Справа № 453/1202/17
№ провадження 2-др/453/1/20
УХВАЛА

іменем України

05 лютого 2020 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Микитина В.Я.,

секретаря судового засідання Корнута Т.Б.,

без учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи заяву Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 453/1202/17, провадження № 2/453/135/18, за позовом ОСОБА_1 до Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України про виплату усіх сум, котра належить працівникові при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 08.11.2017 року звернувся у суд з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України на свою користь компенсацію за невикористані дні відпустки за період з 02.01.2017 року по 19.06.2017 року у розмірі 2 680 грн. 70 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 149 895 грн. 20 коп.. Судові витрати у справі позивач просив покласти на відповідача.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 04.06.2018 року, з урахуванням ухвали, постановленої 23.04.2019 року про виправлення описки у цьому рішенні, у цивільній справі № 453/1202/17 (провадження № 2/453/135/18) за позовом ОСОБА_1 до Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України про виплату усіх сум, котра належать працівникові при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, позовні вимоги задоволено повністю. Стягнено з Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки за період з 02.01.2017 року по 19.06.2017 року у розмірі 2 680 грн. 70 коп., середній заробіток за час затримки з остаточним розрахунком у розмірі 149 895 грн. 20 коп.. Вирішено питання судових витрат у справі.

Відповідач просить ухвалити додаткове рішення у вищевказаній цивільній справі в силу виникнення труднощів у його виконанні, зокрема відповідач просить зазначити точну грошову сумукомпенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки за період з 02.01.2017 року по 19.06.2017 року та точну грошову суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, присуджені до стягнення з відповідача Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України, а саме вказати, що такі суми у розмірі 2 680 грн. 70 коп. та 149 895 грн. 20 коп. визначені без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, а також суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення у тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється у тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову у прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Судове рішенні у справі № 453/1202/17 (провадження № 2/453/135/18) за позовом ОСОБА_1 до Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України про виплату усіх сум, котра належать працівникові при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку ухвалювалося за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) учасників справи. Відповідно, ухвалу у цій справі суд постановляє у тому самому порядку.

Учасники справи, будучи належно та завчасно повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Від заявника 16.01.2020 року на адресу суду надійшло клопотання вх. № 144, у котрому він просить проводити розгляд справи за відсутності уповноваженого представника. Від позивача у справі 23.12.2019 року під вх. № ЕП-681 надійшов відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, у котрому він заперечив проти ухвалення додаткового рішення у цій справі, посилаючись на обов`язковість висновків, викладених Львівським апеляційним судом у постанові, винесеній 22.10.2019 року у цивільній справі № 453/1202/17, провадження № 6/453/27/19, за заявою Інституту підготовки кадрів Державної служби зайнятості України про роз`яснення рішення суду та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Одночасно клопотав про розгляд справи без його участі.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, суд дійшов такого висновку.

Встановлено, що рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 04.06.2018 року, з урахуванням ухвали, постановленої 23.04.2019 року про виправлення описки у цьому рішенні, у цивільній справі № 453/1202/17 (провадження № 2/453/135/18) за позовом ОСОБА_1 до Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України про виплату усіх сум, котра належать працівникові при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, позовні вимоги задоволено повністю. Стягнено з Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки за період з 02.01.2017 року по 19.06.2017 року у розмірі 2 680 грн. 70 коп., середній заробіток за час затримки з остаточним розрахунком у розмірі 149 895 грн. 20 коп.. Вирішено питання судових витрат у справі.

18.12.2018 року Львівським апеляційним судом у вказаній вище цивільній справі винесено постанову, котрою апеляційну скаргу Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості Українизалишено без задоволення, а рішення Сколівського районного суду Львівської області від 04.06.2018 року залишено без змін.

Отже, рішенняСколівського районного суду Львівської області, ухвалене 04.06.2018 року у даній справі, 18.12.2018 року набрало законної сили та підлягало виконанню, у зв`язку з чим за заявою ОСОБА_1 від 24.01.2019 року вх. № 338 судом останньому 31.01.2019 року було скеровано два виконавчі листи, а саме один про стягнення компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки за період з 02.01.2017 року по 19.06.2017 року у розмірі 2 680 грн. 70 коп., а інший про стягнення середнього заробітку за час затримки з остаточним розрахунком у розмірі 149 895 грн. 20 коп..

У той же час, ухвалою Сколівського районного суду Львівської області, постановленою 25.07.2019 року у цивільній справі № 453/1202/17, провадження № 6/453/27/19, задоволено заяву Інституту підготовки кадрів Державної служби зайнятості України про визнання виконавчого листа про стягнення середнього заробітку за час затримки з остаточним розрахунком у розмірі 149 895 грн. 20 коп. таким, що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню повністю виконавчий лист № 453/1202/17, виданий 30.01.2019 року Сколівським районним судом Львівської області на примусове виконання рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухваленого 04.06.2018 року у цивільній справі № 453/1202/17, провадження 2/453/135/18, за позовом ОСОБА_1 до Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України про виплату усіх сум, котра належать працівникові при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.У задоволенні заяви Інституту підготовки кадрів Державної служби зайнятості України про роз`яснення рішення суду, відмовлено. Постановою Львівського апеляційного суду, винесеною 22.10.2019 року у вищевказаній справі, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 25.07.2019 року у частині задоволення заяви Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України про визнання виконавчого листа про стягнення середнього заробітку за час затримки з остаточним розрахунком у розмірі 149 895 грн. 20 коп. таким, що не підлягає виконанню, скасовано та постановлено у цій частині нову ухвалу, якою у задоволенні заяви Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено. В решті ухвалу суду залишено без змін.

Судом у даній справі встановлено, що рішення Сколівського районного суду Львівської області від 04.06.2018 року відповідачем виконано добровільно, зокрема 30.01.2019 року відповідачем перераховано на рахунок ОСОБА_1 кошти у сумі 2 680 грн. 70 коп. на виконання судового рішення у частині компенсації за дні невикористаної відпустки, а 04.04.2019 року відповідачем перераховано на рахунок ОСОБА_1 кошти у сумі 120 665 грн. 63 коп. на виконання судового рішення у частині стягнення середнього заробітку за час затримки. При цьому, заявником на виконання положень розділу IV «Податок на доходи фізичних осіб» Податкового кодексу України здійснено оподаткування суми середнього заробітку за час затримки 149 895,20 грн. у виді податку з доходів фізичних осіб та військового збору 26 981 грн. 14 коп. та 2 248 грн. 43 коп. відповідно, а всього 29 229 грн. 57 коп. (149 895 грн. 20 коп. 2 248 грн. 43 коп. 26 981 грн. 14 коп. = 120 665 грн. 63 коп.).

Посилання позивача у поданому ним відзиві на заяву про ухвалення додаткового рішення як на підставу для відмови у задоволенні такої заяви, на обов`язковість висновків, викладених Львівським апеляційним судом у постанові від 22.10.2019 року у цивільній справі № 453/1202/17, провадження № 6/453/27/19, за заявою Інституту підготовки кадрів Державної служби зайнятості України про роз`яснення рішення суду та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у котрій, з-поміж іншого, висловлено позицію про те, що рішення Сколівського районного суду Львівської області від 04.06.2018 року не слід вважати повністю виконаним, не заслуговують на увагу, так як у чинному ЦПК України відсутня норма про обов`язковість врахування висновків суду апеляційної інстанції судами першої інстанції під час ухвалення ними рішень. Крім того, Львівським апеляційним судом під час винесення 14.11.2019 року постанови у справі № 453/1200/17, провадження № 6/453/26/19, в аналогічній справі, де позивачем була дружина ОСОБА_1 , викладено зовсім інші висновки, а саме зазначено про повне виконання рішення суду, ухваленого на її користь про виплату усіх сум, котра належать працівникові при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, на переконання суду, рішення суду у даній справі є виконаним у визначені для його виконання порядку та строки, що повністю виключає посилання заявника про утруднення виконання такого рішення суду та необхідності визначення суми до стягнення без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Крім того, на переконання суду, минули строки, визначені ч. 2 ст. 270 ЦПК України для ухвалення додаткового рішення суду, так як строк у зв`язку із добровільним виконанням рішення минув.

З огляду на вказане, у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суду слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 247, 260-261, 270 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 453/1202/17, провадження № 2/453/135/18, за позовом ОСОБА_1 до Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України про виплату усіх сум, котра належить працівникові при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її підписання суддею, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Однак, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

Суддя В.Я. Микитин