Провадження № 2/643/1683/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2020 року Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Майстренко О.М. , за участю секретаря судового засідання -Постульга О.Г. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд, -

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу реєстраційний № Н8-735 від 03.10.1997 року позивачці ОСОБА_4 на праві приватної власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_2 , житловою площею 27,7 кв.м., загальною площею 45,3 кв.м.

Згідно Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сімї), сформованою адміністратором ЦНАП 24.09.2019, крім власника квартири, в ній зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колишній чоловік позивачки . На момент реєстрації він був громадянином Росії, мав посвідку на постійне проживання в Україні; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка позивачки - з 06.07.2012. Позивач втратила зв`язок зі своїм колишнім чоловіком з 2002 року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.01.2011 по справі № 2-1839/11 шлюб, зареєстрований між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 23 лютого 1995 року в управлінні РАГС м. Арзамаса та Арзамаського району Ніжегородської області, згідно актового запису № 129 розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці присвоєно прізвище ОСОБА_2

Відповідач не цікавиться квартирою , ніякої участі в оплаті по квартирі не приймає, його реєстрація у житловому приміщенні носить формальний характер, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача , позовні вимоги підтримала в повному обсязі. У разі неявки відповідача в судове засідання, просила ухвалити заочне рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, причини не явки суду не повідомив.

За таких обставин, суд зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ч. 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу реєстраційний № Н8-735 від 03.10.1997 року позивачці ОСОБА_4 на праві приватної власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_2 , житловою площею 27,7 кв.м., загальною площею 45,3 кв.м.

Згідно Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сімї), сформованою адміністратором ЦНАП 24.09.2019, в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач втратила зв`язок зі своїм колишнім чоловіком з 2002 року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.01.2011 по справі № 2-1839/11 шлюб, зареєстрований між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 23 лютого 1995 року в управлінні РАГС м. Арзамаса та Арзамаського району Ніжегородської області, згідно актового запису № 129 розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці присвоєно прізвище ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, квартирою не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням йому не чинилися.

Факт не проживання відповідача в спірному житлі підтверджується : постановою від 30.06.2010 року, затвердженою начальником Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, де засвідчено факт звернення позивачки до Московського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області з приводу прийняття заходів щодо розшуку чоловіка. У порушенні кримінальної справи за фактом заяви відмовлено за відсутністю в події складу злочину; листом від 30.09.2019 № 1481 комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка № 11» Харківської міської ради встановлено , що перевіркою електронної та медичної реєстратури закладу охорони здоров`я не виявлено інформації про звернення ОСОБА_2 за медичною допомогою у період з 2015 року до теперішнього час.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, ііористування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Статтею 64 Житлового кодексу УРСР визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім 'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно положень статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідності зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Реєстрація відповідача у спірній квартирі позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися належним нерухомим майном, тягне за собою збільшення вартості комунальних платежів.

В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначено, що місце проживання - житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, дачний будинок тощо), у відповідному населеному пункті або за його межами на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, де особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 , як особа, що не проживає без поважних причин строком більше шести місяців , що відповідно є підставою для зняття його з реєстрації згідно вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 29,319,391, 405 ЦК України, 265, 268, 315-319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Майстренко О.М.