ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/2997/20
Провадження № 22-ц/4820/1328/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю представника АТ «Хмельницькобленерго» Чуловського В.В., позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/2997/20 за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2020 року (повне судове рішення складено 26 червня 2020 року, суддя Чевилюк З.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» про стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказував, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16 липня 2018 року з АТ «Хмельницькобленерго» на його користь стягнуто 960,20 грн. інфляційних та 174,33 грн. річних, всього 1134,53 грн. і ці кошти на момент подання позову не сплачені відповідачем. 25.06.2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір депозиту, згідно якого позивач помістив 1000 грн. на відповідний рахунок в банку і за що було нараховано 14,25 % річних. ОСОБА_1 вказує, що якби у нього на той час були грошові кошти в сумі 2134,53грн. (1000 грн. вільні кошти та 1134,53 грн. борг), він би поклав ці кошти на депозитний рахунок і на них були б нараховані відсотки. ОСОБА_1 вказує, що внаслідок цього він отримав менший прибуток ніж міг, а відповідач отримав необґрунтовану економічну вигоду. Позивачем заявлено до стягнення упущену вигоду, яку він розраховує за формулою 1134,53 грн. х 14,25 / 100 / 365 днів х 563 = 249,37 грн., де 1134,53 грн. - борг, 14,25% відсоткова депозитна ставка, 100-коефіціент приведення абсолютного значення у відносне, 365 днів кількість днів у році, 563 дня - кількість днів невиконання рішення суду з 16.07.2018 року до 01.02.2020 року. ОСОБА_1 вказує, що ним вживалися заходи з метою виконання рішення суду: звертався до АТ «Хмельницькобленерго» про добровільне виконання рішення суду, до ДВС м. Хмельницького, до поліції про вчинення кримінального правопорушення, до прокуратури Хмельницької області, до Фонду державного майна, до національної комісії НКРЕКП. Не дивлячись на вказані звернення та вчинені позивачем дії, рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 липня 2018 року не виконано на сьогоднішній день, що стало причиною звернення до суду. Разом з тим, позивач просить стягнути моральну шкоду, яку оцінює в 500 000 грн., розмір якої визначено з обґрунтування достатності для покриття моральних страждань, які позивач поніс в зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача по невиконанню рішення суду. Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з АТ «Хмельницькобленерго» збитки станом на 01.02.2020 року у вигляді упущеної вигоди в сумі 249,37 грн. та моральну шкоду у розмірі 500 000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17 червня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з АТ «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_1 збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 249,37 грн. та моральну шкоду в розмірі 500 грн. В задоволені решти вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 01 липня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 01 липня 2020 року виправлено описку в рішенні від 17 червня 2020 року, вказавши в описовій частині рішення щодо заяви позивача про судові витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду в розмірі 7500 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, АТ «Хмельницькобленерго» оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт вказує, що суд не врахував, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16 липня 2018 року стягуються кошти на користь позивача, а не зобов`язано АТ «Хмельницькобленерго» перерахувати ці кошти на депозитний рахунок позивача, тому обґрунтування упущеної вигоди є теоретичним, адже те, що позивач міг покласти належні йому кошти на депозитний рахунок в банк із можливістю отримати проценти за вкладом є припущенням. При цьому, суд першої інстанції, не звернув уваги на відсутність в матеріалах справи доказів щодо наміру позивача зробити вклад саме цих коштів, і що добровільне невиконання рішення суду відповідачем позбавило позивача права на розміщення коштів у банку та отримання реальної можливості одержати доходи за рахунок цих коштів. Апелянт вказує, що суд припустився помилки, погодившись з теоретичним обґрунтуванням позивача щодо розміру упущеної вигоди, оскільки в розрахунок включено дні, що передували укладенню депозитного договору та набранню чинності рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 липня 2018 року. Представник АТ «Хмельницькобленерго» зазначає, що відшкодування упущеної вигоди є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дії чи бездіяльність негативного результату такої поведінки, причинного зв`язку між протиправної поведінкою та збитками, вини правопорушника, і за відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. І апелянт вказує, що вини АТ «Хмельницькобленерго» у невиплаті 1134,53 грн. позивачу не має, адже державним виконавцем, дії, якого визнано законними, зупинено виконання по даному виконавчому листу. Крім того, апелянт не погоджується із висновками суду щодо стягнення моральної шкоди, адже доказів на підтвердження погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 , чи завдання будь-якої шкоди здоров`ю позивачу діями чи бездіяльністю відповідача надано не було, як і не доведено причинно-наслідкового зв`язку між недоведеною шкодою та певними діями апелянта. Зважаючи на викладене АТ «Хмельницькобленерго» просить суд скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позову.

Представник апелянта Чуловський В.В. підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Позивач ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив, просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи та представника учасника справи і дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині, або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення 249,37 грн. упущеної вимоги, суд першої інстанції виходив з підставності цих вимог, адже дії позивача щодо укладення депозитного договору свідчать про реальність його намірів щодо розміщення доступних коштів, а звернення до АТ «Хмельницькобленерго», до ДВС м. Хмельницького ГТУЮ, до поліції, до прокуратури Хмельницької області, до Фонду державного майна, до національної комісії НКРЕКП направлені на досягнення мети одержання присудженого грошового ресурсу. Стягуючи моральну шкоду в розмірі 500 грн., суд першої інстанції виходив з підставності її відшкодування, адже моральна шкода полягає у необхідності ОСОБА_1 відновити престиж, поправити здоров`я та врахована глибина моральних страждань, зважаючи на результативність звернень до суду, позитивні рішення за позовами, обов`язковість для всіх громадян судових рішень.

Однак, з такими висновками колегія суддів не погоджується, виходячи із наступного.

За змістом статтей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з частиною другою статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідачів та збитками позивача. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до частини четвертої статті 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблено висновок, що «збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача».

Встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16.07.2018 року (справа №686/13854/18) стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_1 960,20 грн. інфляційних та 174,33 грн. річних, всього 1134,53 грн. (а.с.12-13).

12.10.2018 року ОСОБА_1 до Другого відділу ДВС м. Хмельницького ГТУЮ у Хмельницькій області подано на виконання виконавчий лист про стягнення із АТ «Хмельницькобленерго» на його користь 1134,57 грн. і 17.10.2018 року державним виконавцем зазначеного відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного виконавчого документу (а.с. 22-23).

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 11 квітня 2019 року (справа № 686/13854/18) за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця встановлено, що 17.10.2018 року державний виконавець виніс постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області №686/13854/18 від 9 жовтня 2018 року про стягнення 1 134 грн. 53 коп. на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону №1404-VІІІ у зв`язку з тим, що АТ «Хмельницькобленерго» включено до переліку об`єктів великої приватизації, що підлягають приватизації.

18 січня 2019 року державний виконавець виніс постанову про поновлення виконавчого провадження №57436466.

Постановою від 14 лютого 2019 року державний виконавець вдруге зупинив вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області №686/13854/18 від 9 жовтня 2018 року про стягнення 1 134 грн. 53 коп. на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону №1404-VІІІ.

Зазначеною постановою суду встановлено, що суд першої інстанції при постановленні ухвали від 15.02.2019 року правомірно керувався тим, що у 2018-2019 роках АТ «Хмельницькобленерго» безперервно перебувало у переліку об`єктів приватизації, внаслідок чого державний виконавець не мав підстав для поновлення виконавчих дій і його бездіяльність є правомірною.

Як вбачається із матеріалів справи, 25 червня 2019 року ОСОБА_1 укладено з АТ «Ощадбанк» Договір №3 на вклад «МІЙ ПЕНСІЙНИЙ ДЕПОЗИТ» на ім`я фізичної особи, відповідно до умов якого вніс 25.06.2019 року, а Банк прийняв на вкладний (депозитний) рахунок кошти в розмірі 1000 грн. строком на 12 місяців, з процентною ставкою 14,24% (а.с.16-17).

Вподальшому ОСОБА_1 17.12.2019 року звернувся: до слідчого СВ ХВП ГУНП в Хмельницькій області та до прокуратури Хмельницької області із заявами про вчинення кримінального правопорушення щодо невиконання посадовими особами АТ «Хмельницькобленерго» рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16.07.2018 року (справа №686/13854/18) про стягнення 1 134 грн. 53 коп.; до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях з проханням вжити заходів для добровільного виконання АТ «Хмельницькобленерго» вказаного вище судового рішення; до АТ «Хмельницькобленерго» про добровільне виконання судового рішення по справі справа №686/13854/18 (а.с. 18-21, 24-29).

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що пред`явлення ОСОБА_1 вимоги про відшкодування неодержаних ним доходів (упущеної вигоди) покладає на нього обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані та те, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток та враховуючи, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 травня 2018 року №358-р затверджено перелік об`єктів великої приватизації державної власності, що підлягають приватизації у 2018 році, до якого включено АТ «Хмельницькобленерго» і розпорядженням №36-р Кабінет Міністрів України від 16 січня 2019 року «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності», до якого також включено АТ «Хмельницькобленерго» та зупинення державним виконавцем вчинення виконавчих дій по виконанню виконавчого документу щодо стягнення на користь ОСОБА_1 1134,57 грн., судова колегія вважає, що доводи позивача про законність підстав для відшкодування відповідачем упущеної вигоди не є суттєвими та істотними і вказують про недоведеність отримання ним доходу саме у розмірі 14,25% річних за період з 16.07.2018 року по 24.06.2019 року та про недоведеність протиправної поведінки АТ «Хмельницькобленерго» у невиконанні судового рішення, що виключає можливість притягнення відповідача до відповідальності за статтею 22 ЦК України.

З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення в частині стягнення із АТ «Хмельницькобленерго» на користь позивача 249,37 грн. упущеної вигоди підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги.

Оскільки відсутні законні підстави для стягнення із АТ «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_1 упущеної вигоди, тому і відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди за спричинення відповідачем збитків.

А тому підлягає до скасування судове рішення в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 500 грн. та в частині відмови у стягненні моральної шкоди (500000 грн. 500 грн.).

І доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального права, а саме невірне тлумачення положень ст. ст. 22, 23, 614, 623 ЦК України та порушення норм процесуального права в частині неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими є такими, що заслуговують на увагу.

З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України та того, що позивач в силу п.10 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, колегія суддів вважає за необхідне компенсувати відповідачу витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1271,78 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення.

В задоволені позову ОСОБА_1 про стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди відмовити.

Судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1271 грн. 78 коп. компенсувати АТ «Хмельницькобленерго» (місцезнаходження: вул. Храновського, 11А, м. Хмельницький, 29018, ) за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 13 серпня 2020 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай