ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті апеляційного провадження

25 серпня 2020 року

м. Харків

справа № 640/13492/19-ц

провадження № 22ц/818/3702/20

провадження № 22ц/818/3703/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Яцини В.Б.,

перевіривши відповідність вимогам закону апеляційної скарги Державної казначейської служби України на рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2019 року в складі судді Лях М.Ю. та додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 січня 2020 року в складі судді Лях М.Ю. по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», Державної казначейської служби України, треті особи: ОСОБА_3 , Департамент Патрульної поліції України Управління патрульної поліції в Харківській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

в с т а н о в и в:

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2019 року та додатковим рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задоволено частково.

На вказані судові рішення поштою 27 травня 2020 року Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 10 червня 2020 року апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишено без руху та апелянту надано строк 10 днів для надання заяви про поновлення строку з зазначенням інших поважних причин пропуску строку та наданням відповідних доказів щодо цього та для оплати судового збору в сумі 3875,46 грн з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 10 червня 2020 року апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишено без руху та апелянту надано строк 10 днів для надання заяви про поновлення строку з зазначенням інших поважних причин пропуску строку та наданням відповідних доказів щодо цього та для оплати судового збору в сумі 3875,46 грн з дня отримання копії цієї ухвали.

Зокрема, в ухвалі зазначено, що рішення ухвалено 28 грудня 2019 року, а додаткове рішення - 30 січня 2020 року.

Проте, Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу поштою 27 травня 2020 року, тобто з порушенням строку на апеляційне оскарження рішень.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України зазначила, що копії судових рішень службою отримано лише 10 лютого 2020 року та надала відповідні докази щодо цього.

Також, Державна казначейська служба України як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень, посилалась на запровадженням карантину та внесенням змін до ЦПК України щодо продовження відповідних строків на строк дії карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11 березня 2020 року № 211, відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року, Кабінет Міністрів України постановив установити з 12 березня 2020 року на усій території України карантин.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року, розділ XII «Прикінцеві положення» доповнити пунктом 3 такого змісту: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, якщо рахувати з 10 лютого 2020 року, то строк на апеляційне оскарження судових рішень у Державної казначейської служби України закінчився 10 березня 2020 року, а дію карантину на усій території України запроваджено лише з 12 березня 2020 року. Проте, Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу поштою лише 27 травня 2020 року.

Інших причин пропуску строку апелянтом не зазначено.

На виконання ухвали судді 22 липня 2020 року до суду апеляційної інстанції від Державної казначейської служби України надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій зазначено, що впродовж 2017-2020 років відбулося істотне збільшення кількості позовних заяв. Лише, протягом 2020 року безпосередньо до Казначейства надійшло понад 2500 позовних заяв, що потребували опрацюванню і підготовки письмових відзивів, пояснень, а також вимагали вжиття заходів щодо оскарження.

Зазначена ситуація призводить до надмірного навантаження працівників Казначейства та, незважаючи на вчинення останнім необхідних дій, негативно впливає на своєчасність опрацювання документів.

Також, надав платіжне доручення про сплату вказаного судового збору.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи заяви Державної казначейської служби України про поновлення строку судова колегія вважає, що зазначена заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому, забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Відповідно до частин 3, 4 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення у справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції»).

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

Разом з тим, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Європейський суд з прав людини у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Стосовно питання доступу до суду Суд у справі «МПП «Голуб» проти України» повторює, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (див. справу "Голдер проти Сполученого Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, ст. 13-18, п. 28-36).

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Отже, у випадку пропуску строку апеляційного оскарження підставами для розгляду апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Таким чином, виконання обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї для цього дії.

Пунктом 4 частини 1 статті 358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Наведені Державною казначейською службою України причини пропуску строку не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою у визначені законом строки.

Навпаки, Державна казначейська служба України, отримавши копію оскаржуваного рішення 10 лютого 2020 року в порушення вимог статті 354 ЦПК України звернулася до суду з апеляційною скаргою поштою лише 27 травня 2020 року, при цьому будь-яких інших поважних причин пропуску строку Державна казначейська служба України не навела.

Посилання Державної казначейської служби України на запровадження карантину, у зв`язку з чим необхідно поновити строк на апеляційне оскарження, колегія суддів відхиляє, оскільки строк на апеляційне оскарження судових рішень у Державної казначейської служби України закінчився 10 березня 2020 року, а дію карантину на усій території України запроваджено лише з 12 березня 2020 року.

Враховуючи, що причини пропуску строку, зазначені апелянтом у заяві про поновлення строку, не можуть бути визнані поважними, необхідно відмовити Державній казначейській службі України у відкритті апеляційного провадження у цій справі.

У разі відмови у відкритті провадження у справі, відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду.

Керуючись ч.4 ст.357, ч.4 ст.358 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву Державної казначейської служби України про поновлення строку - залишити без задоволення.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2019 року в складі судді Лях М.Ю. та додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 січня 2020 року в складі судді Лях М.Ю. по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», Державної казначейської служби України, треті особи: ОСОБА_3 , Департамент Патрульної поліції України Управління патрульної поліції в Харківській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби в Основ`янському районі міста Харкова повернути Державній казначейській службі України 3875,46 грн, сплачених 24 червня 2020 року за платіжним дорученням № 980 Державна казначейська служба України на розрахунковий рахунок UA0020011, отримувач УК в Основ`янському районі м. Харкова, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37999628, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030101.

Вилучити з матеріалів справи і повернути Державній казначейській службі України оригінали вказаного платіжного доручення та апеляційної скарги з додатками (а.с.169-182, 195), долучити до матеріалів справи їхні копії.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, після її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

В.Б. Яцина