Справа № 208/5698/20
№ провадження 2-о/208/115/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

28 серпня 2020 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П., розглянув матеріали заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в особі Відділу з питань перерахунків пенсії № 4 управління застосування пенсійного законодавства «про встановлення факту, що має юридичне значення», -

встановив:

28 серпня 2020 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла зазначена заява, за якою ОСОБА_1 , просить:

-встановити факт перебування у шлюбі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.

Заявник ОСОБА_1 прохає встановити факт перебування у шлюбі, у зв`язку з помилково зазначеною датою народження чоловіка - ОСОБА_2 , в свідоцтві про шлюб, а саме « ІНФОРМАЦІЯ_4 », замість « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Відповідно до Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану» одним із завдань цих органів є внесення до актових записів необхідних змін, доповнень та виправлень.

До ситуацій, за яких можуть мати місце внесення змін і доповнень в актові записи цивільного стану належать, зокрема установлення неправильності в актовому записі, відсутність прізвища, імені, по батькові батьків дитини, зміна батьком або матір`ю прізвища, зміна прізвища дитини, зміна прізвища, імені, по батькові, місця і часу народження при усиновленні тощо.

Порядок внесення змін, доповнень врегульовано розділом V Кодексу про шлюб та сім`ю, що зберігає свою чинність у частині, яка не суперечить Сімейному кодексу України, до прийняття спеціального закону, а також Положенням про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 26.09.2002 № 86/5.

Відповідно до наведених нормативно-правових актів виправлення помилок і внесення змін до актових записів цивільного стану при наявності достатніх підстав і при відсутності спору між заінтересованими особами провадиться органами реєстрації актів цивільного стану.

При наявності спору між заінтересованими особами виправлення запису провадиться на підставі судового рішення.

Відповідно до поданої заяви та доказів, відсутній спір між заінтересованою особою, в даному випадку Головним управлінням Пенсійного фонду України в особі Відділу з питань перерахунків пенсії № 4 управління застосування пенсійного законодавства та ОСОБА_1 .

В матеріалах справи відсутні докази та посилання про звернення до відділу реєстрації актів цивільного стану, із заявою «про внесення змін до актового запису» у відповідності до Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану».

У статтях 55, 56 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

За змістом положень статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У п.3 цієї ж постанови зазначено, що якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу. У кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду.

Таким чином, заяво про встановлення факту, що має юридичне значення, повинна відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.ст.175, 177 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.318 ЦПК України.

Таким чином, заявником не вказано причини неможливості виправлення цих помилок в порядку внесення змін до актових записів цивільного стану, а також не додано доказу, який би підтверджував вказану обставину.

Адже внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (частина перша статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Коло осіб, які мають право звертатись із заявою про внесення змін до актових записів цивільного стану визначено законодавством. Це особи, щодо яких було складено актові записи, батьки та законні представники неповнолітніх і недієздатних осіб, спадкоємці померлого.

Порядок внесення змін, доповнень врегульовано розділом V Кодексу про шлюб та сім`ю, що зберігає свою чинність у частині, яка не суперечить Сімейному кодексу України, до прийняття спеціального закону, а також Положенням про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 26.09.2002 № 86/5.

Відповідно до наведених нормативно-правових актів виправлення помилок і внесення змін до актових записів цивільного стану при наявності достатніх підстав і при відсутності спору між заінтересованими особами провадиться органами реєстрації актів цивільного стану.

Крім того, Європейський Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У справі надання повної, детальної інформації щодо заявлених вимог та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Право бути поінформованим про характер і підставу позову потрібно розглядати у світлі права мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо. Від змісту позовної заяви залежать позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Заявником ОСОБА_1 не зазначено причину неможливості виправлення помилок у написанні «дати народження», допущеної при реєстрації актів цивільного стану, а також необхідно подати доказ, який підтверджуватиме вказану обставину.

Також суд звертає увагу, що відповідно до заяви заінтересована особа вказана - Головне управління Пенсійного фонду України в особі Відділу з питань перерахунків пенсії № 4 управління застосування пенсійного законодавства, замість відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану.

В зв`язку із вищевказаними обставинами, суддя вважає за необхідне надати заявникові строк для виправлення вищевказаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, роз`яснивши заянику, що в разі невиконання даної ухвали суду до вказаного строку - заява буде вважатися неподаною і повернута.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в особі Відділу з питань перерахунків пенсії № 4 управління застосування пенсійного законодавства «про встановлення факту, що має юридичне значення» - залишити без руху.

Надати заявнику для усунення зазначених недоліків заяви десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити позивачеві, що згідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо не будуть усунуті недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважаться неподаною і повертається позивачеві.

Згідно до ст.353 ЦПК України, ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя : Івченко Т. П.