печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Волкова С.Я.

секретар судового засідання Топал А.І.

справа № 757/61433/19-ц

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32»

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, втрат від інфляційних процесів, 3% річних та вартості надання правової допомоги,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача 17 787,42 грн основного боргу, 2 971,37 втрат від інфляційних процесів, 914,7 грн 3% річних, посилаючись на те, що надає фізичним та юридичним особам житлово-комунальні послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, виробництво та постачання теплової енергії у житловому будинку у складі окремих житлових секцій з підземною автостоянкою і вбудованими приміщеннями соціальної сфери за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач є власником машиномісць № 53 площею 11,1 кв.м та № 58 площею 12,2 кв.м (автостоянка № 4 , 32-Б). Товариство обов`язки, направлені на здійснення обслуговування та поточний ремонт житлового будинку, його приміщень, забезпечення роботи технічного обладнання та інженерних мереж, комунікацій, забезпечення надання належної якості комунальних та інших послуг власникам житлових, нежитлових та інших споруд будинку, в тому числі і ОСОБА_2 , виконує своєчасно та в повному обсязі, відповідач фактично користується такими послугами, однак умисно ухиляється від підписання договору (надання житлово-комунальних послуг) про участь у витратах з утримання паркінгу і має загальну заборгованість, яка станом на травень 01.11.2019 р. становить17 787,42 грн.

Ухвалою суду від 22.11.2019 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечувала, надала відзив на позовну заяву.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що відповідно до договорів купівлі-продажу гаражу від 19.09.2013 р. відповідач ОСОБА_1 є власником машиномісць № 53 площею 11,1 кв.м і № 58 площею 12,2 кв.м (автостоянка № 4 , 32-Б), які розташовані в підземній автостоянці будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України, власність зобов`язує.

Згідно статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, тобто означена стаття встановлює презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі, з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з наступними змінами і доповненнями, що був діючим у спірний період, тариф на утримання автопаркінгів відноситься до третьої групи - житлово-комунальних послуг, ціни/тарифи, на які визначаються виключно за домовленістю сторін на підставі економічно обґрунтованих витрат виконавцем послуг і не вимагають затвердження органами місцевого самоврядування.

Також судом встановлено, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» з 21.08.2003 р. по теперішній час надає фізичним та юридичним особам житлово-комунальні послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, виробництво та постачання теплової енергії у житловому будинку у складі окремих житлових секцій з підземною автостоянкою і вбудованими приміщеннями соціальної сфери за адресою: АДРЕСА_1 і надає житлово-комунальні та інші послуги у вказаному будинку, надає послуги з утримання підземної автостоянки за вказаною адресою, що підтверджено витягом з Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 22.12.2006 р. (перша черга забудови, блоки «А», «А/Б»), 17.01.2007 р. за № 016 зареєстрованого Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва; витягом з Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 28.09.2006 р. (друга черга забудови, другий пусковий комплекс), 14.11.2006 р. за № 441 зареєстрованого Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва.

Зазначена підземна автостоянка обладнана відповідно до вимог Державних будівельних норм України «Споруди транспорту, автостоянки і гаражі для легкових автомобілів ДБР В.2.З.- 15:2007». Для обслуговування підземної автостоянки і її утримання у належному стані, позивачем укладені договори з постачальниками електричної енергії, води, теплопостачання, на виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту ліфтів.

Калькуляції на утримання підземної автостоянки розраховувалися з урахуванням кількості паркомісць. Так, розрахунок тарифу на утримання означеної підземної автостоянки на місяць обслуговування має наступний вид: розмір витрат на одне паркомісце (з ПДВ) становить 297,00 грн і включає: прямі витрати у розмірі 187,28 грн, в тому числі: санітарно-технічне обслуговування у розмірі 73,57 грн; витрати на електропостачання, в тому числі: освітлення, утримання електромереж, ліфтів у розмірі 35,06 грн; витрати на водопостачання та водовідведення у розмірі 4,00 грн; поточний ремонт: оздоблення конструкцій, утримання підлоги, дверей, вікон, гідроізоляції, фарбування стін та стелі, санітарно-технічного обладнання у розмірі 37,42 грн; роботи і послуги виробничого характеру сторонніх підприємств і організацій у розмірі 37,23 грн, у тому числі: витрати на технічне обслуговування системи пожежогасіння у розмірі 30,74 грн; витрати на обслуговування та ремонт ролетних воріт у розмірі 3,77 грн; витрат на дератизацію, дезінсекцію у розмірі 2,72 грн; накладні витрати 18% у розмірі 33,71 грн.

Для обслуговування паркінгу, утримання його у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів), позивач уклав відповідні договори з підрядними організаціями щодо постачання електричної енергії, виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту ліфтів, також надається перелік інших послуг по обслуговуванню вказаної підземної автостоянки, зокрема, прибирання паркінгу та вивезення сміття з прибудинкової території, послуги з водопостачання та водовідведення, технічне обслуговування мереж та обладнання, утримання та обслуговування протипожежних систем, утримання систем димовидалення та вентиляції, обслуговування споруди паркінгу, позивач несе витрати з організації управління і експлуатації паркунгу, тощо.

Так, послуги з постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг у підземній автостоянці надавались згідно з договором із Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги»; послуги з організації і виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту ліфтів надавались згідно з договороами із Товариством з обмеженою відповідальністю «САЛЮТСЕРВІС»; послуги з виконання робіт по ремонту гідроізоляції паркінга надавались згідно з договором із Товариством з обмеженою відповідальністю «ВФ «ВОСТОК»; послуги з технічного обслуговування в поточному ремонту автоматичних систем пожежної сигналізації, порошкового пожежогасіння, оповіщення про пожежу надавались згідно з договорами із Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «ГАМА-ІНТЕРТЕХ», Товариством з обмеженою відповідальністю «Діавеста»; послуги з дератизації дезінсекції надавались згідно з договорами із Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-практичний центр дезінфектології та профілактичної медицини»; послуги з поточного ремонту дорожніх покриттів прибудинкової території та паркінгу житлового комплексу надавалися згідно із договорами із Приватним підприємством «ЛІК»; послуги щодо обслуговування підземної автостоянки, в якій знаходяться паркомісця відповідача, позивач надавав своєчасно та в повному обсязі.

Згідно доводів позивача відповідач уникає підписання договору (надання житлово-комунальних послуг) про участь у витратах з утримання паркінгу і має заборгованість за надані послуги, що підтверджується досудовою вимогою від 08.01.2019 р. № 4. Також відповідач ухиляється від виконання покладеного на неї обов`язку з оплати наданих позивачем послуг, у зв`язку з чим за відповідачем обліковується заборгованість, яка згідно з розрахунками позивача станом на 01.11.2019 р. становить 17 787,42 грн.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є щомісячна сплата позивачу вартості наданих послуг.

Відповідно до змісту статтей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Враховуючи викладене, та, зважаючи на те, що відповідач не виконує своїх зобов`язань щодо утримання належного їй майна та ухиляється від оплати наданих їй позивачем послуг з утримання та обслуговування належних позивачу на праві власності машиномісць, нарахована позивачем станом на 01.11.2019 р. заборгованість за послуги у розмірі 17 787,42 грн підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку. При цьому, заперечуючи проти позову, відповідач у порушення вимог статей 77,81 ЦПК України належних і допустимих доказів на його спростування не надала; доказів, що позивачем у спірний період надавались послуги неналежної якості матеріали справи не містять. З цих же підстав суд не приймає до уваги надані відповідачем додатки до відзиву на позовну заяву, у тому числі фото, довідку Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерська мрія» № 1112/19-2 від 11.12.2020 р. про відсутність боргу по внескам та з комунальних платежів, оскільки предметом позову є заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання підземної автостоянки; надані відповідачем рахунки на сплату комунальних послуг, квитанції про сплату таких послуг свідчать, у тому числі, про нарахування ОСОБА_1 послуг з утримання та обслуговування належних їй на праві власності машиномісць, та ухилення від оплати наданих їй позивачем послуг.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Так, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено, що заборгованість за житлово-комунальні послуги відповідача становить 17 787,42 грн, що в свою чергу свідчить про прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, тому наявні підстави для застосування частини другої статті 625 ЦК України. Правильність нарахованих позивачем інфляційних втрат та 3% річних судом перевірена, відповідачем не заперечується і не спростовується.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги, втрат від інфляційних процесів, 3% річних є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Посилання відповідача на відсутність договору (надання житлово-комунальних послуг) про участь у витрата з утримання паркінгу, суд вважає безпідставним, оскільки відповідачем отримувались відповідні послуги. Згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (ст. 19) відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються виключно на договірних засадах. Це означає, що кожна із сторін має право вимагати укладання такого договору, у тому числі, і в судовому порядку.

Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до пункту п`ятого частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття перша, частина друга статті третьої, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаної правової позиції притримується Верховний Суд України (Постанова № 6-2951цс15 від 20.04.2016 р.).

За викладених обставин, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позовної заяви та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 007,00 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 319, 322, 526, 610, 611, 625, 629, 901, 903 ЦК України, статтями 12, 13, 19,81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» 17 787,42 грн основного боргу, 2 971,37 грн витрат від інфляційних процесів, 914,78 грн - 3% річних, а всього стягнути 21 673,57 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» судовий збір в розмірі 2 007,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду».

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 32-А, прим. № 96, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Волкова С.Я.