Справа № 159/5548/19
Провадження № 2/159/90/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судових засідань Щесюк Н.Й.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Наконечного В.Г.,

представника відповідача Ткачук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до підприємства теплових мереж «Ковельтепло» про розірвання договору, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач 27.09.19 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, просить розірвати у судовому порядку договір, укладений між сторонами, у зв`язку з односторонньою зміною його умов відповідачем та неможливістю його виконання; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 18.12.18 р. у справі № 159/4 205/18 задоволено незаконні вимоги житлово - комунального підприємства теплових мереж «Ковельтепло» про стягнення з нього як особи з інвалідністю 1 гр. та його малозабезпеченої сім`ї у солідарному порядку заборгованості в сумі 8 876 грн, 02 коп., а з членів його сім`ї - ще й судового збору. Зазначає, що, разом з тим, у членів його сім`ї немає жодних зобов`язань перед підприємством теплових мереж «Ковельтепло» (далі - ПТМ, відповідач). Спірний договір № 1/5 111 від 17.09.08 р. (далі - спірний договір) укладений між ПТМ як надавачем послуг та ним як споживачем. Він є єдиним відповідачем як квартиронаймач при виконанні цивільно - правових зобов`язань за спірним договором, так як у спірному договорі є лише його підпис та лише він з ним ознайомлений; має нести відповідальність за обов`язками, зазначеними у спірному договорі. Покликаючись на п. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», п. 1 ч. 2 ст. 11, п. п. 1, 2 ст. 14, п. 1 ст. 526, ст. 541, п. 1 ст. 901 ЦК України, ст. ст. 21, 162 ЖК України, зазначає, що члени його сім`ї не укладали жодного договору із, зокрема, відповідачем, і поділ дольових часток співвласників їх квартири судом не проводився. Він всі умови спірного договору виконував вчасно. Ковельське УСЗН незаконно позбавило його пільги (субсидії, з приводу чого йдуть судові спори. Постановою Ковельського МРВ ДВС відкрито виконавче провадження по виконанню ним та членами його сім`ї не покладених за договором цивільно - правових зобов`язань перед ПТМ. Спірний договір стосується інших договірних зобов`язань. У п. 9.2 спірного договору передбачено зміни або доповнення до умов договору. Таких письмових змін чи додаткових угод не було. Отримавши повний текст вказаного вище судового рішення 21.12.18 р., він відразу звернувся до відповідача із заявою про розірвання договору у зв`язку з односторонніми істотно зміненими умовами договору і неможливістю виконання зобов`язань за ним. Плата за послуги відповідача односторонньо збільшена, перевищує доход його сім`ї, сплата її унеможливлена і з цим він не погоджується. Покликаючись на ч. 1 ст. 652 ЦК України, зазначає, що притягнути ПТМ до кримінальної відповідальності за закладення незаконного позову до суду неможливо. Покликаючись на п. 1 ст. 355 КК України, зазначає, що незаконними діями відповідача йому як особі з інвалідністю 1 гр, завдана величезна моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, що, у т. ч., завдані його рідним, членам його сім`ї. Покликаючись на ст. 23, ч. 1 ст. 1 167 ЦК України, судову практику, просить позов задовольнити.

За ухвалою суду від 02.10.19 р. було відкрито провадження у справі та справу було призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом позивача та представників сторін.

Копію вказаної вище ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем було отримано під розпис 07.10.19 р..

22.10.19 р. відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач позову не визнає. Відзив на позовну заяву відповідачем обґрунтований тим, що позов він вважає безпідставним, таким, що до задоволення не підлягає. Зазначає, що 18.12.18 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області у справі № 159/4 205/19 за позовом ПТМ до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення в сумі 8 876 грн, 02 коп. було ухвалено рішення про повне задоволення позову. 21.02.19 р. за постановою Волинського апеляційного суду вказане вище судове рішення суду першої інстанції було залишено без змін. Це рішення суду набрало законної сили та звернуто до виконання. Тому дії ПТМ вважає незаконними. Покликаючись на ст. ст. 6, 626, 627 ЦК України, ч. ч. 2, 4 ст. 19, ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», зазначає, що відповідно до спірного договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 17.09.08 р., позивач уклав такий з відповідачем про надання відповідних послуг, зазначивши, що його сім`я складається з 3 - х осіб, опалювальна площа має 56, 0 кв. м.. П. 5.4 спірного договору передбачено, що у випадку втрати права на пільги споживач зобов`язаний повідомити про це у 10 - ти денний строк. Спірний договір є чинним і позивач щомісячно, але частково здійснює оплату за комунпслуги. Кв. АДРЕСА_1 . на праві приватної спільної сумісної власності у рівних частинах належить позивачеві та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 як її співвласникам. Покликаючись на ст. ст. 322, 360 ЦК України, ст. ст. 67, 150 ЖК України, Правила надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), затверджених постановою КМ України № 630 від 21.07.05 р., вважає дії відповідача правомірними, підтвердженням чого є рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 18.12.18 р., що залишене без змін постановою Волинського апеляційного суду від 21.02.19 р.. Заперечує утворення боргу позивача перед відповідачем через незаконні дії відділу субсидій УСЗН і зазначає, що підтвердженням цьому є вказані вище судові рішення та рішення адмінсудів щодо законності дій посадових осіб УСЗН. Покликаючись на п. п. 2, 3 ч. 1, п. п. 5, 11 ч. 2 ст. 7, ст. 9, ч. 2 ст. 31 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 30.07.12 р. № 390, що зареєстровано у МЮ України 16.08.12 р. за № 1 380/21 692, зазначає, що останнім встановлено порядок доведення до відома споживачів інформації про перелік житлово - комунальних послуг, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад. Він доводив до відома споживачів інформацію про зміну тарифів чи їх корегування засобом її розташування на офіційному сайті органу місцевого самоврядування - Ковельської міськради Волинської обл., на власному вебсайті та через місцеву газету «Вісті Ковельщини», на інформаційному стенді у абонентському відділі підприємства. З 2008 р. позивач сплачував за надані послуги і із заявами про внесення змін до спірного договору чи з приводу його припинення не звертався, хоча тарифи до 2018 р. змінювались чи коригувались неодноразово. Позивач не пред`являє претензій до якості та обсягу його послуг, порядку нарахування і обчислення їх вартості. Достатніх доказів на обгрунтування позовних вимог позивач суду не надав. Покликаючись на ст. ст. 67, 156, 162 ЖК України, ст. ст. 509, 526, 530, 610, 611, ч. 1 ст. 625 ЦК України, судову практику, зазначає, що факт відсутності договору про надання житлово - комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати таких у повному обсязі. Покликаючись на ст. ст. 4, 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», зазначає, що позивач та члени його сім`ї є споживачами надаваних ним послуг. ПТМ надає опалення у всі квартири будинку незалежно від наявності договору. Покликаючись на ст. ст. 651, 907 ЦК України, зазначає, що позивачем не надано суду доказів істотного порушення умов спірного договору відповідачем. Малозабезпеченість сім`ї позивача не є підставою для припинення договірних правовідносин з огляду на існування інституту державної соцдопомоги малозабезпеченим сім`ям. Покликаючись на ст. 23, ч. 1 ст. 1 167 ЦК України, судову практику, зазначає, що факт заподіяння відповідачем позивачеві моральної шкоди, прямого причинового зв`язку між діями відповідача та погіршенням здоров`я позивача жодним доказом не підтверджено. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Копію відзиву відповідача на позовну заяву позивачем отримано під розпис 28.10.19 р..

30.10.19 р. до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача на позовну заяву, за змістом якої він вважає, що відповідач жодним чином не спростував доводів його позовної заяви. Покликаючись на ст. 627 ЦК України, зазначає, що відповідач грубо порушив п. 9.2 спірного договору і без його на те згоди підвищив тарифну плату більш ніж у 10 разів; безпідставно звернувся до суду з позовом про стягнення з нього та членів його сім`ї боргу. Вказане відповідачем рішення суду першої та апеляційної інстанції стосунку до розглядуваного спору не має та перебуває на стадії оскарження до ЄСПЛ. Покликаючись на ст. 652 ЦК України, зазначає про свободу укладення та розірвання договорів. Згоди на нові умови спірного договору він не надавав та його виконання є примусом, що завдало йому та його сім`ї моральної шкоди. Глибокі душевні страждання йому завдали дії відповідача, що ним зазначені як підстава до розірвання спірного договору. Відповідач у добровільному порядку за його заявами від 21.12.18 р. та 11.02.19 р. згоди на розірвання спірного договору не надає. Покликаючись на судову практику, просить позов задовольнити і також визнати дії відповідача неправомірними.

Копію відповіді позивача на відзив відповідача на позовну заяву відповідачем отримано під розпис 30.10.19 р..

Оскільки зміну (збільшення) позовних вимог, що зазначене позивачем у його відповіді на відзив відповідача на позовну заяву подано з порушенням строків подачі заяви про збільшення позовних вимог, що передбачені ЦПК України, суд у цій частині заяву позивача про визнання дій відповідача неправомірними, що міститься у тексті відповіді позивача на відзив відповідача на позовну заяву, до уваги не бере.

У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат позовні вимоги, кожен зокрема, підтримали у повному обсязі, обґрунтувавши їх вище наведеними доводами. Просять позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та надала пояснення, аналогічні доводам відзиву на позовну заяву. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника - адвоката, представника відповідача, показання свідка, дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, приходить висновку про безпідставність позову та відсутність підстав для його задоволення з огляду на нижче наведене.

За змістом ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори; завдання моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, зокрема.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст. ст. 12 - 14 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Та обставина, що позивач проживає у кв. АДРЕСА_1 , у яку відповідачем сторонами не оспорюється.

Відповідно до копії договору № 1/5 111 від 17.09.08 р. про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - спірний договір), такий був укладений між ПТМ в особі його директора як теплопостачальною організацією з однієї сторони та позивачем - наймачем (власником) вказаної вище квартири як споживачем - з іншої. Предметом договору є надання ПТМ позивачеві та членам його сім`ї вчасно та відповідної якості послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у вказану вище квартиру через виконавця - РЖКП - 1, з оплатою споживачем за споживання і користування послугами за встановленими тарифами та у строки і на умовах цього договору (розд. 1 договору «Предмет договору»).

У розд. 2 спірного договору «Вартість послуг» договору (п. 2.1) зазначено, зокрема, що розмір щомісячної плати за надані послуги на момент укладання договору становить:

а) гаряче водопостачання - 9, 05 грн за 1 куб м. в місяць при наявності лічильника г/водопостачання з однієї особи - 27, 15 грн в місяць;

б) центральне опалення (протягом року) - 2, 04 грн за 1 кв. м.;

в опалювальний період - 4, 08 грн,

в) вартість 1 Гкал - 197 грн (при наявності лічильника теплової енергії в будинку)

згідно з рішенням виконкому Ковельської міськради № 252 від 21.06.06 р..

У п. 2.3 цього ж розділу спірного сторонами визначено, що відповідно до Закону України «Про місцеві державні адміністрації», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» регулювання цін та тарифів на надання житлово - комунальних послуг відповідачем належить до повноваження місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування і про конкретні розміри споживачі будуть поінформовані через засоби масової інформації.

За положеннями розд. 7 спірного договору «Порядок розв`язання спорів», у разі порушення відповідачем умов договору складається тристоронній акт - претензія за участю виконавця із зазначенням строків, виду порушень, кількісних і якісних показників послуг тощо. Споживач несе юридичну майнову відповідальність за несвоєчасне внесення платежів.

За положеннями розд. 9 спірного договору «Інші умови договору», він укладається терміном на 1 р. і вважається щорічно пролонгованим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення договору не надійшло заяви від однієї із сторін про відмову від цього договору або його перегляд (п. 9.1). Договір може бути змінений або доповнений за погодженням сторін, що оформляється письмово (п. 9.2).

Таким чином між сторонами 17.09.08 р. було укладено спірний договір, що пролонгований та є чинним відповідно п. 9.1 спірного договору на час виникнення спору. Останній безспірний термін річної пролонгації спірного договору - з 17.09.18 р. до 16.09.19 р. включно.

У спірному договорі його сторони не зазначали про незмінність цін та тарифів на житлово - комунальні послуги та, навпаки, вказали про те, що ціни та тарифи на надання житлово - комунальних послуг відповідачем регулюються органом місцевого самоврядування і про конкретні розміри їх споживачі інформують через засоби масової інформації.

Тому підстав вважати обгрунтованими доводи позивача про те, що зміна цін та тарифів на послуги відповідача змінена останнім протиправно та односторонньо, неочікувано для нього як споживача, немає.

За місяць до чергового терміну пролонгації спірного договору, тобто, до 17.08.18 р., позивач не звертався до відповідача із заявою про відмову від цього договору.

Спірний договір вважається пролонгованим згідно з його п. 9.1 17.09.19 р. до 16.09.20 р. включно.

Позивач вперше письмово звернувся до відповідача із заявою про те, що вважає спірний договір розірваним - 21.12.18 р.. У такій заяві він зазначав, що відповідач в односторонньому порядку змінював неодноразово істотні умови договору - збільшував вартість обчислення і нарахування плати за житлово -комунальні послуги - без дотримання вимог п. 9.2 договору.

Позивач вдруге письмово звернувся до відповідача із заявою про розірвання спірного договору із зазначенням правової підстави - п. 1 ст. 652 ЦК України - 11.02.19 р., зазначивши, що просить розірвати спірний договір за згодою сторін з підстав того, що відповідач у односторонньому порядку змінював неодноразово істотні умови договору - збільшував вартість обчислення і нарахування плати за житлово - комунальні послуги - без дотримання вимог п. 9.2 договору.

Листами № 49 від 08.01.19 р. та № 534 від 21.02.19 р. відповідач на обидві вказані вище заяви позивача відповів обгрунтованою відмовою, покликаючись на чинність спірного договору та те, що він не порушував у односторонньому порядку істотних умов спірного договору та ціни і тарифи змінено відповідно до положень Закону України "Про житлово - комунальні послуги"; вбачає, що підстав для застосування ст. 652 ЦК України немає.

Свідок ОСОБА_6 в суді ствердив, що відповідачем не було в одностороньому порядку протиправно змінено істотні умови спірного договору і підстав для розірвання договору з підстав, зазначених у ст. 652 ЦК України, не вбачалось.

Та обставина, що позивач та члени його сім`ї з 24.02.12 р. є співвласниками квартири, у якій проживає позивач, стверджується копією копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 134 900 746 від 20.08.18 р..

Згідно з копією постанови Волинського апеляційного суду від 21.02.19 р., рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 18.12.18 р. у цивільній справі за позовом ПТМ «Ковельтепло» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по оплаті за комунпослуги, яким позов було задоволено, залишено без змін. Судовими інстанціями було враховано, що спірний договір є чинним та таким, що врегульовує спірні правовідносини між сторонами з приводу виникнення та розміру заборгованості за надані відповідачем у розглядуваній справі позивачеві житлово - комунальні послуги в період з жовтня 2017 р. по липень 2018 р. включно, зокрема.

Покликання позивача на те, що вказані вище судові рішення є незаконними та не стосуються спору, на увагу не заслуговують.

Як зазначено у ч. ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено у ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як слідує із ст. 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам ст. 7 цього Кодексу.

Статтею 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до змісту ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Сторонами при укладенні спірного договору було визначено та погоджено його істотні умови відповідно до вимог чинного законодавства і узгоджено, що регулювання цін та тарифів на надання житлово - комунальних послуг відповідачем позивачеві здійснюється органом місцевого самоврядування, яким у даному випадку є Ковельська міськрада Волинської області, і про конкретні їх розміри при зміні він як споживач буде поінформований через засоби масової інформації.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 7 Закону України Про житлово - комунальні послуги № 1 875 - IV від 24.06.04 р. з наступними змінами і доповненнями (втратив чинність, крім окремих положень, 10.06.18 р.) (далі - Закон № 1875 - IV), до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово - комунальних послуг належить: встановлення цін/тарифів на житлово - комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання та якості житлово - комунальних послуг, контроль за їх дотриманням.

За змістом ч. ч. 2, 4. ст. 19 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово - комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання (ч. 7 ст. 26 Закону).

Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг. (ч. 3 ст. 29 Закону).

П. п. 2, 3 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» № 2 189 - VIII від 09.11.17 р. (набрав чинності 10.12.17 р., прикінцеві та перехідні положення) встановлює, що до повноважень органів місцевого самоврядування належать: встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання комунальних послуг.

Порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово - комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад розробляється і затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово - комунального господарства. (ч. 2 ст. 31 Закону № 1875 - IV).

У разі зміни цін/тарифів на житлово - комунальні послуги виконавець/виробник не менше ніж за 15 днів до введення їх у дію повідомляє про це споживачів з посиланням на рішення відповідних органів (ч. 6 ст. 32 Закону № 1875 - IV).

Наказом Міністерства Регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 30.07.12 Р. № 390 (зареєстровано в МЮ України 16.08.12 р. за № 1 380/21 692) було затверджено такий Порядок, а саме: Порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово - комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад, що діяв до 05.06.18 р., відповідно до якого зазначена інформація доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб - сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб - сайті суб`єкта господарювання (за наявності), на інформаційних стендах в абонентських відділах суб`єктів господарювання, за необхідності, та шляхом розміщення на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування в населених пунктах, де споживачі отримують відповідні послуги.

Таким чином факт надання послуг з теплопостачання відповідачем позивачеві, факт зміни тарифу на послуги та інформування споживачів послуг про його зміну, а також повноваження органу місцевого самоврядування щодо встановлення тарифів на послуги в справі встановлено судом і підтверджено вказаними вище судовими рішеннями у певний період дії спірного договору.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. (ч 2 ст. 32 Закону).

За п. п. 5, 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» № 2 189 - VIII індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово - комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово - комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово - комунальних послуг (ст. 9 Закону України Про житлово - комунальні послуги № 2 189 - VIII).

Вказана відповідачем у відзиві на позовну заяву газета «Вісті Ковельщини» як така, на шпальтах якої розміщуються дані про зміну цін і тарифів на житлово - комунальні послуги, належить до таких засобів масової інформації споживачів таких послуг. Покликання позивача на ту обставину, що він такої заяви не виписує і тому не вважає себе належно поінформованим, з врахуванням змісту спірного договору та положень Закону України "Про житлово - комунальні послуги" на увагу не заслуговують.

Стаття 652 ЦК України «Зміна або розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин», дійсно, передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь - якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Учасники цивільних правовідносин за власним розсудом, вступають у договірні відносини, виходячи із певних обставин свого життя або господарювання, і тим самим вибирають ті чи інші засоби реалізації своїх інтересів, якими є суб`єктивні цивільні права та кореспондуючі їм обов`язки.

У разі зміни цих обставин, що були наявними при укладенні договору, та погодженні його змісту, сторони угоди не мають бути заручниками вибраних же ними засобів реалізації інтересів.

У разі зміни обставин, якими сторони керувалися при укладені договору, законодавець надає перевагу можливості сторін самостійно вирішити питання про його розірвання, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті обставин.

Аналізуючи доводи сторін та їх представників, надані сторонами докази, суд приходить до висновку про те, що підстав до розірвання спірного договору на вимогу позивача як сторони договору та споживача на підставі ст. 652 ЦК України немає.

Так ціни та тарифи на житлово - комунальні послуги є істотною умовою спірного договору.

В момент укладення договору сторони не виходили з того, що зміна цін і тарифів на житлово - комунальні послуги, надавані відповідачем, не зміниться, так як у п. 2.3 договору прямо зазначено про те, що можливе регулювання їх органом місцевого самоврядування. Така зміна цін та тарифів не залежить від позивача, не може бути відкорегована самостійно відповідачем у конкретному договорі з позивачем в супереч рішенню органу місцевого самоврядування про підвищення (зміну) цін та тарифів на житлово - комунальні послуги.

Доказів істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні спірного договору, позивачем суду не надано.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З часу укладення договору і до подання розглядуваного позову до суду істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні спірного договору з боку відповідача і у односторонньому порядку місця не мала.

Ціни та тарифи на житлово - комунальні послуги з 17.09.08 р. по подачу розглядуваного позову до суду для сторін спірного договору корегувались (змінювались) відповідно до положень Закону України «Про житлово - комунальні послуги». Протилежного позивачем суду не доведено.

Тому у задоволенні позовних вимог про розірвання спірного договору з вказаної вище підстави слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Оскільки судом встановлено, що відповідачем не змінювались істотні умови спірного договору з моменту його укладання і по даний час у спосіб, що зазначений у ст. 652 ЦК України і підстав розірвання спірного договору на підставі доводів позивача, немає, суд не вбачає підстав для висновку про завдання відповідачем позивачеві моральної шкоди.

Відповідно вимога позивача про стягнення морального відшкодування є безпідставною та до задоволення також не підлягає.

У задоволені позову слід відмовити у повному обсязі.

Оскільки позивач за законом звільнений від сплати судового збору при зверненні з розглядуваним позовом до суду, судові витрати відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80 - 82, 89, 141, 209, 213, 223, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, на підставі ст. ст. 11 - 16, 23, 629 - 632, ч. ч. 1, 3 ст. 626, ч. 1 ст. 327, ч. 1 ст. 628 ЦК України,ч. ч. 2, 3 ч. 1 ст. 7 Закону України Про житлово - комунальні послуги" від 24.06.04 р., ч. ч. 2, 4 ст. 19, ч. 7 ст. 26, ч. 3 ст. 29, ч. 2 ст. 31, ч. 6 ст. 32 Закону України Про житлово - комунальні послуги", п. п. 2, 3 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 09.11.17 р., суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і. н. НОМЕР_1 , прож. за адресою: АДРЕСА_1 ;

представник позивача - адвокат Наконечний Валерій Гаврилович, адреса: 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Незалежності, 94;

відповідач - підприємство теплових мереж «Ковельтепло», юридична адреса: 45006, м. Ковель Волинської області, вул. Володимирська, 97 «а», ;

представник позивача - Ткачук Аліна Анатоліївна, паспорт серії НОМЕР_2 , адреса місця праці: м. Ковель Волинської області, вул. Володимирська, 97 - А, підприємство теплових мереж «Ковельтепло», .

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 05.02.20 р..