"08" січня 2020 р. Справа № 150/408/19
Провадження по справі №2/150/189/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.

за участі секретаря Гендзьори О.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача та третьої особи ОСОБА_4 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, фермерського господарства «НІКА-П», третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору, додаткової угоди недійсними та витребування земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 є онуком ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті бабки залишилася земельна ділянка, площею 2,29 га, розташована на території Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області. Відповідно до заповіту від 27.12.1996 ОСОБА_6 заповіла все своє майно ОСОБА_3 . Однак, про наявність заповіту та вказаного майна позивачеві було невідомо, так як на час складання заповіту він був малолітнім, а земельна ділянка була передана в оренду у 2006 році на десятирічний строк. Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 17.03.2014 було визнано відумерлою спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_5 , а саме земельну ділянку площею 2,29 га, належну ОСОБА_5 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №029453, а також визнано власником даного майна Моївську сільську раду. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 25.04.2018 вказане рішення суду скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви прокурора про визнання спадщини відумерлою відмовлено в повному обсязі. В подальшому, рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 27.11.2018 визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді земельної ділянки площею 2,2897 га, кадастровий номер :03:002:0059, що розташована на території Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області.

Однак, на даний час спірна земельна ділянка обробляється орендарем - ФГ «НІКА-П» та позивачеві не повернута.

06.02.2019 з відповіді на заяву представника позивача стало відомо, що до Договору оренди землі №5 від 08.02.2018 орендодавець Моївська сільська рада надав, а орендар ОСОБА_4 прийняла у строкове платне користування земельну ділянку комунальної власності Моївської сільської ради №383 для ведення фермерського господарства з кадастровим номером :03:002:0059, яка розташована на території Моївської сільської ради на території населеного пункту. Площа переданої земельної ділянки становить 2,2897 га, строк дії договору - 25 років.

Згідно з додатковою угодою від 28.11.2018 до Договору оренди землі №5 від 08.02.2018 у договорі було замінено сторону орендаря, а саме ОСОБА_4 на нового орендаря - юридичну особу Фермерське господарство «НІКА-П» в особі голови господарства ОСОБА_4. Пункт 15 договору викладено у такій редакції: «Земельна ділянка передається в оренду для ведення сільськогосподарського виробництва». Інші умови залишено без змін.

Таким чином, на момент укладення договору - 08.02.2018 Моївська сільська рада була незаконним власником спірної земельної ділянки, тобто оспорюваний договір оренди землі був укладений з формальним, однак не з законним власником земельної ділянки. Цей договір порушив права спадкоємця померлої ОСОБА_5 , адже спадщина була визнана відумерлою на підставі судового рішення по справі, в межах якої Моївська сільська рада повідомила суду про відсутність у померлої спадкоємців. При цьому, саме у володінні Моївської сільської ради увесь час перебував заповіт, складений ОСОБА_5 на ім`я позивача, саме секретар виконкому Моївської сільської ради Віт Л.В. посвідчував даний заповіт. Вказані обставини констатовано рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 25.04.2018 у справі №150/251/14-ц. Крім того, додаткова угода до Договору оренди землі №5 від 08.02.2018 була підписана між Моївською сільською радою та ФГ «НІКА-П» 28.11.2018, тобто після того, як 25.04.2018 рішення суду про визнання спадщини відумерлою було скасовано, а також після того як 27.11.2018рішенням суду було визнано за позивачем право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування. Також позивач вважає, що додаткова угода до договору оренди землі не відповідає вимогам ст.. 520 ЦК України, адже договір оренди є двостороннім зобов`язанням. Заміна кредитора в зобов`язанні за загальним правилом не потребує згоди боржника, а боржник може бути замінений іншою особою лише за згодою кредитора. Оскільки йдеться про двостороннє договірне зобов`язання, то заміна сторони в такому зобов`язанні можлива тільки за згодою іншої сторони договору. Однак, фізична особа ОСОБА_4 додаткової угоди не підписувала та своєї згоди на зміну орендаря не надавала.

Крім того, згідно з рішенням 29 сесії 7 скликання Моївської сільської ради №287 від 07.02.2018 земельну ділянку було надано в оренду ОСОБА_4 для створення фермерського господарства, а не юридичній особі ФГ «НІКА-П», яке на той час ще не було створено для ведення фермерського господарства. При цьому, у додатковій угоді від 28.11.2018 міститься посилання саме на рішення 29 сесії 7 скликання Моївської сільської ради №287 від 07.02.2018, у якому ФГ «НІКА-П» не згадується. За наведених обставин, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення 29 сесії 7 скликання Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області №287 від 07.02.2018 у частині надання в оренду ОСОБА_4 земельної ділянки площею 2,2897 га, кадастровий номер :03:002:0059; визнати недійсним договір оренди землі від 08.02.2018 №5, укладений між Моївською сільською радою Чернівецького району Вінницької області та ОСОБА_4 щодо оренди земельної ділянки площею 2,2897 га, кадастровий номер :03:002:0059, а також додаткову угоду від 28.11.2018 до договору оренди землі від 08.02.2018 №5, укладену між Моївською сільською радою Чернівецького району Вінницької області та Фермерським господарством «НІКА-П» ().

Зобов`язати Фермерське господарство «НІКА-П» та Моївську сільську раду Чернівецького району Вінницької області повернути належну ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2,2897 га, кадастровий номер :03:002:0059, що розташована на території Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області; стягнути порівну з Фермерського господарства «НІКА-П» () та Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2 305,20 грн.

Представник позивача - адвокат Семко В.М., який діє на підставі ордеру серії ВН №105257, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити.

Представник відповідача ФГ «НІКА-П» та третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі за обставин, викладених у відзиві на позовну заяву. Так, згідно поданого до суду відзиву на позовну заяву договір оренди землі та додаткова угода до нього повністю відповідають вимогам закону, жодних підстав для визнання їх недійсними не існує, адже позивач ОСОБА_3 набув право власності на оспорювань земельну ділянку відповідно до рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 27.11.2018, яке набуло законної сили 28.12.2018. При цьому, угоди з Моївською сільською радою та ФГ «НІКА-П» були укладені до настання вказаної обставини.

Моївською сільською радою Чернівецького району Вінницької області в особі в.о. старости Вівдича О.Г. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність уповноваженого представника, при цьому, просив вирішити спір відповідно до норм законодавства.

Суд, заслухавши доводи учасників судового процесу, дослідивши матеріали справ та наявні при ній докази в їх сукупності та співставленні дійшов наступних висновків.

ОСОБА_3 є онуком ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя померлій належала земельна ділянка, площею 2,29 га, розташована на території Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, право власності на яку посвідчувалося державним актом на право власності на землю серії ВН №029453.

Відповідно до заповіту від 27.12.1996, посвідченого секретарем виконкому Моївської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за №25, на підставі якого 26.12.2016 було видано дублікат заповіту, зареєстрованого в реєстрі за №226, ОСОБА_6 заповіла все своє майно ОСОБА_3 .

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 17.03.2014 було визнано відумерлою спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_5 , а саме земельну ділянку площею 2,29 га, належну ОСОБА_5 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №029453, а також визнано власником даного майна Моївську сільську раду.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 25.04.2018 вказане рішення суду скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви прокурора про визнання спадщини відумерлою відмовлено в повному обсязі.

У вказаному рішенні, суд апеляційної інстанції констатував, що інформацію про відсутність спадкоємців надав той же орган, за яким було визнано право власності на спадкову ділянку та у володінні якого увесь час перебував заповіт ОСОБА_5 - Моївська сільська рада. Копія заповіту до матеріалів справи сільською радою не надавалось і про його існування суду не повідомлялось, не зважаючи на наявний заповіт, надала суду інформацію про відсутність спадкоємців.

Втім, на той час рішенням Моївської сільської ради від 07.02.2018 №287 29 сесії 7 скликання, вказана земельна ділянка була передана в оренду ФГ «НІКА-П» строком на 25 років. Після винесення рішення сільської ради також було укладено договір оренди землі від 08.02.2018 №5, укладений між Моївською сільською радою Чернівецького району Вінницької області та ОСОБА_4 щодо оренди земельної ділянки площею 2,2897 га, кадастровий номер :03:002:0059, а також додаткову угоду від 28.11.2018 до договору оренди землі від 08.02.2018 №5, укладену між Моївською сільською радою Чернівецького району Вінницької області та Фермерським господарством «НІКА-П» ().

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України).

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як слідує зі змісту рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 27.11.2018, судом була досліджена довідка, видана виконкомом Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 13.03.2018 за №515, відповідно до якої спадкоємцем майна, що залишилося після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_3 , який постійно проживав із спадкодавцем в спадковому будинку на час відкриття спадщини. Таким чином, ОСОБА_3 прийняв спадщину, що залишилася після смерті бабки

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 27.11.2018 визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді земельної ділянки площею 2,2897 га, кадастровий номер :03:002:0059, що розташована на території Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області. Вказане рішення суду набрало законної сили 28.12.2018.

Суд вважає, що за встановлених обставин прийняття спірної земельної ділянки у власність територіальної громади Моївської сільської ради та надання її в подальшому в оренду ОСОБА_4 та згодом, відповідно до додаткової угоди ФГ «НІКА-П» суперечить вимогам закону.

Крім того, згідно ч. 3. ст. 1277 ЦК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, але судом встановлено, що рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 17.03.2014, яким визнано відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме земельну ділянку площею 2,2897 га, розташовану на території Моївської сільської ради Чернівецького району скасовано постановою апеляційного суду Вінницької області від 25.04.2018, тобто підстава на якій Моївська сільська рада Чернівецького району набула право на спірну земельну ділянку відпала.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3. ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Судом встановлено, що рішення Моївської сільської ради від 07.02.2018 року суперечить ЗК України, а саме у рішенні Моївської сільської ради №287 від 07.02.2018 не зазначено цільового призначення земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0059, площею 2,2897 га та її категорію згідно з цільовим призначенням, що передбачено ЗК України. Відтак, при наданні в оренду земельних ділянок ОСОБА_4 для створення фермерського господарства сільською радою не встановлено можливість використання таких земельних ділянок для створення фермерського господарства.

Також суд звертає увагу на тому, що, згідно з частиною першою статті 93 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Втім, доказів того, що рішенням сесії сільської ради надано в оренду ОСОБА_4 , яка є приватним підприємцем, тощо суду надано сільською радою не було.

Зазначене вище свідчить про те, що рішення Моївської сільської ради №287 від 07.02.2018 в оспорюваній частині є незаконним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи спір щодо визнання договору оренди землі та додаткової угоди до нього недійсними суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленічастинами першою-третьою,п`ятоюташостою статті 203 ЦК України ( ч.1.ст. 215 ЦК України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) ( ч.3 ст. 215 ЦК України) . Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. (ч.1 ст. 236 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (ч.1 ст. 761 ЦК України).

Згідно ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини, щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ст. 93, ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч.4 ст. 124 ЗК). Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч.1 ст. 93 ЗК). Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи (ч.8 ст. 93 ЗК). Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (ч.9 ст. 93 ЗК).

Згідно ст.ст. 4, 13 , 16 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (ст. 4). Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13). Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (ст. 16).

Враховуючи, що рішення суду, яким передано оспорювань земельну ділянку у власність Моївської сільської ради відповідно до постанови апеляційного суду Вінницької області від 25.04.2018 скасовано, остання не є власником зазначеної земельної ділянки, а отже не має законного права передавати її в оренду. Окрім того, згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 27.11.2018 право власності на земельну ділянку, площею 2,2897 га, що розташована на території Моївської сільської ради та була предметом правочину - договору оренди, визнано за позивачем ОСОБА_3 , а тому перебування належної йому на праві власності земельної ділянки в оренді відповідача за відсутності волевиявлення позивача на це, порушує гарантоване йому ст.. 41 Конституції України право на безперешкодне володіння та розпорядження своїм майном. З огляду на дані обставини, договір оренди землі та додаткова угода до нього підлягають визнанню недійсними.

Відповідно до ст.. 387 ЦК України, земельна ділянка, площею 2,2897 га, кадастровий номер :03:002:0059, що розташована на території Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області підлягає поверненню власнику.

За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 305,20 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.259, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, фермерського господарства «НІКА-П», третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору, додаткової угоди недійсними та витребування земельної ділянки - задоволити.

Визнати незаконним та скасувати рішення 29 сесії 7 скликання Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області №287 від 07.02.2018 у частині надання в оренду ОСОБА_4 земельної ділянки площею 2,2897 га, кадастровий номер :03:002:0059.

Визнати недійсним договір оренди землі від 08.02.2018 №5, укладений між Моївською сільською радою Чернівецького району Вінницької області та ОСОБА_4 щодо оренди земельної ділянки площею 2,2897 га, кадастровий номер :03:002:0059, а також додаткову угоду від 28.11.2018 до договору оренди землі від 08.02.2018 №5, укладену між Моївською сільською радою Чернівецького району Вінницької області та Фермерським господарством «НІКА-П» ().

Зобов`язати Фермерське господарство «НІКА-П» () та Моївську сільську раду Чернівецького району Вінницької області повернути належну ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) земельну ділянку площею 2,2897 га, кадастровий номер :03:002:0059, що розташована на території Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області.

Стягнути порівну з Фермерського господарства «НІКА-П» () та Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2 305,20 грн.

Рішення може бути оскаржено на протязі тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст судового рішення виготовлено у відповідності до ст. 259 ЦПК України.

СУДДЯ С.П. СУПЕРСОН