Провадження № 22-ц/810/459/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Кострицького В.В., Стахової Н.В.,

учасники справи:

заступник керівника Старобільської місцевої прокуратури

позивач Сватівська міська рада,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 20 травня 2020 року року, ухваленого Сватівським районним судом у складі: судді Бабічевої Л.П. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Сватівської міської ради Луганської області до ОСОБА_1 про повернення безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року заступник керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Сватівської міської ради Луганської області звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що відповідач ОСОБА_1 , являючись власником об`єкта нерухомості нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці комунальної форми власності, площею 0,0617 га, кадастровий номер :24:097:0010, належним чином не оформив та не зареєстрував речові права на земельну ділянку після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки від 31.12.2013 року.

Відповідач ОСОБА_1 не вносив плату за користування земельною ділянкою, внаслідок чого безпідставно зберіг у себе грошові кошти у вигляді несплаченої орендної плати, розмір якої з урахуванням зменшених позовних вимог за період з 01.10.2016 року по 31.09.2019 року становить 88217,43 грн.

Обгрунтовуючи своє звернення до суду з позовом як прокурора в інтересах держави вимогами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», спрямованістю такого звернення на задоволення суспільної потреби у відновленні законності використання земельної ділянки, що перебуває під особливою охороною держави і дотримання у цій сфері суспільних відносин вимог законодавства, і що становить суспільний інтерес та відповідає функціям прокурора, та невжиттям протягом тривалого часу Сватівською міською радою дієвих заходів до стягнення збитків, заподіяних безоплатним використанням земельної ділянки, що свідчить про неналежне виконання покладених на неї повноважень, з посиланням на фактичне використання ОСОБА_1 вказаної земельної ділянки без правовстановлюючих документів та ненадходженням відповідних платежів до бюджету, з посиланням як на правову підставу своїх вимог на ст. 1212 ЦК України просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Сватівської міської ради Луганської області як безпідставно отримані кошти у розмірі 88217,43 грн.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 20 травня 2020 року позов заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Сватівської міської ради Луганської області до ОСОБА_1 про повернення безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Сватівської міської ради Луганської області безпідставно збережені кошти у сумі 88217,43 грн та судовий збір у сумі 1921,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення таким, що не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам закону, ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та закрити провадження по справі, стягнути судовий збір з позивача.

Доводами апеляційної скарги є помилковість висновків суду про доведеність підстав для представництва інтересів держави в особі орган місцевого самоврядування, оскільки не доведено існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави, у спірних правовідносинах прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати, також не вбачається виключних випадків для представництва прокурора по справі з огляду на дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, доказів не здійснення або здійснення неналежним чином відповідних повноважень Сватівською міською радою Луганської області, яка має можливість здійснювати представництво своїх інтересів самостійно, не надано.

Посилається на необхідність закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦК України, оскільки спір виник між позивачем як ФОП та Сватівською міською радою у зв`язку із здійсненням господарської діяльності при укладенні, зміні, розірванні і виконанні правочину у господарській діяльності договору оренди та фактичного використання земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади Сватівської міської ради з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, а не цивільний спір між фізичної особою, яка не є підприємцем, і органом місцевого самоврядування.

Оскільки договір оренди між сторонами не був поновлений на тих самих умовах і на той самий строк, а нарахування орендної плати можливо виключно на підставі укладеного договору, тому відсутні підстави для стягнення судом безпідставно збережені кошти у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою.

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача необґрунтовані та безпідставні, а рішення суду першої інстанції - законне та таке, що ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про повернення безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою 88217,43 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921*100 = 192100 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Сватівської міської ради Луганської області, суд першої інстанції виходив з належного обґрунтування представництва інтересів позивача, який тривалий час не вживає дієвих заходів для усунення порушень земельного законодавства, прокурором, а також того, що оскільки правова підстава для набуття (збереження) майна - земельної ділянки площею 0,0617 га, кадастровий номер :24:097:0010, за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у комунальній власності територіальної громади Сватівської міської ради Луганської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, у відповідача відсутня, а отже, у Сватівської міської ради правомірно виникло право на стягнення коштів, отриманих безпідставно як суми, яку мав би отримати місцевий бюджет.

Такі висновки суду ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи, а помилкові доводи апеляційної скарги їх не спростовують з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником нерухомого майна -нежитлової будівлі, майстерні та вбиральні, розташованих на земельній ділянці, кадастровий номер :24:097:0010, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого Сватівською міською радою 02.03.2010 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 151589587 від 29.12.2018 року (а.с. 17-18).

Вказана земельна ділянка площею 0,0617 га, кадастровий номер :24:097:0010, за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у комунальній власності територіальної громади Сватівської міської ради Луганської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18062725 від 20.02.2014 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 183527053 від 04.10.2019 (а.с. 29, 49-50).

31 грудня 2013 року між Сватівською міською радою Луганської області в особі міського голови Рибалко Є.В. та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі № 32-1 від 31 грудня 2013 року, предметом якого являлась земельна ділянка, загальною площею 617 кв.м, кадастровий номер :24:097:0010, яка знаходиться на території Сватівської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування нежитлових будівель, майстерень та вбиральні, строк дії договору до 31 грудня 2015 року, розмір орендної плати - 7428,60 грн в рік (а.с. 211-215) та вказана земельна ділянка передана відповідачу в користування.

Додаткова угода з приводу поновлення договору оренди на той самий строк та умовах не укладалась, відповідач не звертався до позивача з вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору оренди на тих самих умовах та відповідно до п. 3.1. Договору оренди землі № 32-1 від 31.12.2013 р. та як орендар не повідомляв письмово орендодавця Сватівську міську раду про намір продовжити дію договору.

Згідно довідки землевпорядника Сватівської міської ради Луганської області від 04.05.2020 року (вих.745/4) земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0617 га, нікому не передана. Право користування зазначеною земельною ділянкою з 01.01.2016 року по теперішній час ніким не оформлено та не зареєстровано (а.с.216).

Згідно листа Головного управління ДФС у Луганській області від 25.03.2019 року (вих. № 2718/9/12-32-53-06) ОСОБА_1 з 2016 року ніякої податкової звітності до органів ДФС не надавав та податків не сплачував. Інформація про здійснення діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в ГУ ДФС у Луганській області відсутня (а.с. 30).

Рішенням позачергової тридцять четвертої сесії шостого скликання Сватівської міської ради від 08 липня 2015 року затверджено місцеві податки і збори, зокрема, плату за землю та Положення про плату за землю (а.с. 93). Відповідно до п. 8.2. Положення про плату за землю, затвердженого рішенням 34 сесії Сватівської міської ради 6 скликання від 08 липня 2015 року, платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Згідно п. 8.5. зазначеного Положення розмір орендної плати за земельні ділянки в межах населених пунктів Сватівської міської ради встановлюється у договорі оренди та встановлюється у розмірі: зокрема, за земельні ділянки під об`єктами торгівлі, ресторанного господарства та побутового обслуговування населення, ремонту автотранспорту, інші землі комерційного використання - 6 відсотків від їх нормативної грошової оцінки (а.с. 94-100).

Рішенням п`ятої сесії сьомого скликання Сватівської міської ради від 30 червня 2016 року № 5/1 затверджено місцеві податки і збори, зокрема, плату за землю та Положення про плату за землю (додаток 3) (а.с.203). Відповідно до п. 8.2. Положення про плату за землю, затвердженого рішенням 5 сесії Сватівської міської ради 7 скликання від 30 червня 2016 року, платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Згідно п. 8.5. вищезазначеного Положення розмір орендної плати за земельні ділянки в межах населених пунктів Сватівської міської ради встановлюється у договорі оренди та встановлюється у розмірі: зокрема, за земельні ділянки під об`єктами торгівлі, ресторанного господарства та побутового обслуговування населення, ремонту автотранспорту, інші землі комерційного використання - 6 відсотків від їх нормативної грошової оцінки (а.с. 204-210).

Рішенням тринадцятої сесії сьомого скликання Сватівської міської ради від 22 червня 2017 року № 13/6 встановлено місцеві податки і збори, зокрема, плату за землю та затверджено Положення про плату за землю (додаток 3) (а.с. 136). Відповідно до п. 8.2. Положення про плату за землю, до рішення № 13/6 від 22 червня 2017 року, платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Згідно п. 8.5 вищезазначеного Положення розмір орендної плати за земельні ділянки в межах населених пунктів Сватівської міської ради встановлюється у договорі оренди та встановлюється у розмірі: зокрема, за земельні ділянки під об`єктами торгівлі, ресторанного господарства та побутового обслуговування населення, ремонту автотранспорту, інші землі комерційного використання - 6 відсотків від їх нормативної грошової оцінки (а.с. 110-115).

Рішенням двадцять сьомої сесії сьомого скликання Сватівської міської ради від 22 січня 2019 року № 27/19 на території Сватівської міської ради встановлено, зокрема, ставки орендної плати за користування земельними ділянками на 2019 рік згідно з додатком 1 до цього рішення (а.с. 116). Згідно ставок орендної плати, встановлених рішенням двадцять сьомої сесії сьомого скликання Сватівської міської ради від 22 січня 2019 року № 27/19, за оренду земель для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) встановлено розмір орендної плати - 6 відсотків від їх нормативної грошової оцінки (а.с. 117-125).

Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04.12.2017 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,0617 га, кадастровий номер :24:097:0010, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням (03.07) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, становить 497843,74 грн (а.с. 128).

Згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населеного пункту м.Сватове Сватівської міської ради Луганської області № 773 від 04.02.2016 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею 0,0617 га, кадастровий номер :24:097:0010, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить 404881,57 грн (а.с. 129).

Згідно розрахунку № 1890/7 від 27.11.2019 року розмір орендної плати на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням використання земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за період з 01.10.2016 року по 31.09.2019 року складає 88217, 43 грн, виходячи з цільового використання земельної ділянки, нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та затвердженого рішеннями органу місцевого самоврядування розміру орендної плати 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а саме: з 01.10.2016 по 31.12.2016 6073,22 грн (6% від 404881,57 грн), за 2017 рік - 29870,62 грн (6% від 497843,74 грн), за 2018 рік - 29870,62 грн (6% від 497843,74 грн), з 01.01.2019 по 31.09.2019 ( 9 місяців) - 22402,97 грн (6% від 497843,74 грн), всього - 88217, 43 грн (а.с. 135).

Також відповідач визнав, що у період з 01 жовтня 2016 року по вересень 2019 року включно він не здійснював господарську діяльність на даній земельній ділянці та у спірний період не сплачував земельний податок та оренду плату.

Судом правильно визначено характер спірних відносин та дано їм правову оцінку, зокрема, що такі відносини регулюються главою 83 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Довід скарги про недоведеність прокурором підстав для представництва інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування є помилковим з огляду на таке.

У поставі Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18, вирішуючи виключну правову проблему, зроблено висновок про те, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор під час звернення до суду з позовом повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Судом вірно взято до уваги, що 06.09.2019 року заступник керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області на адресу Сватівського міського голови Рибалко Є.В. направив повідомлення у порядку вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», в якому повідомив, що Сватівська міська рада тривалий час не вживає заходів цивільно-правового характеру для усунення виявлених порушень земельного законодавства, тому прокурор має намір звернутися до суду з позовом в інтересах держави в особі Сватівської міської ради до ОСОБА_1 про повернення безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою (а.с. 14-16), про те Сватівською міською радою Луганської області на час подання позову не вживалися заходи щодо усунення порушень законодавства в сфері земельних відносин.

Вказана бездіяльність відповідного органу місцевого самоврядування надала прокурору законні підстави для звернення 11 вересня 2019 року до суду в інтересах держави в особі Сватівської міської ради Луганської області із вказаним позовом за захистом інтересів держави в особі територіальної громади у сфері використання земель.

Більш того, у прокурора за таких обставин виникла не лише підстава, а і обов`язок для звернення до суду з відповідним позовом, оскільки по справі ставиться питання про стягнення безпідставно набутих коштів за період з 01.10.2016 року, у той час коли відповідно до вимог ст. 257 ЦК України позовна давність за частиною вказаних вимог спливає вже у жовтні 2019 року, що у разі заявлення відповідною стороною про застосування позовної давності є самостійною підставою для відмови у позові у разі його обґрунтованості.

Як не спростовує правильних висновків суду і помилковий довід скарги про необхідність закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦК України, оскільки спір відноситься до предметної юрисдикції господарського суду.

Згідно із частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною першою статті 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Параграфом перший глави 2 ГПК України визначає предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських спорів.

Статтею 20 ГПК України (у редакції, яка набула чинності 15 грудня 2017 року), зокрема визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, та встановлено, що вони розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, а також інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП.

Підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур, не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання.

Вирішення питання щодо розгляду спору за правилами цивільного або господарського судочинства залежить від того, чи виступає певна особа у цих правовідносинах як суб`єкт господарювання та від визначення цих правовідносин як господарських, тобто чи користувався позивач земельною ділянкою з метою здійснення господарської, зокрема підприємницької, діяльності, спрямованої на виготовлення та реалізацію, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру. Визначальним при розмежуванні юрисдикції є участь у земельних відносинах, з приводу яких виник спір, суб`єкта господарської діяльності (Постанова ВП ВС від 30.06.2020 року у справі № 235/445/18).

Натомість по теперішній справі вбачається, що відповідач як фізична особа є власником нежитлової будівлі, розташованій на спірній земельній ділянці, сам відповідач у суді першої інстанції визнавав, що у період з 01 жовтня 2016 року по вересень 2019 року включно він не здійснював господарську діяльність на даній земельній ділянці, не сплачував за цей період земельний податок та оренду плату, що виключає предметну юрисдикцію даного спору як господарського.

Наявність у відповідача ОСОБА_1 статусу підприємця на час виникнення спірних правовідносин, зазначення в розрахунку Сватівської міськради розміру орендної плати за спірний період про те, що він зроблений відповідачу як фізичній особі-підприємцю, тощо не може свідчити про те, що з моменту державної реєстрації його як ФОП відповідач виступає в такій якості в усіх правовідносинах, зокрема й щодо стягнення з нього як власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій розмішений належний йому як фізичній особі об`єкт нерухомості.

Розмір безпідставно збережених відповідачем ОСОБА_1 коштів проведений з урахуванням нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та затвердженого рішеннями органу у розмірі орендної плати 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, на який не впливає наявність або відсутність у відповідача статусу ФОП.

Не заслуговує на увагу довід скарги про те, що оскільки договір оренди між сторонами не був поновлений на тих самих умовах і на той самий строк, а нарахування орендної плати можливо виключно на підставі укладеного договору, тому відсутні підстави для стягнення судом безпідставно збережені кошти у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою, оскільки відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, на якій розташований належний йому на праві власності об`єкт нерухомості, без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Сватівського районного суду Луганської області від 20 травня 2020 року без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 20 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 13 серпня 2020 року.

Судді: