Справа №295/8/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі: головуючого судді Лєдньова Д.М.

секретар - Дехтієвська Т.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира із заявою про видачу обмежувального припису.

В обгрунтування заяви зазначив, що 14.10.2017 року між ним та ОСОБА_2 укладено шлюб. Від шлюбу учасники мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час звернення до суду із заявою фактичним місцем проживання дитини є місце поживання заявника.

За змістом заяви ОСОБА_2 вчиняє фізичне, економічне та психологічне домашнє насильство, що виявляється в наступному.

Так, 18.02.2019 року ОСОБА_2 намагалась потрапити за місцем проживання заявника та дитини за адресою: АДРЕСА_1 у супроводі із громадянином ОСОБА_4 , який мав при собі зброю. За наслідком даних подій заявник звернувся до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області з повідомлення про вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 115 КК України. На підставі ухвали слідчого судді Богунсьукого районного суду м.Житомира відповідну інформацію внесено до ЄРДР.

Протягом 2018 року ОСОБА_2 неодноразово та систематично наносила тілесні ушкодження заявникові, а удари наносились в тому числі у випадках спільного перебування із малолітнім ОСОБА_3 . 14.01.2019 року заявник звернувся до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, в подальшому - на підставі ухвали слідчого судді, вказані відомості внесено до ЄРДР за ч.1 ст. 125 КК України.

Заявник також зауважує, що ОСОБА_2 має намір позбавити його життя, з метою насильницького викрадення дитини пропонувала увійти у злочинну змову тілоохоронцю заявника ОСОБА_6 , який надає відповідні послуги за укладеним із ТОВ «Еліт Сервіс» договором. Батьки ОСОБА_2 16-17 грудня 2018 року намагались викрасти малолітню дитину, внаслідок чого до ЄРДР внесено відомості за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 129 КК України.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає про економічне насильство, яке пов`язується із його відмовою укласти договір на відчуження належного на праві власності нерухомого майна, вимогу про що, за допомогою морального тиску, висловлювала ОСОБА_2 . За вказаним фактом слідчим відділом Печерського УП проводиться досудове розслідування з ч.2 ст. 355 КК України.

ОСОБА_1 вказує на розповсюдження дружиною відомостей, які є вигаданими, та водночас, принижують його національну честь та гідність.

На думку заявника метою наведеного психологічного насилля є намір отримати грошові кошти для придбання автомобіля, квартири.

З урахуванням викладеного, заявник просить видати обмежувальний припис та заборонити перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 із малолітнім сином - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на відстань менше 500 (п`ятсот) метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 із малолітнім сином - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 із малолітнім сином - ОСОБА_3 , якщо вони за власним бажанням перебуватимуть у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватись з ними; заборонити вести будь-які види листування, телефонні переговори (спілкування, т.ч. в мессенджерах) із ОСОБА_1 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У заяві вказано, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27.08.2019 року вже видано обмежувальний припис терміном на шість місяців відносно ОСОБА_2 , яким заборонено перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 із малолітнім сином - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено наближатися на відстань менше 500 (п`ятсот) метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 із малолітнім сином - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено вести будь-які види листування, телефонні переговори (спілкування, т.ч. в мессенджерах) із ОСОБА_1 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

За твердженням заявника, поведінка заінтересованої особи після винесення рішення стала стриманішою, при цьому обставини, які стали умовою видачі обмежувального припису, продовжують існувати.

З огляду на викладене, у зв`язку із завершенням дії обмежувального припису 27.02.2020 року, на думку заявника, є необхідною видача нового обмежувального припису на той самий строк.

В судовому засіданні представник заявника вимоги підтримав та зауважив, що після винесення рішення про видачу обмежувального припису, яке на час розгляду справи перебуває в апеляційній інстанції, ОСОБА_2 прибула до будинку за місцем проживання заявника в АДРЕСА_2 та погрожувала фізичною розправою. Саме відсутність вказівки в ухваленому рішення про відповідну адресу як місце обмеженого відвідування ОСОБА_2 , а також фактичне завершення дії встановленого припису, потребує видачі нового обмежувального припису.

Заінтересованою особою в судові засідання від 03.01.2020 року та від 08.01.2020 року подавались заяви про відкладення розгляду справи із зауваженням про наявний спір між учасниками з приводу відібрання дитини, визначення місця її проживання.

Приймаючи до уваги, що відповідно до ч.1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису, суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутності відповідної особи.

Судом встановлено наступні обставини.

14.10.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб.

Подружжя має дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли взаємні неприязні стосунки, які призводять до виникнення конфліктів.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 27.08.2019 року видано обмежувальний припис терміном на шість місяців відносно ОСОБА_2 , яким визначено наступні тимчасові обмеження її прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : заборонено перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 із малолітнім сином - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено наближатися на відстань менше 500 (п`ятсот) метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 із малолітнім сином - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено вести будь-які види листування, телефонні переговори (спілкування, т.ч. в мессенджерах) із ОСОБА_1 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

На час розгляду справи рішення не набрало законної сили.

За визначеннями, наведеними у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (ст.1), домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч.2 ст. 350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

За положеннями ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

З огляду на вказане нормативне врегулювання, суд не погоджується в повній мірі з твердженням представника заявника про відсутність обмежень у видачі обмежувального припису повторно.

Суд звертає увагу, що обмежуваний припис має своїм завданням терміновий (негайний), попереджувальний та запобіжний захід, направлений на охорону від фізичного, психологічного, економічного насилля потерпілої особи від кривдника. Такі заходи носять тимчасовий характер, на чому наголошено у приписах закону Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", Цивільного процесуального кодексу України, та що пов`язується із невідворотнім та вчасним реагуванням з боку держави в особі повноважних органів на виконання функцій із гарантування та забезпечення найвищих соціальних цінностей, якими є: людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність, безпека.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відтак, з одного боку з огляду на характер вчиненого насильства у сім`ї держава зобов`язана сприяти припиненню домашньому насильству, наданню допомоги та захисту постраждалої особи, відшкодуванню їй завданої шкоди (п.12 ст. 1 Закону Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству), з іншого, забезпечити належне розслідування випадків домашнього насильства з метою притягнення, в разі обґрунтованих підстав, до відповідальності кривдників, обумовити зміну їхньої поведінки.

На рівні із заходами відповідальності, заснованих на положеннях Кримінального Кодексу України, Кодексу України про адміністративне правопорушення, є необхідним застосування відповідних програм для кривдників як комплексу заходів, що спрямовані на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків.

Суд зазначає, що обмежувальні заходи для кривдника в значній мірі пересікаються з відповідними правами, визначеними «Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод», зокрема: його правом на справедливий суд, що гарантує швидкий та неупереджений розгляд справи з ухваленням остаточного рішення як умови правової визначеності в можливих спірних відносинах; правом на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції., яке за приписами ст. 8 Конвенції передбачає обов`язок органів державної влади здійснити втручання у здійснення цього права згідно лише згідно із законом для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб; правом на вільне володіння майном (ст. 1 протоколу 1 Конвенції).

Саме визначення строку в шість місяців зобов`язує повноважні органи, визначивши обмеження, надати правову кваліфікацію діянь кривдника, здійснити захист постраждалої особи, ініціювати заходи соціальної адаптації кривдника.

З наведеного слід прийти до висновку, що при оцінці певних подій як підстав видачі обмежувального припису судом до уваги приймаються діяння, які допускались до ухвалення рішення та були відомі учасникам. В разі тотожності або схожості дій кривдника по відношенню до постраждалою особи в подальшому вказані дії кваліфікуються як вчинення тотожних або продовжуваних порушень в залежності від обставин та можуть бути підставою продовження обмежувального припису на строк до шести місяців.

В разі виникнення діянь, відмінних за характером, оцінка яким попередньо не надавалась за повноважними функціями державних органів, а заходи реагування не передбачаються у найкоротший термін, судом може бути видано новий обмежувальний припис, пов`язаний саме із такими діями, як схожий попередньо виданому за видом обмеження, так і інший, із терміном, що може перевищвати термін за попередньо виданим приписом.

В кожному конкретному випадку за наслідком оцінки ризиків для постраждалою особи слід виходити з наявності або відсутності конкуренції прав всіх учасників, останнє, зокрема, можливе в разі загрози життю особи - що є найвищою цінністю, співмірності застосованих заходів обмеження із об`єктивною потребою задля виконання функцій протидії насильству.

На думку суду, вирішення питання в цивільному судочинстві, зокрема з приводу відібрання дитини, визначення місця проживання дитини у спорі між батьками, не може зобов`язувати суд залишити заяву про видачу обмежувального припису без розгляду у зв`язку з наявністю спору, на чому зауважує заінтересована особа, оскільки метою спеціального Закону є протидія насильству та терміновий захист потерпілої особи.

З приводу посилань заінтересованої особи про наявність вже виданого обмежувального припису по іншій справі суд звертає увагу, що предметом заяви є інші вимоги, які, крім додатково визначених із встановленням обмеження у наближенні до місця проживання в м. Києві, пошуку заявника та дитини, направлені на видачу нового припису як продовження дії попередньо виданого.

З наведених мотивів, а також з підстав співмірності вже застосованих заходів визначеним судом ризикам, суд відмовляє у видачі обмежувального припису із забороною перебувати заінтересованій особі в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 із малолітнім сином - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; забороною наближатися на відстань менше 500 (п`ятсот) метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 із малолітнім сином - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; забороною вести будь-які види листування, телефонні переговори (спілкування, т.ч. в мессенджерах) із ОСОБА_1 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

З приводу видачі обмежувального припису на підставі подій про погрозу отруєння, яка, зі слів заявника, була висловлена заінтересованою особою в АДРЕСА_2 , зокрема у вигляді заборони наближатись на відстань менше 500 (п`ятсот) метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 із малолітнім сином - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , заборони розшукувати заявника та дитину, суд зазначає, що заявлені заходи не відповідають наявним та передбачуваним ризикам, оскільки можливість здійснення отруєння з боку заінтересованої особи саме за місцем проживання по АДРЕСА_2 або на відстані ближче ніж 500 метрів від такого місця проживання об`єктивними відомостями не підтверджена, судом не отримано доказів на спробу заінтересованої особи потрапити до вказаного місця проживання заявника.

Так само судом не отримано доказів щодо вчинення заінтересованою особою умисних активних дій, направлених на розшукування заявника та малолітньої дитини.

Враховуючи вищенаведене, подана заява не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 350-1, 350-8 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису.

Рішення суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду буде виготовлено 09.01.2020 року.

Суддя : Д.М.Лєдньов