РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/13255/14-ц

Провадження № 22-ц/4815/736/20

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.,

з участю: адвокат Затинний С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2020 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Кредобанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 13477547,69 грн. та понесені судові витрати в розмірі 3654,00 грн.

У квітні 2020 року Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павлюк Н.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, з метою забезпечення виконання рішення Рівненського міського суду від 15 січня 2015 року на підставі якого видано виконавчий лист від 09 лютого 2016 року та відкрито виконавче провадження №59507903.

Подання мотивоване тим, що вжиті приватним виконавцем заходи не призвели до виконання рішення суду боржником, в зв`язку з її ухиленням, не явками на його виклики; відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення; виїздами за кордон України.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2020 року подання головного приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта для виїзду за кордон боржника - ОСОБА_1 до повного виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням з виконання виконавчого листа №569/13255/14-ц виданого 09 лютого 2016 року.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що боржник ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов`язань, покладених на нього рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2015 року, у зв`язку з чим необхідно обмежити його у праві виїзду за межі України.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає вказану ухвалу суду незаконною.

Зазначає, що доказів ухилення від виконання судового рішення приватним виконавцем не наведено і в судовому засіданні не було здобуто. Натомість тимчасове обмеження у праві виїзду боржника без встановлення факту ухилення від виконання зобов`язань не буде відповідати одному із критеріїв, визначених ст..2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, за яких обмеження права на свободу пересування може бути виправдане.

Вказує, що приватний виконавець, достовірно знаючи про місце її проживання саме за адресою в АДРЕСА_1 , продовжував скеровувати свої запити, вимоги та інші документи пов`язані з примусовим виконанням рішення суду на адресу за якою вона не проживає. Також, приватний виконавець намагався провести опис та арешт рухомого майна за адресою в АДРЕСА_2 , де вона давно не проживає.

Враховуючи наведене зазначає, що не могла виконати низку вимог приватного виконавця, зокрема й надати для огляду житло за адресою в АДРЕСА_2 , до якого не має ніякого відношення і де не проживає та прибути до його на офіс, оскільки, такі документи від ньго не отримувала і проживає зовсім за іншою адресою.

Крім того зазначає, що на даний час, на підставі постанови приватного виконавця від 04 березня 2020 року з її заробітної плати відраховуються кошти, як працівника ПАТ «Речовий ринок» у розмірі 20% від суми заробітної плати.

Вважає, що наведені в сукупності обставини, вказують, що вона умисно не ухилялася від виконання своїх зобов`язань, а приватний виконавець не до кінця повідомив суду першої інстанції факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

З цих підстав просив скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2020 року та у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа відмовити в повному обсязі.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Н.В. вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 безпідставною та необґрунтованою.

Вважає доводи боржника про позбавлення можливості отримувати кореспонденцію за адресою зазначеною у виконавчому документі безпідставними та необґрунтованими, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.07.2019 боржнику направлено за адресою, вказаною у виконавчому документі і вона її отримала, що підтверджується самим боржником. У вказаній постанові є ідентифікатор доступу та номер виконавчого провадження, а відтак боржник має можливість документи виконавчого провадження переглядати он-лайн на веб-сайті. Крім того, боржником оскаржувались постанови приватного виконавця, з чого слідує, що боржник ознайомлений з усіма матеріалами виконавчого провадження та вчиняє дії по оскарженню дій виконавця та ухиленню від виконання, а не виконанню рішення суду.

Обставинами, які підтверджують ухилення боржником від виконання рішення суду вказує те, що більше ніж чотири роки остаточне рішення суду не виконується боржником. Вказує, що ОСОБА_1 після ухвалення судом остаточного судового рішення, яке вже перебувало на виконанні, відчужила майно, отримала кошти та не спрямувала їх на погашення заборгованості, що свідчить про свідоме ухилення боржника від виконання рішення суду.

Безпідставним також вважає покликання боржника на факт списання 20% із заробітної плати, оскільки, враховуючи суму, яка становить 20% від заробітної плати та суму боргу, виплата заборгованості буде проводитись близько 308 років. Очевидно, що даний захід не забезпечить фактичного виконання рішення суду.

З огляду на наведене просять ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник ОСОБА_1 адвокат Затинний С.С. в судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Н.В. до суду не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване судове рішення суд першої інстанції, посилаючись на норми ст.441 ЦПК України та ст. 6 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", задовольнив подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. та обмежив ОСОБА_1 у праві виїзду за межі території України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів " примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З аналізу вказаної статті вбачається, що тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України - це певний вид санкції, який може мати місце через наявність факту невиконання зобов`язань у зв`язку з ухиленням від них та застосовується лише після виконання державним виконавцем всіх інших способів спонукання до їх виконання.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2015 року, яке залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанції, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Кредобанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 347 7547,69 грн. та понесені судові витрати в розмірі 3654,00 грн.

Постановою від 09 липня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Павлюком Н.В. відкрито виконавче провадження ВП № 59507903, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно і попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження, відправлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, за адресою зазначеною у виконавчому документі (м. Рівне, вул. М.Вовчка 30).

Постановою від 04 лютого 2020 року приватним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на усіх рахунках боржника відкритих в АТ «Універсалбанк».

05 лютого 2020 року боржнику було скеровано виклик приватного виконавця від 04 лютого 2020 року із вимогою явки на 18 лютого 2020 року, що підтверджується № 4 списку рекомендованих листів поштового зв`язку та Track Results 154. Проте боржник на виклик не з`явилась.

Постановою від 06 лютого 2020 року накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

04 березня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 .

З метою опису та арешту рухомого майна, при виході за адресою місця реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , вхідні двері до квартири приватному виконавцю не відчинено, що підтверджується актом приватного виконавця від 05 березня 2020 року.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії № від 05.02.2020 року відносно ОСОБА_1 , інформацію не знайдено.

З відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи № від 05.02.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 працює в ПрАТ «Речовий ринок».

Згідно з відповіді з ІС ДП «НАІС» від 09 квітня 2020 року в МВС України відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

З відомостей, які містяться в Інформаційній довідці з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 206565227 від 10 квітня 2020 року вбачається, що боржнику ОСОБА_1 належить нерухоме майно, а саме кв. АДРЕСА_3 .

З відповіді КП «РМБТІ» від 14 серпня 2019 року вбачається, що на підставі розпорядження міського голови м. Рівного від 10 вересня 2003 року № 2617-р квартири 2,3 та 4 дозволили реконструювати під магазин продовольчої групи товарів і на даний час магазин належить третій особі.

Таким чином у ОСОБА_1 відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення.

Згідно повідомлень АТ «Державний ощадний банк України» від 04 листопада 2019 року, залишок коштів на рахунку ОСОБА_1 становить 00 грн., а в АТ КБ «ПриватБанк» від 07 серпня 2019 року, на рахунках ОСОБА_1 недостатньо коштів для виконання постанови.

З відповідей банків АТ «Альфа Банк», АТ «Укрсоцбанк», ПАТ «Айбокс Банк», АТ «Банк Кредит Дніпро», АТ «Банк реконструкції та розвитку», АТ «Кредит Європа Банк», АТ «Альтбанк», АТ «Банк інвестицій та заощаджень», ПАТ «Промінвестбанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Банк Форвард», АТ «Укрексімбанк», АТ «Піреус банк МКБ», АТ «Інг Банк Україна», АТ «Таскомбанк», АТ «Банк Портал», АТ «Юнекс Банк», ПраТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ», АТ «Кредитвест банк», АТ «Банк 3/4», АТ «Європейський промисловий банк», АТ «Скай банк», АТ «Банк Авангард», АТ`Кристалбанк», АТ «Банк Транс-Капітал», АТ «Банк Січ», ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» вбачається, що боржник ОСОБА_1 не є клієнтом вказаних банків.

На запит приватного виконавця Державною прикордонною службою України надано відповідь №2420,2421,2424 від 07.08.2019 року, що боржник, за період з 09.02.16 року (дата видачі виконавчого листа) до 10.07.19 року перетинала державний кордон України: 28.08.16 (виїзд), 11.09.16 (в`їзд), 06.06.19 (виїзд), 10.07.19 (в`їзд), 19.07.19 (виїзд), 29.07.19 (в`їзд).

Згідно відповіді на запит № 77109262 від 06 квітня 2020 року до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону вбачається, що боржник, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 за період з 08.07.19 по 05.04.20 перетинала державний кордон України : 10.01.20 (в`їзд), 29.12.19 (виїзд), 07.09.2019(в`їзд), 26.08.19 (виїзд), 10.07.19(в`їзд).

Наведені обставини підтверджується матеріалами справи та такі виїзди за кордон потребують значних коштів.

Згідно із статтею 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" , виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

У справі "Бурдов проти Росії" від 7 травня 2002 року, Європейський суд з прав людини вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права ("право на суд"), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова "судового розгляду".

У справі "Soering vs UK" від 07 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції щодо факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, апеляційний суд враховує наступне.

Аналіз статті 441 ЦПК України свідчить про те, що "ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням" слід розуміти як будь-які навмисні, свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

При цьому саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, наданого приватним виконавцем для добровільного виконання рішення суду, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків і на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги, що приватний виконавець, достовірно знаючи про місце її проживання саме за адресою в АДРЕСА_1 продовжував скеровувати свої запити, вимоги та інші документи пов`язані з примусовим виконанням рішення суду на адресу за якою вона не проживає, не заслуговують на увагу, адже приватний виконавець надсилав документи пов`язані з виконанням рішення суду за адресою боржника вказаною у виконавчому листі, що є її місцем проживання зареєстрованим у встановленому законом порядку на час видачі виконавчого листа.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.07.2019 боржнику направлено за адресою, вказаною у виконавчому документі і вона її отримала, що підтверджується самим боржником. Також, як вірно зазначено у відзиві на апеляційну скаргу, у вказаній постанові є ідентифікатор доступу та номер виконавчого провадження, а відтак боржник має можливість документи виконавчого провадження переглядати он-лайн на веб-сайті.

Також матеріали справи містять докази оскарження боржником постанов приватного виконавця, з чого слідує, що боржник ознайомлений з усіма матеріалами виконавчого провадження та надає підстави для висновку про обізнаність боржника про рішення суду та примусове його виконання, а також про наявність грошових коштів у боржника, а отже, маючи реальні можливості для виконання рішення, боржник свідомо ухиляється від цього.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що є підтвердженим факт умисного ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, оскільки ОСОБА_1 жодних дій на виконання судового рішення не вчиняла, докази про те, що до винесення постанови про звернення стягнення на її заробіток (04.03.2020) вона добровільно вносила якісь кошти в рахунок погашення заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Доводи апеляційної скарги зводяться до посилань про відсутність встановлених обставин щодо навмисного невиконання боржником рішення суду є безпідставними, необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Безпідставне, тривале та необґрунтоване невиконання рішень суду, якими стягнуто з ОСОБА_1 кошти на користь ПАТ «Кредобанк», порушує законні права та інтереси останнього та нівелює сутність рішення суду та мету його ухвалення.

Крім того, обмеження у праві виїзду за межі України має тимчасовий характер та спонукатиме боржника до виконання боргових зобов`язань за рішенням суду, що в свою чергу захистить права стягувача на отримання належних коштів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 367, 368, 371, п.1. ч.1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384, ст. 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків