Справа № 183/5618/20
№ 2/183/3495/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Устименко М.О.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який ОСОБА_2 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримавши відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.12.1990 року.

За життя, мати позивача ОСОБА_2 залишила заповіт, яким на випадок своєї смерті все майно, що буде належати їй на момент смерті, з чого б воно не складалось, та де б не знаходилось, в тому числі житловий будинок АДРЕСА_1 , заповіла позивачеві ОСОБА_1 . Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 02 липня 2020 року №60771349, заповіт ОСОБА_2 , посвідчений 14 жовтня 1996 року, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 66050897.

В установлений законом строк позивач звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була відкрита спадкова справа №96/2015 після смерті ОСОБА_2 . Однак, звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачеві було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий будинок. Крім того право власності спадкодавця не зареєстровано в БТІ.

За вказаних обставин позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав.

Представник відповідача Мар`янівської сільської ради відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами.

Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Представник третьої особи Новомосковської районної державної нотаріальної контори в судове засідання також не з`явилася, на виконання ухвали суду від 09 жовтня 2020 року надала копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного.

Суду подано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , у відповідності до якого остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_2 державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу № 96/2015, матеріали якої свідчать про те, що спадщину після смерті матері прийняв позивач, подавши до нотаріуса відповідну заяву (а.с.34).

Даних про наявність інших спадкоємців ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , окрім позивача, судом не встановлено.

В матеріалах спадкової справи міститься копія заповіту, посвідченого 14 жовтня 1996 секретарем виконкому Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за р. № 38, згідно якого ОСОБА_2 , на випадок своєї смерті, все майно, що буде належати їй на момент смерті, з чого б воно не складалось, та де б не знаходилось, в тому числі житловий будинок АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_1 (а.с.37).

Поряд з цим, за результатами розгляду заяви спадкоємця про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , державним нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Як вбачається, із повідомлення державного нотаріуса вих. №1340/02-14 від 05.10.2020 року представником спадкоємця надане свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 24 грудня 1990 року Новомосковською державною нотаріальною конторою за р. №2865 на ім`я ОСОБА_2 , право власності за яким не зареєстроване в БТІ у встановленому законом порядку, що суперечить вимогам ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За даними БТІ право власності на спадковий будинок за спадкодавцем не зареєстровано. Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.10.2020 року № 226764829 відомості щодо реєстрації прав власності на спадковий будинок за спадкоємцем відсутні. Одночасно, державний нотаріус роз`яснив спадкоємцю необхідність звернутися до суду для вирішення питання щодо спадкування будинку після смерті ОСОБА_2 .

У відповідності до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Суду подано копію свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 24 грудня 1990 року Новомосковською державною нотаріальною конторою за р. №2865, у відповідності до якого спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його дружина - ОСОБА_2 . Спадкове майно, на яке було видане дане свідоцтво складається із житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.11).

За повідомленням КП «Новомосковське МБТІ» ДОР» №20503/20 від 21.07.2020 року стверджується, що в період з 03.09.2012 року до 29.12.2012 року реєстрація права власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , - не проводилася. Право власності на будинок в БТІ не зареєстроване.

Подана до суду копія технічного паспорту (а.с.15-17) на будинок АДРЕСА_1 свідчить про те, що будівництво житлового будинку було закінчене в 1969 році, а інших господарських будівель та споруд у 1985 році, а отже побудовані за життя його власником ОСОБА_3 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_2 .

В свою чергу, сама ж спадкодавець ОСОБА_2 по день смерті проживала та була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка Мар`янівської сільської ради №337 від 23.09.2020 року (а.с.37).

Як зазначалося вище, державним нотаріусом відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 грудня 1990 року, яке посвідчує право власності спадкодавця ОСОБА_2 на спадковий будинок, не зареєстроване в БТІ, відомості щодо реєстрації прав власності на спадковий будинок відсутні.

Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, врегульовані наступними нормами закону.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях..

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ст.392 ЦК України, яку суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, як норму права, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

По об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу, яка втратила чинність 13 грудня 1995 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене Міністерством юстиції України 07.02.2002 року № 7/5, зареєстроване і Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу, реєстрація будинків проводили органи БТІ виконкомів місцевих рад. Об`єктами реєстрації були будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером в межах міст та сіл, що належали, в тому числі громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність 13 грудня 1995 року.

В свою чергу, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справа у своєму листі № 24-753/04/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», коли перші власники належним чином не оформили належне їм право власності та не зареєстрували його в органах БТІ, спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, його право має бути визнане в судовому порядку.

Отже, усі надані позивачем докази в сукупності з матеріалами спадкової справи, свідчать про те, що спадкодавець ОСОБА_2 , на законних підставах набула право власності на вищевказаний будинок, але за життя у спосіб встановлений законом належне їй право власності не зареєструвала, у зв`язку з чим позивач, який являється єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , з незалежних від нього обставин позбавлений можливості оформити свої спадкові права, а тому його право має бути визнане в судовому порядку.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадковий житловий будинок підлягають задоволенню,оскільки ОСОБА_2 , на законних підставах набула право власності на вищевказаний житловий будинок, а тому до позивача, відповідно до ст.1216 ЦК України перейшло таке ж право власності, у повному обсязі, яке набув спадкодавець.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,76-81,89, 263, 265,280 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок, загальною площею 48,0 кв.м., житловою площею 22,5 кв.м., який складається з: А - будинок, Б - сарай, В - сарай, 1 - колодязь, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Сорока.