Справа № 559/1747/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря судового засідання Крушняк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 199 875 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 06 жовтня 2016 року між ним та відповідачем, укладено договір позики. Відповідно до п. 1 зазначеного договору, позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, до підписання цього договору, і позичальник зобов`язується повернули позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк до 06 грудня 2016 року. Позикодавець свої зобов`язання, а саме - передача у власність позичальника грошових коштів у сумі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень виконав повністю, про що зазначено в п. 1 договору. Відповідно до змісту п. 3 договору позики, позичальник має право виконати зобов`язання частинами та достроково, проте, як свідчить п.1 договору строк до 06 грудня 2016 року. Станом на 06 грудня 2016 року відповідачем не було виконано умов договору і жодні кошти не були повернуті. На прохання позивача про добровільне повернення боргу відповідач не відповідає та не реагує. Пред`явлену позивачем претензію від 05 березня 2019 року про повернення боргу за договором позики, відповідач залишив без відповіді та без виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов`язання мало бути виконане до 06 грудня 2016 року включно, отже, санкції нараховуються з 07 грудня 2019 року. Відповідно до розрахунку, зазначені суми складають: сума боргу з урахуванням індексу інфляції - 150000 грн. х 1,27 (сума інфляції за період з січня 2017 р. по березень 2019 р.) = 190500 грн. 3% річних - 150000 х 3 : 100 : 12 міс. х 25 міс. (прострочена заборгованість) = 9375 грн., а всього - 199875 грн.

Таким чином, фактичний розмір суми боргу становить 199 875 грн., яку просить стягнути з відповідача в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явився, просить розгляд справи проводити без його участі та за наявності всіх поданих письмових доказів. Позов підтримує в повному обсязі, про, що зазначив в поданій заяві.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів роботи відповідні правові висновки.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року ( справа № 6-63цс13 ) і є обов`язковою для застосування судами України.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, засвідчений приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Гладиш О.А., серія НВА № 927220 , згідно з якою відповідач зобов`язався повернути кошти до 06 грудня 2016 року (а.с. 4).

Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

13.03.2019 відповідачем отримана письмова претензійна вимога позивача про повернення суми позики протягом п`ятиденного строку з моменту отримання розписки (а.с. 7).

Позивач просить стягнути з відповідача 199875 грн. заборгованості та витрати по сплаті судового збору.

Суд приймає розрахунок позивача, відповідно до якого: сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить - 150000 грн. х 1,27 (сума інфляції за період з січня 2017 р. по березень 2019 р.) = 190500 грн.; 3% річних становлять - 150000 х 3 : 100 : 12 міс. х 25 міс. (прострочена заборгованість) = 9375 грн., а всього - 199875 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПУ України судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1998 грн. 75 коп.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 610, 625, 1054 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованість в сумі 199 875 (сто дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1998 (тисяча дев`ятсот дев`яносто вісім) грн. 75 коп. на повернення сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Ралець