із абзацом 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на розмір франшизи, та, крім того, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Отже відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу реальні збитки, тобто збитки, які позивач мусить зробити для відновлення свого права, а саме для відновлення пошкодженого автомобіля в межах встановленого ліміту відповідальності.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення суми страхового відшкодування з ПрАТ «ЄСС» суд першої інстанції виходив з того, що понесені витрати позивачем у зв`язку з відновленням пошкодженого траспортного засобу пілягають с тягненню зі страховой в межах встановленого ліміту відповідальності з врахуванням франшизи. Визначаючи розмір страхового відшкодування суд керувався наданими позивачем видатковими накладними та актом виконаних робіт, які підтверджують фактично сплачену суму страхової виплати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що вони, зокрема, зводяться до незгоди з висновком про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу пошкодженого внаслідок ДТП, в якому виною особою є ОСОБА_1 . Разом з цим, будь-яких належних доказів, які би спростували визначену оцінкою суму матеріальної шкоди відповідачем надано не було. Також відповідач не скористався своїм правом щодо заявлення вимоги про призначення судових експертиз для визначення дійсної вартості шкоди в судовому порядку, висновки яких могли би спростувати заявлену позивачем суму страхового відшкодування. Колегія суддів приходить до висновку, що саме лише посилання в апеляційній скарзі на завищення вартості шкоди не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки дані твердження не підтверджені належними та допустими доказами, що є обов`язковим в силу процесуального закону.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази згідно вимог ст.ст.77 - 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

З огляду на викладене та враховуючи, що судом встановлено та не спростовано сторонами обставини відносно того, що вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу пошкодженого внаслідок ДТП складає 75 909, 40 грн. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відшкодування завданої позивачу шкоди страховою компанією в межах встановленого в полісі ліміту відповідальності з врахуванням суми франшизи.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку що суд першої інстанції належним чином перевірив фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про задоволення заявлених позовних вимог до ПрАТ «ЄСС».

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року в частині позовних вимог до ПрАТ «ЄСС» підлягає залишенню без змін.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року в частині позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Н.М. Деркач

М.О. Макаров