ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: №22-ц/819/1837/20 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Сікора О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Хараїм Ольги Валеріївни, діючої від імені ОСОБА_1 , на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 серпня 2020 року, у складі судді Булах Є.М., у справі за позовом ОСОБА_2 , діючої від імені Приватного акціонерного товариства "Херсонобленерго", до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією,

В С Т А Н О В И В :

16 листопада 2017 року ОСОБА_2 , діюча від імені Приватного акціонерного товариства "Херсонобленерго",звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача суму необлікованої електричної енергії в розмірі 20461,39грн та судові витрати.

Позов обґрунтований наступним.

Відповідач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг ПрАТ "Херсонобленерго" з електропостачання за вказаною адресою.

05 травня 2017 року працівниками електропостачальника за вказаною адресою було виявлено факт безоблікового користування електричною енергією, а саме самовільне підключення з порушенням схеми обліку шляхом встановлення шунтуючої перемички з ввідного автомату 50А, електроенергія споживається, приладом обліку не враховується, що суперечить Правилам користування електричною енергією побутовим споживачем, що відповідно до п.48 є розкраданням електричної енергії та тягне за собою відповідальність. Про це було складено відповідний Акт №231182 від 24.05.2017 року.

На підставі вказаного Акту, відповідно до п.53 ПКЕЕН та Методики визначення обсягу та вартості електроенергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН було розраховано вартість недооблікованої електроенергії, розмір якої склав 20461,39грн.

До теперішнього часу відповідачем вартість недооблікованої електричної енергії не відшкодовано, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в якому просив у позові відмовити. На обґрунтування своїх заперечень зазначив таке.

Він проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, він не є власником вказаного житлового будинку і, крім того, з позивачем жодних договорів про користування електроенергією він не укладав. У позовній заяві є посилання на Акт про порушення від 25.05.2017 року №231182, розрахунок суми необлікованої електроенергії, витяги з особового рахунку, до яких він взагалі не має жодного відношення, оскільки вони складені відносно іншої людини.

Вважає, що позовна заява подано не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

У позовній заяві відсутні докази того, хто саме є споживачем у даній справі, за яким договором про користування електричною енергією, які його реквізити. Він не має з позивачем жодних правовідносин.

Крім того, зазначив, що позовна заява подана особою, яка не має на це повноважень, оскільки відсутні будь-які документи, що підтверджують повноваження особи, яка її підписала.

10 січня 2019 року представник позивача звернулась до суду з клопотанням про залучення до розгляду справи в якості співвідповідача ОСОБА_3 , оскільки особовий рахунок відкрито на власника даного приміщення, а акт складався в присутності ОСОБА_1 , який проживає та зареєстрований в даному будинку. За положеннями п.5 ч.5 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у встановлені законом або договором строки. Тобто, споживачі зобов`язані оплатити послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати у повному обсязі, відповідно до вищевикладеного усі члени сім`ї несуть однакову відповідальність.

Ухвалою суду від 22.01.2019 року до участі у розгляді справи в якості співвідповідача було залучено ОСОБА_3 (а.с.54).

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 серпня 2020 року позов задоволено повністю. Суд вирішив стягнути з відповідачів на користь позивача в рахунок відшкодування вартості необлікованої електричної енергії по 10230,70грн з кожного, а також по 800,00грн з кожного судових витрат.

В апеляційній скарзі адвокат Хараїм Ольга Валеріївна, діючої від імені ОСОБА_1 , просить вказане заочне рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в позові у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, вказала, що судом були залишені поза увагою посилання відповідача на те, що позовна заява подана особою, яка не має на це повноважень, оскільки відсутні будь-які документи, що підтверджують повноваження представляти позивача саме конкретним її працівником та підписувати документи.

Також, зазначила, що судом не було враховано того, що відповідач ОСОБА_1 , хоча і проживає за адресою АДРЕСА_1 , однак він не є власником вказаного житлового будинку, не було враховано того, що з позивачем він жодних договорів про користування електроенергією не укладав, кошти за користування електроенергією не сплачував. Навпаки, особовий рахунок за вказаною адресою ( АДРЕСА_1 ) обліковується за відповідачем ОСОБА_3 . Отже, відповідач ОСОБА_1 не є споживачем електроенергії, а суд не встановив хто є таким (тобто споживачем). Суд невірно встановив, що станом на 05.05.2017 року відповідач ОСОБА_1 був власником вказаного житла, казана інформація у витязі, на який послався суд, відсутня.

Також вказала, що обставини судом встановлено неповно. Зокрема незрозумілим є час проведення рейду, оскільки на аркуші 1 і 5 оскаржуваного рішення є посилання на проведення рейду відповідно 05 травня 2017 року та 24 травня 2017 року. Також на аркуші 2 оскаржуваного рішення зазначено про встановлення факту розкрадання відповідачем електроенергії, а на його аркуші 5 вказано на те, що електроенергія споживається, але приладом обліку не враховується. Суд не встановив хто саме встановив шунтуючу перемичку з відвідного автомату 50А: ОСОБА_3 чи його батько ОСОБА_1 , який був лише присутній при складанні Акту. А можливо це зробили самі працівники позивача, які не надали доказів про те, у який спосіб ними було виявлено факт порушення використання електричною енергією.

Також, зазначила, що поза увагою суду залишилось те, що, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач керувався п.п.37, 48 ПКЕЕН, однак зазначений нормативний акт втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №502 від 20.06.2018 року.

Також вказала, що відповідач жодного разу у судовому засіданні присутній не був, повісток про виклик до суду не отримував.

У відзиві представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. При цьому нею надано витяг зі Статуту Акціонерного товариства "Херсонобленерго", затвердженого загальними зборами акціонерів Приватного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" від 19.04.2018 року, а також повідомлено про те, що за вказаною адресою договір про користування електричною енергією не укладався, однак зазначено, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається таке.

Відповідно до витягу зі Статуту Приватного Акціонерного товариства "Херсонобленерго", затвердженого загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" від 13.04.2017 року, позивач є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго", яке, в свою чергу, є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (а.с.21-24).

Відповідно до витягу зі Статуту Акціонерного товариства "Херсонобленерго", затвердженого загальними зборами акціонерів Приватного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" від 19.04.2018 року, позивач є новим найменуванням Приватного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго", яке, в свою чергу, є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго".

Відповідач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Він сам це визнає, згідно копії паспорта ОСОБА_1 він є й зареєстрованим за вказаною адресою з 30.07.2004 року (а.с.19, 132-133).

24 травня 2017 року працівниками ПрАТ "Херсонобленерго" за адресою АДРЕСА_1 було виявлено порушення правил користування електричною енергії, а саме: самовільне підключення з порушенням схеми обліку, шляхом встановлення шунтуючої перемички з ввідного автомату 50А; електроенергія споживається, приладом обліку не враховується. Про це було складено відповідний Акт про порушення №231182 від 24.05.2017 року (а.с.8).

Вказаний акт містить відповідні схеми, дані для визначення вартості недооблікованої електроенергії. Від його підпису відповідач ОСОБА_1 відмовився, йому вручено один його екземпляр, про що зазначено в Акті. До Акту долучено відповідні фотознімки (а.с.9-13).

На підставі вказаного Акту №231182 від 24.05.2017 року, відповідно до Правил користування електричною енергією для населення (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357) та Методики визначення обсягу та вартості електроенергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, затвердженою постановою НКРЕ України від 04.05.2006 року №562 (зареєстрованою в МЮ України за №782/12656) було проведено розрахунок по Акту №231182 від 24.05.2017 року (розраховано вартість електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією)(а.с.5, 6-7).

Згідно Витягу з протоколу №72 від 21.06.2017 року засідання комісії ХМВЕ по розгляду актів про порушення ПКЕЕ (ПКЕЕН) комісія позивача без присутності споживача, у присутності ОСОБА_1 (батько) розглянула вказаний Акт про порушення №231182 від 24.05.2017 року і дійшла висновку, що вказаний Акт складено у відповідності до п.53 ПКЕЕН та Методики визначення обсягу та вартості електроенергії, необлікованої внаслідок порушення, зазначеного в акті. Визначення обсягу та вартості недооблікованої електроенергії вирішено провести згідно п.3.1. (5) Методики. Розрахунок по акту: 12 місяців, що передували дню виявлення порушення. Кількість фаз 1; К = кількість годин х 0,9 х потужність (напруга х струм) = 8 х 0,9 х 5,06 = 36,43; з 24.05.2016 по 01.09.2016, дні = 100; споживання = дні х К х кільк. фаз = 3642,0; сума норм. = спож. х тариф = 28,0 х 0,475 = 13,30; сума понаднорм. = спож. х понад норм. тариф = 1214,0 х 0,825 = 1001,55; сума 3 блок тарифу = спож. х тариф 3 блока = 2400,0 х 1,3 = 3120,00; разом за період 4134,85; з 01.09.2016 по 01.03.2017, дні = 181; споживання = дні х К х кільк. фаз = 6593,0; сума понаднорм. = спож. х понад норм. тариф = 1266,0 х 1,075 = 1360,95; сума 3 блок тарифу = спож. х тариф 3 блока = 5327,0 х 1,365 = 7271,35; разом за період = 8635,31; з 01.03.2017 по 24.05.2017, дні = 84; споживання = дні х К х кільк. фаз = 3060,0; сума понаднорм. = спож. х понад норм. тариф = 3060,0 х 0,0 = 4284,00; разом за період = 4284,00; разом до сплати (з урах. ПДВ 20%) = 20461,39. Витяг з протоколу та платіжний документ для сплати надано споживачу. Витяг з протоколу отримав відповідач ОСОБА_1 (а.с7 звор.).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції послався, зокрема, на положення Закону України "Про електроенергетику" та Правила користування електричною енергією для населення. Також суд виходив з того, що станом на 24.05.2017 року відповідач ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та був власником вказаного будинку, а отже, споживачем електричної енергії, яку постачає позивач. Також виходив з того, що станом на 24.05.2017 року особовий рахунок за адресою: АДРЕСА_1 з постачання електроенергії відкрито на відповідача ОСОБА_3 . Також виходив з того, що відповідачами, які проживають за вищевказаною адресою й фактично є споживачами, не надано доказів на підтвердження обставин з приводу фактичного користування майном та відповідно і отримання послуг з постачання електричної енергії та пов`язаного з цим окремого користування належними їм частинами житлового будинку, укладення іншим співвласником договору про постачання електричної енергії в окремому порядку тощо. Також суд, пославшись на ст.544 ЦК України, дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідачів на користь позивача суму вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, в розмірі 20461,39 грн в рівних частинах, з кожного по 10230,70грн.

Апеляційний суд в основному погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є правильним по суті.

Відносини щодо постачання фізичним особам електричної енергії у період, коли виникли спірні правовідносини, регулюються статтею 714 ЦК України, положеннями Закону України "Про електроенергетику" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 та Методикою.

Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про електроенергетику", який був чинний до 01.07.2019 року, споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.27 вказаного Закону правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Згідно з ч.2 вказаної статті правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема, є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Відповідно до п.37 Правил користування електричною енергією для населення (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357), які були чинні на час виникнення спірних правовідносин, енергопостачальник має право: перевіряти справність засобів обліку, знімати покази відповідно до умов договору та проводити обстеження електроустановок побутових споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами обліку, вимагати від побутового споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними побутовим споживачем під час користування електричною енергією.

Відповідно до пункту 42 вказаних Правил споживач електричної енергії зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об`єкті споживача; невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку; узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності; забезпечувати доступ представникам енергопостачальника після пред`явлення ними службових посвідчень до квартири або іншого об`єкта для обстеження засобу обліку, електроустановок та електропроводки.

Відповідно до пункту 48 зазначених Правил споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: порушення правил користування електричною енергією; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження приладу обліку.

Згідно з п.53 вказаних Правил:

--- У разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження.

--- У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

--- Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника.

--- Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів.

--- Енергопостачальник повідомляє споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату.

--- Акт про порушення цих Правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживача про час і дату засідання комісії.

--- Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу.

--- У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил.

--- У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 4 травня 2006 р. № 562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією.

Згідно п.3.3 Методики визначення обсягу та вартості електроенергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин і втратила чинність 27.07.2019 року) розрахунок вартості необлікованої електричної енергії здійснюється: за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості необлікованої електричної енергії; за кількістю днів.

За пп.5 п.3.1. вказаної Методики остання застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕН ( 1357-99-п ), та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕН, зокрема, самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку.

Відповідно до п.п. "б" п.3.3 вказаної Методики розрахунок вартості необлікованої електричної енергії здійснюється за кількістю днів із дня набуття споживачем права власності на електроустановку чи права користування електроустановкою або із дня здійснення останньої технічної перевірки електричної мережі, до якої було здійснене самовільне підключення, але не більше сумарної кількості днів за дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення порушення, та до дня усунення порушення.

За матеріалами справи відсутні дані про те, що протягом останніх 12 місяців перед виявленим порушенням у відповідача здійснювалася технічна перевірка електричної мережі. Тобто, розрахунок повинен обраховуватися за дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення порушення, та до дня усунення порушення.

З приводу права власності на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , слід зазначити таке.

Сторона скаржника хоча і вказує, що скаржник не є власником вказаного будинку, проте не зазначає, хто таким є.

Згідно Інформації щодо об`єкта нерухомого майна з різних реєстрів (Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна), сформованої 23.06.2020 року на теперішній час власником вказаного житлового будинку на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 01.02.2020 року є ОСОБА_4 . На підставі ухвали б/н від 10.09.2004 року Комсомольського районного суду м. Херсона накладено арешт на вказане домоволодіння. Обтяження припинено на підставі рішення Херсонського міського суду від 05.11.2019 року у справі № 766/19884/19 (а.с.72, 73-74).

Законом України "Про доступ до судових рішень" встановлений порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.4 вказаного Закону судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону, зокрема до відомостей, які дають можливість ідентифікувати фізичну особу.

У Єдиному державному реєстрі судових рішень зареєстровано рішення Херсонського міського суду від 05.11.2019 року у справі № 766/19884/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зняття арешту. Зі змісту цього рішення вбачається таке:

Позивач в обґрунтування позову зазначив, що він є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . В 2019 році позивач вирішив продати вказаний житловий будинок та отримав у приватного нотаріуса інформацію про те, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 13.09.2004 року про накладення арешту на житловий будинок, який на момент внесення запису належав позивачу. Запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна Третьою державною нотаріальною конторою м. Херсона. Згідно вказаного запису, арешт на належний позивачу житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 накладено згідно ухвали Комсомольського районного суду від вересня 2004 року. Позивач звернувся до Херсонського нотаріального архіву та отримав копію ухвали Комсомольського районного суду б/н від вересня 2004 року, якою у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 за заявою про забезпечення позову, накладено арешт шляхом заборони відчуження домоволодіння АДРЕСА_1 , яке за ухвалою суду належить начебто ОСОБА_1 , однак власником з 2001 року був ОСОБА_3 (позивач). Позивач не є стороною спору, крім того, неможливо з`ясувати чи був такий спір насправді. Таким чином, на даний час на належне позивачу майно безпідставно накладено арешт, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю. Просить скасувати арешт на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 1298906 запис про арешт житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом було встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 23.04.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Скульським А.А. та зареєстрованого в реєстрі за №1994, ОСОБА_3 належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації 23.04.2001 року за реєстровим №2580.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №181293038 від 17.09.2019 року вбачається, що на підставі ухвали б/н від 10.09.2004 року Комсомольського районного суду м. Херсона накладено арешт на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

Відповідно до ухвали Комсомольського районного суду м. Херсона від 10.09.2004 року заходи забезпечення у вигляді арешту шляхом заборони відчуження домоволодіння АДРЕСА_1 було накладено в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою.

Виходячи з вищевикладеного вбачається, що позивач не має можливості реалізувати своє право власності на вищевказане домоволодіння.

З огляду на викладене, суд, пославшись, зокрема, на положення ст.ст.321, 391 ЦК України, ч.5 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", вирішив: позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зняття арешту задовольнити; зняти арешт з нерухомого майна, а саме з житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 , накладений ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 10.09.2004 року та зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна 13.09.2004 року за № 1298906; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 1298906 запис про арешт житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, встановлено і це ніким не заперечується, що власником житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2001 року був відповідач ОСОБА_3 . Його власником він залишався і на час виникнення спірних правовідносин (на час проведення перевірки у травні 2017 року). Він перестав бути його власником лише з 01.02.2020 року, коли на підставі нотаріально посвідченого договору дарування відчужив його ОСОБА_4 .

Також встановлено, що у вказаному житловому будинку проживає відповідач ОСОБА_1 , він зареєстрований за вказаною адресою з 30.07.2004 року, був зареєстрований і на час виникнення спірних правовідносин. Вказане ніким не заперечується.

З приводу належного відповідача апеляційний суд зазначає таке.

Згідно наданої позивачем виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 (адреса: вул. Шевченка 15 А) особовий рахунок відкрито на ім`я відповідача ОСОБА_3 (а.с.14-16).

Дані з вказаного особового рахунку простежуються з 04.03.2016 року по 24.05.2017 року, наявні відомості про внесення 7-ми платежів за електроенергію у 2017 році, проведення 24.05.2017 року такого типу інспекції як рейдова бригада.

Вказаний вище Акт про порушення № 231182 від 24.05.2017 року складено у присутності відповідача ОСОБА_1 , який постійно проживав та був зареєстрований за вказаною адресою та який від підпису відмовився, проте і зауважень до нього не вніс. Акт підписаний трьома представниками енергопостачальника, тому на підставі п.53 Правил користування електричною енергією для населення він вважається дійсним.

Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання.

Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не право сторін.

Сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги, а також для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

У справі на підставі оцінки зібраних у справі доказів встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_3 (син) на час виникнення спірних правовідносин є споживачами електричної енергії, яка постачається ПрАТ "Херсонобленерго" за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі відкритого особового рахунку на ім`я відповідача ОСОБА_3 . При цьому власником вказаного житлового будинку на час виникнення спірних правовідносин (травень 2017 року) є відповідач ОСОБА_3 (був ним з 23.04.2001 року до 01.02.2020 року), проте проживав та був зареєстрований в зазначеному будинку на час виникнення спірних правовідносин відповідач ОСОБА_1 . Окремого договору про користування електричною енергією за вказаною адресою не укладено. Проти цього жодна із сторін не заперечує й доказів на підтвердження іншого не надала.

Встановивши, що відповідачі допустили необліковане споживання електричної енергії шляхом встановлення шунтуючої перемички з ввідного автомату 50А, електроенергія споживається, приладом обліку не враховується, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог та стягнення з обох відповідачів, як споживачів електроенергії, вартості необлікованої електричної енергії.

Подібний правовий висновок зроблено і Верховним Судом у постановах від 11.12.2019 року у справі № 212/3910/14-ц, від 17.06.2020 року у справі № 462/6556/16-ц.

Апеляційний суд враховує, що суд здійснив стягнення з відповідачів необлікованої електричної енергії в розмірі 20461,39грн не солідарно, а з обох відповідачів в рівних частинах з кожного. При цьому апеляційний суд, виходячи з меж апеляційного оскарження рішення, також враховує те, що рішення суду першої інстанції позивачем не оскаржується.

Щодо розрахунку вартості недооблікованої електроенергії апеляційний суд враховує таке.

21.06.2017 року комісія позивача (ХМВЕ) по розгляду актів про порушення ПКЕЕ (ПКЕЕН) прийняла рішення про відповідність Акту про порушення №231182 від 24.05.2017 року п.53 ПКЕЕН та Методики визначення обсягу та вартості електроенергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричної енергії (яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин).

Суд першої інстанції, встановивши, що наданими позивачем належними та допустимими доказами доведено факт порушення відповідачами ПКЕЕН у вигляді самовільного підключення з порушенням схеми обліку шляхом встановлення шунтуючої перемички з ввідного автомату 50А, електроенергія споживається, приладом обліку не враховується, що енергопостачальником вірно розрахована вартість необлікованої електричної енергії, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Скаржником на спростування зазначених висновків належних доводів не наведено.

Отже, апеляційний суд погоджується із розрахунком позивача вартості недооблікованої електроенергії.

Таким чином, суд повно, всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку зібраним в цій частині доказам у справі, а тому прийшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому суд першої інстанції помилково зазначив про те, що станом на 05.05.2017 року відповідач ОСОБА_1 був власником житла за вказаною адресою ( АДРЕСА_1 ).

Також, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в частині розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_1 , що не був належним чином повідомлений про час розгляду справи, оскільки матеріали справи не містять доказів належного повідомлення його про розгляд справи в останні два судові засідання (22.06.2020 року о 13-45 год. та 10.08.2020 року о 14-45 год). При цьому матеріали справи спростовують посилання представника скаржника про те, що відповідач жодного разу у судовому засіданні присутній не був, повісток про виклик до суду не отримував. Адже до 10.06.2020 року наявні докази про вручення відповідачу ОСОБА_1 судових повісток про розгляд справи 29.03.2018 року о 09-15 год (а.с.28, 31), 26.06.2018 року о 10-15 год (а.с.34, 36). Сам ОСОБА_1 та його представник адвокат Соколовський Сергій Анатолійович подавали до суду заяви 29.03.2018 року та 26.06.2018 року (а.с.32, 37, 38). З 02.10.2018 року суд ухвалив розглядати справу без виклику сторін. І лише ухвалою суду від 10.06.2020 року було ухвалено розглядати справу з викликом сторін.

Згідно п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема, справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Оскільки суд першої інстанції розглянув справу в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 з порушенням норм процесуального права, то відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374, п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу задовольнити частково, а оскаржуване заочне рішення суду в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 скасувати й постановити нове рішення, яким позов задовольнити й стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача в рахунок відшкодування вартості необлікованої електричної енергії 10230,70грн та сплачений судовий збір у розмірі 800,00грн. Відповідно, апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

В решті доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами та висновків суду не спростовують.

Зокрема, підлягають залишенню поза увагою посилання скаржника на відсутність повноважень у Остапенко Р.М. на подання позовної заяви від імені позивача, оскільки до позовної заяви було додано довіреність від 07.06.2017 року строком дії до 31.12.2017 року, якою позивач Приватне акціонерне товариство "Херсонобленерго" в особі Голови правління Сафронова Ігоря Миколайовича уповноважило Остапенко Раїсу Миколаївну представляти інтереси Товариства у всіх судових органах з усіма правами, наданими позивачу, крім повної або часткової відмови від позовних вимог, повного або часткового визнання позову, укладання мирової угоди.

Також, не можуть бути прийняті до уваги посилання на те, що відповідач ОСОБА_1 не є споживачем електроенергії, що суд не встановив хто є таким (тобто споживачем), оскільки він ( ОСОБА_1 ) не є власником вказаного житлового будинку та що з позивачем він жодних договорів про користування електроенергією не укладав. При цьому апеляційний суд виходить з того, що у справі належними доказами встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_3 (син) на час виникнення спірних правовідносин були споживачами електричної енергії, яка постачається ПрАТ "Херсонобленерго" за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі відкритого особового рахунку на ім`я відповідача ОСОБА_3 . При цьому власником вказаного житлового будинку на час виникнення спірних правовідносин (травень 2017 року) є відповідач ОСОБА_3 (був ним з 23.04.2001 року до 01.02.2020 року), проте проживав та був зареєстрований в зазначеному будинку на час виникнення спірних правовідносин відповідач ОСОБА_1 . Окремого договору про користування електричною енергією за вказаною адресою не укладено. Однак, сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги, а також для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Також, підлягають відхиленню й посилання скаржника на невстановлення судом часу проведення рейду (перевірки), вчиненого відповідачем порушення, а також того, хто саме встановив шунтуючу перемичку з відвідного автомату 50А. При цьому апеляційний суд враховує те, що в оскаржуваному заочному рішенні судом встановлено проведення працівниками позивача рейду саме 24.05.2017 року, а щодо проведення такого рейду 05.05.2017 року, то в рішенні це зазначено як доводи позовної заяви, в якій в одному місці помилково зазначена дата проведення рейду (перевірки) 05.05.3017 року. Також в оскаржуваному рішенні досить чітко встановлено про виявлення порушення правил користування електричною енергії, а саме: самовільне підключення з порушенням схеми обліку, шляхом встановлення шунтуючої перемички з ввідного автомату 50А. Електроенергія споживається, приладом обліку не враховується. З приводу посилань на невстановлення особи, яка встановила шунтуючу перемичку з відвідного автомату 50А апеляційний суд зазначає, що це не є предметом доказування у цій справі, адже визначальним є саме порушення відповідачами як споживачами правил користування електричною енергією. При цьому не має жодного значення хто встановив шунтуючу перемичку, чи власник будинку, чи ОСОБА_1 , який проживає та зареєстрований у ньому, чи навіть інша особа за вказівкою вказаних осіб.

Крім того, підлягають залишенню поза увагою посилання скаржника на те, що суд керувався нормативним актом, який втратив чинність. При цьому апеляційний суд враховує те, що на час виникнення спірних правовідносин (травень 2017 року) зазначені Правила були чинні.

При цьому апеляційний суд враховує також і те, що відповідні вимоги апеляційної скарги виходять за межі прав адвоката Хараїм Ольги Валеріївни, діючої від імені відповідача ОСОБА_1 ,оскільки заявлені частково в інтересах відповідача ОСОБА_3 , який не уповноважував на захист своїх прав адвоката Хараїм Ольгу Валеріївну.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Хараїм Ольги Валеріївни, діючої від імені ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 серпня 2020 рокув частині задоволення позову ОСОБА_2 , діючої від імені Приватного акціонерного товариства "Херсонобленерго", до ОСОБА_1 про стягнення вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією скасувати й постановити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 , діючої від імені Приватного акціонерного товариства "Херсонобленерго" (нове найменування Акціонерне товариство "Херсонобленерго"), до ОСОБА_1 про стягнення вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Херсонобленерго" (нове найменування Акціонерне товариство "Херсонобленерго")в рахунок відшкодування вартості необлікованої електричної енергії 10230,70грн та сплачений судовий збір у розмірі 800,00грн.

В решті це ж заочне рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 22 грудня 2020 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська