Справа №: 272/1316/19
Провадження № 2/272/50/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Брагіна В.І.

секретарях судових засідань Бондаренко Л.М.,Хитоніної М.С.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні цивільну справу № 272/1316/19 провадження № 2/272/673/19 за позовом ОСОБА_1 (адреса проживання : АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( адреса місця реєстрації : АДРЕСА_2 ) про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно,суд,-

встановив :

Позивачка звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до

ОСОБА_2 ( адреса місця реєстрації : АДРЕСА_2 ) про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно.

В обгрунтування своїх вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 ), який постійно до смерті проживав в с. Лісівка Андрушівського району Житомирської області відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивачка та відповідач - діти спадкодавця, відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом, родинні відносини підтверджуються доданими матеріалами.До складу спадщини відносяться земельні ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_3 . Будинок, що розміщений на земельній ділянці по АДРЕСА_3 безпосередньо належить на праві приватної власності на даний час позивачці. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивачка не зверталася.Проте спадкодавець хоча і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , але фактично проживав з позивачкою, що підтвердять сторони та при необхідності свідки в судовому засіданні . В свою чергу ОСОБА_2 хоча і був зареєстрованим із спадкодавцем на час його смерті по АДРЕСА_3 , про те фактично не проживав за відповідною адресою, а тому не вважається таким, що прийняв спадщину. В зв`язку з тим, що позивачка проживала разом із спадкодавицем без реєстрації виникла необхідність встановлення факту спільного проживання в судовому порядку. Проте ОСОБА_4 не взмозі в позасудовому порядку реалізувати свої спадкові права на земельні ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_3 в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджується листом державного нотаріуса Андрушівської державної нотаріальної контори.Земельні ділянки загальною площею 0,56 га., з яких: 0.25 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,31 га. для ведення особистого селянського господарства були передані у власність ОСОБА_3 відповідно до рішення виконавчого комітету Зарубинецької сільської ради від 24.09.1993 року за № 24 із змінами рішенням 16 сесії 7 скликання Зарубинецької сільської ради Андрушівського району.Фактичні розміри спадкових земельних ділянок загальною площею становлять 0,3325 га., з яких: 0.25 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,0825 га. для ведення особистого селянського господарства, підтверджується план-схемою, що виконаний спеціалістами земельного кадастру.Щодо розбіжностей в написанні імені по батькові: ОСОБА_5 слід аргументувати, що дані розбіжності зумовлені впливом російської мови, для якої характерний вищий ступінь редукції ненаголошених голосних, неоднозначною етимологією імені та деякими ареально-говірковими фонетичними особливостями. Ідентифікація таких орфографічно відмінних записів імені та по батькові у документах однієї особи або членів однієї родини грунтується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами. Розбіжності в записах виникли внаслідок неоднозначної мотивації базової твірної основи антропоніма та зумовлені впливом усного мовлення, а тому є ідентичними. (Український правопис, 2007, параграф 101,104; Скрипник Л.Г. , Дзятківська Н.П. Власні імена людей. Словник-довідник. - К.: Наукова думка, 1996, с.315-321).Просила встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_3 , земельну ділянку площею 0,0825 га. для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_3 , як на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засіданні позивачка та її представник не з`явилися, направили заяви про розгляд справи в їх відсутність, заначили, що позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю.

З урахуванням того, що відповідач повністю визнав позов, суд вважає за можливе відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, ухвалити рішення підготовчого судового засідання.

Дослідивши матеріали справи,суд встановив : ІНФОРМАЦІЯ_1 року після смерті ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 ), який постійно до смерті проживав в с. Лісівка Андрушівського району Житомирської області відкрилась спадщина на належне йому майно. Сторони - діти спадкодавця,родинні відносини підтверджуються доданими матеріалами.До складу спадщини відносяться земельні ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_3 . Будинок, що розміщений на земельній ділянці по АДРЕСА_3 безпосередньо належить на праві приватної власності на даний час позивачці. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивачка не зверталася.Проте спадкодавець хоча і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , але фактично проживав з позивачкою, що підтвердять сторони та при необхідності свідки в судовому засіданні . В свою чергу ОСОБА_2 хоча і був зареєстрованим із спадкодавцем на час його смерті по АДРЕСА_3 , про те фактично не проживав за відповідною адресою, а тому не вважається таким, що прийняв спадщину. В зв`язку з тим, що позивачка проживала разом із спадкодавицем без реєстрації виникла необхідність встановлення факту спільного проживання в судовому порядку. Проте ОСОБА_4 не взмозі в позасудовому порядку реалізувати свої спадкові права на земельні ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_3 в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджується листом державного нотаріуса Андрушівської державної нотаріальної контори.Земельні ділянки загальною площею 0,56 га., з яких: 0.25 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,31 га. для ведення особистого селянського господарства були передані у власність ОСОБА_3 відповідно до рішення виконавчого комітету Зарубинецької сільської ради від 24.09.1993 року за № 24 із змінами рішенням 16 сесії 7 скликання Зарубинецької сільської ради Андрушівського району.Фактичні розміри спадкових земельних ділянок загальною площею становлять 0,3325 га., з яких: 0.25 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,0825 га. для ведення особистого селянського господарства, підтверджується план-схемою, що виконаний спеціалістами земельного кадастру.Щодо розбіжностей в написанні імені по батькові: ОСОБА_5 слід аргументувати, що дані розбіжності зумовлені впливом російської мови, для якої характерний вищий ступінь редукції ненаголошених голосних, неоднозначною етимологією імені та деякими ареально-говірковими фонетичними особливостями. Ідентифікація таких орфографічно відмінних записів імені та по батькові у документах однієї особи або членів однієї родини грунтується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами. Розбіжності в записах виникли внаслідок неоднозначної мотивації базової твірної основи антропоніма та зумовлені впливом усного мовлення, а тому є ідентичними. (Український правопис, 2007, параграф 101,104; Скрипник Л.Г. , Дзятківська Н.П. Власні імена людей. Словник-довідник. - К.: Наукова думка, 1996, с.315-321).

Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними.

Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст. 328, 1225, 1265, 1268-1270 ЦК України.

Згідно ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Аналогічні правові висновки містяться в рішенні Апеляційного суду м. Києва від 20.08.2013 р., справа № 22-11122/2013, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.09.2016 р., справа № 505/2085/14-ц, ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 р., ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Згідно статті 328 ч.2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно ч.1п.г ст.81 ЗК України право власності на земельну ділянку громадяни можуть набувати на підставі прийняття спадщини.

Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, встановлює факт, постійного проживання позивача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнає за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_3 , земельну ділянку площею 0,0825 га. для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_3 , як на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи клопотання позивача суд,задовольняючи позов понесені судові витрати з відповідача на її користь не стягує.

Керуючись ст.ст. 328, 1225, 1265, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 4, 76 - 89, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України,суд,-

ухвалив :

Позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 разом ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_4 (адреса проживання : АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_3 , земельну ділянку площею 0,0825 га. для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_3 , як на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 ,померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя:В. І. Брагін