Справа № 308/9365/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкар В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого по справі - судді Іванова А.П. у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про примусове визнання права власності на використані будівельні матеріали в рахунок погашення боргу, згідно умов боргової розписки, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, cудді Придачук О.А. передано матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про примусове визнання права власності на використані будівельні матеріали в рахунок погашення боргу, згідно умов боргової розписки, для вирішення питання про відвід судді.

Як убачається з матеріалів цивільної справи, відповідач ОСОБА_2 заявила відвід судді Іванову А.П. у провадженні якого перебуває вищезазначена цивільна справа, посилаючись на наявність обставин, які викликають сумнів в неупередженості та об"єктивності головуючого судді при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про примусове визнання права власності на використані будівельні матеріали в рахунок погашення боргу, згідно умов боргової розписки.

Відповідно до ухвали від 03.01.2020 року суддею у провадженні якого перебуває цивільна справа, відповідно до вимог ч.3 ст. 40 ЦПК України, заяву ОСОБА_1 про відвід судді Іванова А.П. у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про примусове визнання права власності на використані будівельні матеріали в рахунок погашення боргу, згідно умов боргової розписки визнано необгрунтованою, а цивільну справу передано до канцелярії суду для визначення судді, з метою вирішення питання про відвід судді в рамках розгляду даної справи.

Статтею 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді.

Згідно ч.8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

При цьому суд враховує також практику Європейського суду з прав людини щодо питання безсторонності та неупередженості суду.

Зокрема, статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Так, суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи, а також має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість дійти висновку, що критерієм порушення суб`єктивної складової даного поняття можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові, у засобах масової інформації до свого головування у суді при розгляді конкретної справи; не реагування судді на расистські висловлювання; якщо головуючий у справі, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо. Конкретизуючи суб`єктивний критерій, суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи.

Стосовно об`єктивної неупередженості і рішеннях ЄСПЛ зазначено, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди повинні викликати в учасників цивільного процесу.

Об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі (наприклад прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо); суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант; наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі, участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення тощо. Тобто, особа, яка заявляє відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт зацікавленості судді у розгляді справи, зважаючи на дію презумпції особистої неупередженості судді, яка діє до тих пір, поки не доведено інше.

У ч. 4 ст. 36 ЦПК України прямо зазначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

В ході розгляду заяви про відвід встановлено, що підстав для відводу судді визначених ст.ст. 36, 37 ЦПК України у поданій заяві немає, а викладені у заяві про відвід мотиви є необґрунтованими, надуманими, і безпідставними, а отже не можуть викликати сумнів у об"єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про відвід судді Іванова А.П..

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого по справі - судді Іванова А.П. у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про примусове визнання права власності на використані будівельні матеріали в рахунок погашення боргу, згідно умов боргової розписки - залишити без задоволення.

Цивільну справу № 308/9365/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про примусове визнання права власності на використані будівельні матеріали в рахунок погашення боргу, згідно умов боргової розписки передати судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванову А.П. для продовження розгляду в судовому засіданні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.А. Придачук