У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2020 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючої судді Яровенко Н.О. розглянувши в письмовому проваджені заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Разом з позовною заявою представником позивача було подано заяву про забезпечення позову в якій просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 12809, вчиненого 23 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем.

Позивач мотивує заяву тим, що позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису призведе до ускладнення чи унеможливлення поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернулась до суду, оскільки існує ризик того, що до моменту вирішення справи в суді приватним виконавцем буде вже проведене стягнення коштів в повному обсязі, таким чином позивач просить забезпечити позов вище зазначеними способами.

У відповідності до ч. 4 ст. 153 ЦПК України, сторони в судове засідання не викликались.

Розгляд цього питання проводиться без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження без проведення судового засідання, що відповідає положенням ч. 13 ст. 7 ЦПК України. Фіксування судового процесу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Пунктом 2, 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії та зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Постановою ПВС України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» п. 4 роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Оцінивши наведені обставини, підтверджені доказами представника позивача, вид забезпечення позову обраний вірно та є співмірним з позовними вимогами, при цьому не порушують справедливе співвідношення негативних наслідків від вжиття заходу забезпечення з наслідками при задоволенню позову або у його відмові.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд вважає, що права відповідача та третіх осіб порушені, в зв`язку з застосування заходів забезпечення позову, не будуть.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 151-152, 208, 210 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого документу - на підставі виконавчого напису № 12809, вчиненого 23 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем.

Дані боржника: ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Дані стягувача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Фінанс» (Код , адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37- 41, оф. 215).

Копію ухвали направити для відома та виконання Приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Клименку Роману Васильовичу (02002, м. Київ, вул. Ю. Поправки, 6, оф. 31).

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

До суду може бути подана апеляційна скарга на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні при її оголошенні протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали складено 16 жовтня 2020 року.

Суддя Н. О. Яровенко