Дата документу 26.08.2020 Справа № 327/29/17
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 327/29/17 Головуючий у 1-й інстанції: Завіновська А.П.
Провадження №22-ц/807/934/20 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кочеткової І.В. Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Розівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області, про визнання недійсним та скасування рішення та державного акту на право власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Розівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостйних вимог на предмет спору: Управління Держземагенства у Куйбишевському районі Запорізької області, Азовська селищна рада про визнання недійсним та скасування рішення та державного акту на право власності на земельну ділянку, який неодноразово був нею уточнений.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що рішенням виконкому Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області №23 від 11 липня 1996 року було виділено ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1460 га за адресою: АДРЕСА_1

Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку з господарськими побудовами в АДРЕСА_2 до приватизації перебувала в комунальній власності і була розподілена органом місцевого самоврядування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 0,146 га.

В 1995 році ОСОБА_2 отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку.

05 грудня 1996 року ОСОБА_1 отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП 000017 №000140.

В 2015 році позивач звернулась до Азовської сільської ради з проханням про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку.

Рішенням Азовської сільської ради від 23 жовтня 2015 року №3 їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки натурі (на місцевості).

В процесі виготовлення технічної документації було встановлено, що межі вказані у її державному акті не відповідають межам в натурі на місцевості, оскільки земельна ділянка ОСОБА_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , накладається на частину її земельної ділянки.

Накладання на суміжні земельні ділянки виникло через те, що відповідачка на підставі рішення Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області № 08 від 03 листопада 2009 року, отримала новий державний акт на право приватної власності на землю, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд вже із збільшеною площею 0, 2489 га.

Водночас, під час виготовлення технічної документації із землеустрою з метою отримання нового державного акту на земельну ділянку, відповідачка з питанням погодження меж суміжних земельних ділянок до ОСОБА_1 не зверталася, внаслідок чого, через збільшення площі земельної ділянки ОСОБА_2 , відбулося накладення на її земельну ділянку, чим порушено її право на вільне користування та володіння своєю земельною ділянкою.

З метою перевірки дотримання відповідачкою під час отримання нового державного акту вимог законодавства були вжиті заходи щодо витребування технічної документації ОСОБА_2 , з відповідних установ. Разом з тим, вони не дали позитивних результатів і технічна документації не була знайдена, що свідчить про те, що державний акт було видано ОСОБА_2 на підставі неіснуючих документів технічної документації із землеустрою, а відповідно і про незаконність рішення Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області № 08 від 03 листопада 2019 року про надання ОСОБА_2 у власність земельною ділянки площею 0, 2489 га.

Із урахуванням уточнених позовних вимог, позивачка просила суд визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:002:0007, виданий 11 грудня 2009 року на підставі рішення Азовської сільської ради №08 від 03 листопада 2009 року на ім`я ОСОБА_2 . Скасувати рішення Азовської сільської ради №08 від 03 листопада 2009 року на підставі якого видано державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:002:0007 ім`я ОСОБА_2 .

Судові витрати покласти на відповідачів.

10 травня 2017 року ухвалою Розівського районного суду Запорізької області, у зв`язку з припиненням юридичного статусу третьої особи - Управління Держземагенства у Куйбишевському районі Запорізької області, було зупинено провадження у справі для залучення до її участі належного правонаступника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Управління Держгеокадастру у Куйбишевському районі Запорізької області. (т. 1 а.с. 144).

28 серпня 2018 року ухвалою судді Розівського районного суду Запорізької області залучено до участі у справі правонаступника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - управління Держеокадастру у Куйбишевському районі Запорізької області (який є правонаступником управління Держземагенства у Куйбишевському районі Запорізької області), - Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (т. 1 а.с. 163-164).

Ухвалою суду від 19 березня 2019 року клопотання позивача ОСОБА_1 було задоволено і Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, залучено до участі у справі в якості співвідповідача, замість третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (т. 2 а.с. 51).

Ухвалою суду від 08 серпня 2019 року клопотання позивача ОСОБА_1 задоволено і Азовську сільську раду Розівського району Запорізької області залучено до участі у справі в якості співвідповідача, замість її процесуального статусу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (т. 2 а.с. 165).

Рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправльним застосуванням норм матеріального права просила скасувати рішення Розівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом не було враховано, що в жодній із землевпорядних організацій немає проекту землеустрою або технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_2 , що тільки підтверджує недійсність рішення Азовської сільської ради №08 від 03 листопада 2009 року в частині, що стосується затвердження технічної документації та передачі ОСОБА_2 в приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,2489 га. Зазначеним рішенням в частині вирішення питання про право власності на землю ОСОБА_2 та видачею їй спірного державного акту на право власності на земеьну ділянку відбулось втручання в право ОСОБА_1 на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргуОСОБА_2 зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалео обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргупредставник Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_3 , зазначає, що Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області не є належним співвідповідачем по даній справі у зв`язку з відсутністю повноважень в частині скасування державних актів на право власності на земельну ділянку. Крім того зазначає, що не вбачає підстав для скасування державного акту на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:002:0007 виданого ОСОБА_2 , оскільки відомості про земельну ділянку ОСОБА_2 були внесені до Державного земедьного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадібна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , розробленої Розівським районним відділом ЗРФ ДП « Центр ДЗК», технічна документація у повній мірі відповідає вимогам ст. 55 Закону України «Про земллеустрій». Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Азовська сільська рада Розівського району Запорізької області, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим поштовим відправленням про вручення судової повістки ( т. 3 а.с. 120, а.с. 122) до апеляційного суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України здійснила апеляційний розгляд у відсутності Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Рішення суду першої інстанціїмотивоване тим, що позивачкою, всупереч вимог ст. ст. 77-80 ЦПК України, не доведено належними, допустимими та достовірними доказами, наявність існування її порушеного права щодо володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою, а саме факт накладення суміжних ділянок, висновок земельно-технічної експертизи позивачкою суду не надано, клопотання про проведення такої експертизи в суді першої інстанції позивачкою не заявлялось.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідвають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективності захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встаовленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що згідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 000017 (№000140), зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 140, ОСОБА_4 від 05 грудня 1996 року на підставі рішення Азовської сільської ради народних депутатів від 11 липня 1996 року № 23, була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1460 га, яка розташована на території Азовської сільської ради, з цільовим призначенням присадибна ділянка. (т. 1 а.с. 18, 26).

Згідно до договору купівлі-продажу від 16 липня 1992 року, ОСОБА_2 придбала у радгоспу «Азов» Куйбишевського району Запорізької області Ѕ частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , з відповідними господарськими будівлями, який розташований на присадибній ділянці 0,10 га. Вказаний договір було зареєстровано в Бердянському бюро технічної інвентаризації, про що свідчить відповідне реєстраційне посвідчення. (т. 1 а.с. 70, т. 2 а.с.45-46).

В подальшому, рішенням Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області № 08 від 03 листопада 2009 року «Про надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 », вирішено вважати надані технічні матеріали стосовно розмірів земельної ділянки, яка перебуває у користуванні гр. ОСОБА_2 , достатніми для прийняття рішення про надання у власність земельної ділянки та останній безоплатно надано у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд, площею 0,2489 га. Крім того, ОСОБА_2 вказано на необхідність після отримання даного рішення замовити розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку у відповідній землевпорядній організації, що має на це дозвіл (ліцензію) (т. 1 а.с. 67).

Виходячи з державного акту на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого 11 грудня 2009 року під № 50 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, та зареєстрованого у Державному земельному кадастрі 14 грудня 2009 року, ОСОБА_2 на підставі рішення Азовської сільської ради № 08 від 03 листопада 2009 року надано у власність земельну ділянку, площею 0,2489 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :05:002:0007, що в свою чергу підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т. 1 а.с. 72, т. 2 а.с. 214-217, 218, 240-243).

Рішенням Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області №03 від 23 жовтня 2015 року, надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0, 10 га за адресою: АДРЕСА_4 . В місячний термін після прийняття даного рішення замовити розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідній землевпорядній організації, що має на це дозвіл (ліцензію). Після виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) подати її на розгляд та затвердження до Азовської сільської ради. (т.1 а.с. 30).

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки № 1 від 31 березня 2016 року, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1460 га, за результатами обстеження встановлено невідповідність розмірів по розподілу земельних ділянок. (т. 1 а.с. 23).

Згідно з рішенням комісії з питань адміністративно-територіального устрою та земельних відносин Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області № 1 від 31 березня 2016 року, за результатами обстеження земельної ділянки площею 0,3949 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , встановлено, що згідно державних актів на право приватної власності на землю площа земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 накладаються одна на одну. (т. 1 а.с. 24 ).

Листом Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області від 10 жовтня 2016 року за № 01-23/94, із схемою до нього, відповідно до якого, згідно до акту обстеження від 31 березня 2016 року № 1, на земельній ділянці площею 0,3949 га, постійною комісією з адміністративно - територіального устрою встановлена невідповідність меж земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через накладання ділянок одна на одну, внаслідок допущених помилок при виготовленні державних актів підприємством, яке виконувало дані роботи. (т. 1 а.с. 21-22).

Листом головного архітектора Відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, будівництва та з питань цивільного захисту населення Розівської районної державної адміністрації Запорізької області за № 7 від 28 серпня 2017 року, згідно до якого ОСОБА_1 зазначено, що будинок на два господаря, двір та присадибна ділянка діляться на дві рівні частини. Згідно державного акту на приватизацію земельної ділянки позивачки, ширина ділянки у верхній і нижній частині однакова, а тому останній роз`яснено право використовувати земельну ділянку згідно акту. (т. 1 а.с. 214).

Під час судового рзгляду справи, було проведено ще одне обстеження земельних ділянок, що найшло своє відображення в акті №1 від 09 квітня 2019 року, із схемою до нього. Виходячи з цього акту тимчасовою комісією по зверненню громадян Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області було проведено обстеження земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 0.434 га. Під час проведення замірів земельних ділянок та обчислення орієнтованої площі обстеження земельних ділянок, встановлено, що вони не відповідають заявленим у державних актах. Орієнтованга площа земельної ділянки ОСОБА_2 становить 0,254 га, ОСОБА_1 орієнтовна площа 0,18 га. Встановлення відповідності меж неможливо у зв`язку з відсутністю закріплених у встановленій формі, межових знаків. (т.2 а.с. 119-120).

На підставі цього акту, рішенням Тимчасовї комісії ради по зверненню громадян від 09 квітня 2019 року рекомендовано ОСОБА_5 та ОСОБА_1 звернутися до виконавця, відповідно до п.1.3. «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділнок в натурі (на місцевості) та закріплення межовими знаками», для встановлення суміжних межових знаків та вирішення даного питання. (т.2 а.с. 121).

Водночас, вказаний акт обстеження земельної ділянки не містить даних про накладання земельних ділянок, оскільки лише вказує на те, що як площа земельної ділянки ОСОБА_1 , так і площа земельної ділянки ОСОБА_2 , є більшою чим вказана у їх державних актах.

При цьому в суді першої інстанції, як позивачка так і відповідачка оспорювали зазначені у акті обстеження дані, посилаючись на їх невідповідність дійсним обставинам, а свідок ОСОБА_6 землевпорядник сільської ради, який у складі комісії проводив обстеження земельних ділянок пояснив, що у нього відсутні спеціальні прилади для здійснення обстеження та проведення замірів, а також межових знаків, що не дають йому можливості визначитися із вихідною точкою, з якої необхідно проводити заміри.

Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю від 05 грудня 1996 року серія ЗП 000017 № 000140 виданого на ім`я ОСОБА_1 та схеми до нього ширина її земельної ділянки з обох боків становить по 20 метрів, а довжина становить 73 метри. Такий же розмір земельної ділянки був у ОСОБА_2 ( т. 1 а.с. 18, а.с. 22).

З матеріалів справи вбачається, що у 2002 році ОСОБА_7 розпочала викорчовувати чагарники, щоб збільшити земельну ділянку, уклавши відповідний дозвіл у сільській раді, оскільки після 73 метрів приватизованої земельної ділянки починалась земля Азовської сільської ради. За сім років було розкорчовано і розорано 40 метрів землі, та у 2009 році остання приватизувала земельну ділянку з тією ж шириною але з довжиною 113, 96 метрів, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ № 834861, виданий 14 грудня 2009 року відділом Держкомзему у Розівському районі Запорізької області ( т. 2 а.с. 218 ).

Частинами першою, другою статті 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інщих обставин, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження своїх позовних вимог позивачка надала акт обстеження земельної ділянки Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області № 1 від 31 березня 2016 року, в якому відсутні дані про те, в чому саме проявляється невідповідність розмірів земельних ділянок, яким чином це було встановлено і чим це підтверджується із наведенням конкретних результатів проведення замірів. Виходячи зі змістук акту обстеження об`єктом обстеження послугувала лише земельна ділянка, яка належала позивачці, що викликає сумніви про можливість встановлення невідповідності земельних ділянок, без обстеження суміжної земельної ділянки ОСОБА_2 .

Надані позивачкою рішення тимчасової комісії з пттань адміністративно територіального устрою та земельних відносин Азовської сільської ради Розівського району Запорізької облдасті № 1 від 31 березня 2016 року та лист Азовської сільської ради від 10 жовтня 2016 року за № 01-23/94 із схемою до нього, в яких із посиланням на вказаний вище акт, викладені обставини про накладання земельних ділянк, взагалі суперечить змісту цього акту в частині площі земельної ділянки, яка була предметом обстеження, та даних щодо накладання земельних ділянок.

Згідно з акту обстження Азовської сільської ради від 31.03.2016 року та схеми до нього вбачається, що ширина земельної ділянки як позивачки так і відповідачки становить 20 метрів, розширення земельної ОСОБА_2 в кінці земельної ділянки до 23.60 метрів відбулося фактично після 73 метрів довжини земельної ділянки приватизованої нею ще у 1995 році за рахунок земель Азовської сільської ради. Де саме відбулася точка перетину земельних ділянок з цієї схеми встановити неможливо( т. 1 а.с. 22).

Крім того, виходячи з листа Азовської сільської ради Запорізької області від 07 квітня 2017 року № 01-16/5 зазначенго, що вказана схема носить ознайомчий характер та не має юридичної сили ( т. 1 а.с. 88).

Надана позивачкою технічна документація з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної длянки в натурі ( на місцевості) ОСОБА_1 на підтвердження накладання земельних ділянок взагалі не містять таких даних, як то і відмови відповідної установи, що її розробляла про неможливість виготовлення такої документації із належним обгрунтуванням цих обставин.

Відповідно до акту обстеження земельних ділянок Азовської сільської ради Розівського району, Запорізької області № 1 від 09 квітня 2019 року вбачається, що під час проведення замірів земельних ділянок та обчислення орієнтованої площі обстеження земельних ділянок, встановлено, що вони не відповідають заявленим у державних актах. Орієнтована площа земельної ділянки ОСОБА_2 становить 0,254 га, ОСОБА_1 орієнтовна площа 0,18 га. Встановлення відповідності меж неможливо у зв`язку з відсутністю закріплених у встановленій формі, межових знаків. Вказаний акт не містить даних про накладання земельних ділянок, а вньому зазначено, що як площа земеьної ділянки ОСОБА_1 , так і площа земельної ділянки ОСОБА_8 , є більшою чим вказана у їх державнимх актах. Рекомендовано звернутися до відповідної особи, що володіє необхіднии технічними та технолгічними забезпеченнями та є сертифікованим інженером землевпорядником.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 5, ч.6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонам та іншими учасниками справи, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦПК України учаснимк справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до полдожень ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами ( стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Як вбачається з матеріалів справи позивачкою не надався до суду висновок земельно-технічної експертизи, складений на її замовлення, на підтвердження обставин зазначених в позові, в тому й числі, точки перетину земельних ділянок, клопотання про призначення такої експертизи позивачкою в суді першої інстанції не заявлялось.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України апеляційний суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяючи учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом роз`яснив позивачці право призначити земельну-технічну експертизу в суді апеляційної інстанції, однак позивачка і її представник відмовились від призначення такої експертизи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується навсебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.

Суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами факт накладення земельної ділянки, належної відповідачу, на земельну ділянку, яка знаходяться у її фактичному користуванні, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

З огляду на зазначене, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що ним доведено письмовими належними доказами, що спірним рішенням Азовської сільської ради № 8 від 03 листопада 2009 року в частині вирішення питання про право власності на землю ОСОБА_2 та видачею їй спірного Державного акту на право власності на земельну ділянку відбулося втручання в право ОСОБА_1 на мирне володіння її земельною ділянкою не заслуговують на уагу, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Доводи апеляційної скарги про те, судом не було враховано, що в жодній із землевпорядних організацій немає проекту землеустрою або технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_8 не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини спростовуються представником Головного управління Дежгеокадастру у Запорізькій оласті Бакум Д, який зазначив, що відомості про земельну ділянку ОСОБА_2 були внесекні до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адоесою: АДРЕСА_4 , розробленої Розівським районним відділом ЗРФ ДП « Центр ДЗК». Технічна документація у повній мірі відповідала вимогам ст. 55 Закону України « Про землеустрій».

Крім того, колегія суддів зауважує, що Акт про право власності на землю ОСОБА_2 отримала в 2009 року і будь яких спорів щодо накладання земельної ділянки ОСОБА_2 на земельну ділянку позивачки ОСОБА_1 між ними не існувало. Позивачка звернулася до суду лише в 2017 році.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Розівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2019 рокуу цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 31 серпня 2020 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Кочеткова І.В.