Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2033/19
Провадження № 2/382/230/20
РІШЕННЯ

Іменем України

27 січня 2020 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Яготині Київської області справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Черних Вікторії Олександрівни до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в котрій вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 534 ЦК позивачка являється спадкоємицею майна померлого за заповітом. Відповідачка по справі - донька померлого - являється спадкоємицею майна померлого першої черги за законом. В передбачений законодавством термін до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався, однак позивачка вважається такою, що прийняла спадщину оскільки фактично вступила у управління та володіння спадковим майно, що належало померлому.

Відповідно до вимог ст. 553 ЦК УРСР відповідачка вважається такою, що не прийняла спадщину. За правилами ст.ст. 548 та 549 ЦК України (в ред. 1963року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно статті 549 ЦК України, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Із судової практики вбачається, що особа вважається такою, що прийняла спадщину, якщо вона вчинила певні дії, необхідні для цього, зокрема, вступила у володіння та/або управління спадковим майном. Разом з тим, одержати свідоцтво про право на спадщину позивачка у нотаріуса не має змоги, оскільки правовстановлюючі документи на дане майно у неї відсутні.

Пунктом п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Так, під час звернення позивачки до Сулимівської сільської ради їй було надано довідку з якої вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 згідно записів погосподарської книги №4, номер запису №0289 облікується за ОСОБА_3 .

За змістом Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 31 грудня 1995 року № 56, передбачено обов`язкову реєстрацію (інвентарізацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється Б Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року за № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Згідно п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Отже, при житті ОСОБА_3 належним чином не зареєстрував своє право власності у відповідному органі державної реєстрації прав на вказаний житловий будинок, будівництво якого було закінчено у 1960 році. Таким чином, ОСОБА_3 мав право на вище вказаний житловий будинок, проте не зареєстрував своє право власності у відповідному органі державної реєстрації прав.

Враховуючи викладене, позивачка просила встановити, що вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

В підготовче засідання позивачка та її представник не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки звернулася до суду з заявою, в котрій просила розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідачка у підготовче засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності та про визнання позову.

Перевіривши матеріали справи, роз`яснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що представник відповідача позов визнав та його визнання не суперечить закону та не порушують права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом та позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 258-259, 265, 268, 200, 206, 354, 141 ЦПК України, ст.ст. 5, 1218, 1235, 1268, 1270 ЦК України (в редакції 2003 року), ст. ст. 534, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Черних Вікторії Олександрівни до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 04 лютого 2020 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.