10.08.2020 Справа № 756/9794/20
Справа пр. №2-з/756/208/20
ун. №756/9794/20
У Х В А Л А

10 серпня 2020 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Андрейчук Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

До пред`явлення позову до суду ОСОБА_1 звернувся з заявою про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що з 2012 року він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 . За час спільного проживання вони набули у власність квартиру АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_1 стверджував, що указана квартира придбана за кошти його батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Заявник вказував, що право власності на це майно зареєстроване за ОСОБА_2 , а тому вона може відчужити його на користь третіх осіб. З цих підстав ОСОБА_1 просив суд до пред`явлення позову вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити її відчуження.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до такого висновку.

Ст. 124 Конституції України закріплено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності.

Суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача (абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову").

До заяви про забезпечення позову не додано належних та допустимих доказів, які б достовірно засвідчували факт того, що на час звернення ОСОБА_1 з заявою про забезпечення позову квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копія правовстановлюючого документа на квартиру тощо).

Також долучені ОСОБА_1 роздруківки з веб-сайту агенції нерухомості не свідчать про те, що саме ОСОБА_2 вчиняє дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з роз`ясненнями, викладеними абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову повинен перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що він має намір пред`явити до ОСОБА_2 позов про визнання права власності на частку у спільному майні - квартирі АДРЕСА_1 , тобто про поділ цього майна.

За приписами ст. ст. 60-63, 70-71 СК України такий позов може пред`явити один з подружжя.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, управі здійснити поділ майна, набутого у власність за час спільного проживання, у випадку встановлення факту такого проживання у судовому порядку.

До заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 не долучено судового рішення про встановлення факту проживання його однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 .

Зважаючи на це, ураховуючи те, що ОСОБА_1 має намір пред`явити позов про поділ майна, набутого за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , без встановлення відповідного факту, вид забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_1 не відповідає позовним вимогам.

За таких обставин заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 149, 151, 154 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Т.В. Андрейчук