СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 6/759/500/20
ун. № 2-5033/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві подання старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вітюка Іллі Дмитровича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про видачу дубліката виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2020 р. страший державний виконавець звернувся до суду із зазначеним поданням, просить суд видати дублікат виконавчого листа №2/2608/772/12 від 05.12.2012 виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» боргу у розмірі 559947 грн 20 коп.

Заяву обгрунтовує тим, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №36342433 з примусового виконання виконавчого листа № 2/2608/772/12 від 05.12.2012 виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь TOB «ОТП Факторинг Україна» боргу у розмірі 559947 грн 20 коп. в рамках якої 06.02.2013 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та 19.12.2016 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого стягувачеві згідно п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а оригінал виконавчого листа разом з постановою направлено стягувачу.

15.12.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як встановлено п. 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у заяві докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено п. 1 ч. 1. статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.03.2012 позовні вимоги ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено (а.с. 134 том 1).

06.02.2013 державним виконавцем ДВС Святошинського РУЮ у м. Києві відкрито виконавчі провадження №36341710, №36342179 та №36342433 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 солідарно на користь ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» суму боргу у розмірі 559947 грн 20 коп. (а.с. 150 том 1).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24.07.2014 рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.03.2012 скасовано в частині стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму у розмірі 559947 грн 20 коп. шляхом звернення стягнення на іпотечне майно трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 в межах заставного майна в 1/3 частині квартири та ухвалено нове в цій частині, у задовленні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено, в іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 158-160 том 2).

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.03. 2012 року в частині розподілу судових витрат - змінено. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судові витрати в розмірі по 910 грн 00 коп. з кожного. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

15.06.2015 представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» отримала 2 виконавчі листи по справі (а.с. 181 том 2).

07.07.2015 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва у поданні ГДВ ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві про видачу дублікату виконавчого листа відмовлено (а.с. 198, 199 том 2).

20.04.2016 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва поновлено строк ТОВ «ОТП Факторинг Україна» для пред`явлення до виконання двох виконавчих листів (справа №2-5033-1/11, пр. 2/2608/772/12) від 15.06.2015 на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 24.07.2014 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 910 грн 00 коп. з кожного (а.с. 237-240 том 2).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.05.2019 подання старшого державного виконавця Вітюка І.Д. про видачу дубліката виконавчого листа виданого Святошинським районним судом м. Києва №2/2608/772/12 від 05.12.2012 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі 559947 грн 20 коп. задоволено (а.с. 19-21 том 3).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.01.2020 відмовлено у подані СДВ Святошинського ВР ДВС м. Києва ГТУ у м. Києві Вітюк І.Д. про видачу дублікату виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі 559947 грн 20 коп. (а.с. 41, 42).

Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Таким чином, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Враховуючи відсутність доказів, які б підтверджували втрату виконавчого листа, доказів обтавини, які б свідчили про поважінсть пропуску строків для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також ті обставини, що державний виконавець повторно звертається до суду із аналогічним поданням без належних доказів, тому суд приходить до висновку, що заява про видачу дубліката виконавчого листа, є необґрунтованою та такою, яка не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами п 9, п. 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 3, 260, 261, , 354, 431 Цивільного процесуального кодексу України,-

ПОСТАНОВИВ:

відмовити в задоволенні старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вітюка Іллі Дмитровича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про видачу дубліката виконавчого листа.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст ухвали складено 26.08.2020.