РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа №:755/7702/20

Провадження №: 2/755/3756/20

"25" серпня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В. розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

у с т а н о в и в :

02.06.2020 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 22680,51 грн. - матеріальної шкоди, 30000,00 грн. - моральної шкоди, 1681,60 грн. - судових витрат за подання позовної заяви, 3500,00 грн. - витрат за проведення автотоварознавчого дослідження, 4500,00 грн. - витрат за проведення автотехнічного та транспортно-тросологічного дослідження, 15000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 08.10.2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Хюндай, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, та автомобіля Митсубісі, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності позивачу, під керуванням ОСОБА_3 (третьої особи у справі). Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2019 року відповідача визнано винним у чиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 10.02.2020 року апеляційні скарги представника відповідача залишено без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2019 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишено без змін. Після ДТП належний позивачу автомобіль знаходиться у непридатному для використання стані. 24.10.2019 року третя особа у справі - ОСОБА_3 звернувся до судового експерта з метою проведення автотехнічного та транспортно-тросологічного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди. Вартість проведеного експертного дослідження №131/19 від 26.10.2019 року склала 4500,00 грн. За зверненням позивача, судовим експертом складено висновок №191 від 27.01.2020 року про те, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Митсубісі, д.н.з. НОМЕР_2 , на дату оцінки складає 121680,51 грн. Вартість проведеного від 27.01.2020 року №191 експертного автотоварознавчого дослідження склала 3500,00 грн. Автомобіль, яким керував відповідач під час ДТП був застрахований у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» і страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування позивачу у сумі 99000,00 грн. Обставини пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою спричинили ряд негативних наслідків та моральних страждань для позивача, у зв`язку із чим у позивача виникли психотравматичні фактори, що спричинили негативні емоції і переживання, призвели до погіршення здоров`я, вплинули на реалізацію її намірів, дана ситуація спричинила сильний емоційний стрес і переживання як для позивача так і для членів його сім`ї, і по теперішній час позивач та його сім`я почувають себе пригнічено та розгублено. Позивачка після ДТП не може користуватись своїм автомобілем, у зв`язку із чим позбавлена можливості вільно пересуватись на власному транспортному засобі, тому вимушена їздити на громадському транспорті, що завдає їй моральних страждань. За таких обставин позивач оцінює розмір спричиненої моральної шкоди у сумі 30000,00 грн. Крім того, для поновлення своїх порушених прав позивач була змушена звернутись за правовою допомогою та сплатила винагороду адвокату у розмірі 15000,00 грн.

Ухвалою суду від 05.06.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасником справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

22.07.2020 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи у справі АТ «СК «ІНГО» у яких третя особа зазначає, що на час виникнення дорожньо-транспортної пригоди між страховою компанією та відповідачем був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/460571 від 11.02.2019 року та договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №310303944.19 від 11.02.2019 року. 16.10.2019 року позивачка повідомила страхову компанію про ДТП, а 17.10.2019 року відбувся огляд пошкодженого автомобіля Мітсубісі, д.н.з. НОМЕР_3 , про що було складено акт огляду. 11.03.2020 року позивачка звернулась до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. У своїй позовній заяві позивачка зазначила, що третя особа здійснила відшкодування на суму 99000,00 грн. Страхова компанія з метою визначення реального збитку, який повинен відшкодувати страховик згідно закону та діючих на момент ДТП договорів, звернулась до оцінювача і за результатами проведеного дослідження складено Звіт №2143219 від 29.03.2020 року. Виходячи з результатів оцінки матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Мітсубісі, д.н.з. НОМЕР_2 склала 134368,65 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 134368,65 грн. (з ПДВ на запчастини), 117951,23 грн. без ПДВ на запчастини. З урахуванням положень п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія прийняла рішення про сплату страхового відшкодування потерпілій за даним страховим випадком, складено страхові акти №2441003 від 30.03.2020 року та №2441074 від 30.03.2020 року. Виплата страхового відшкодування підтверджується платіжними дорученнями №5780 від 13.04.2020 року на суму 99000,00 грн. та №6132 від 16.04.2020 року на суму 18951,23 грн. За таких обставин третя особа вказує, що страховик виконав своє зобов`язання перед потерпілою.

Третя особа у справі ОСОБА_3 своїм правом на надання суду письмових пояснень з приводу поданого позову, станом на час ухвалення рішення у справі, не скористався.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами 16.07.2020 року, однак у встановлений судом строк своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач жодних заперечень з приводу розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення не викладав.

За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2019 року на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Постановою Київського апеляційного суду від 10.02.2020 року апеляційна скарги захисника ОСОБА_2 - адвоката Котьолкіна Д.С. залишені без задоволення, а постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2019 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишена без змін.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.10.2019 року позивачка звернулась до АТ «СК «ІНГО» із повідомленням про дорожньо-транспорту пригоду №2143219, яка сталась 08.10.2019 року.

17.10.2019 року відбувся огляд пошкодженого транспортного засобу позивача про що складено акт огляду транспортного засобу.

11.03.2020 року позивачка звернулась до АТ «СК «ІНГО» із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталась 08.10.2019 року за участі забезпеченого ТЗ Хюндай, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, у якій вказала про необхідність здійснення перерахування коштів на її власний рахунок відкритий у АТ «ПриватБанк».

За змістом копії звіту №2143219 від 29.03.2020 року про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, що наданий до суду страховою компанією, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 134368,65 грн. з ПДВ на запчастини, та 117951,23 грн. без ПДВ на запчастини. Вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ складає 134368,65 грн.

Відповідно до положень п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

30.03.2020 року страховою компанією складено страховий акт №2441003 за полісом №460571 (страхова сума - 100000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн.), згідно якого сума збитку становить 117951,23 грн., а до відшкодування за умовами страхування підлягає сума у розмірі 99000,00 грн.

Дійсна сплата вказаної суми позивачу підтверджується копією платіжного доручення №5780 від 13.04.2020 року.

Також 30.03.2020 року страховою компанією був складений страховий акт №2441074 за полісом №310303944.19 (страхова сума - 200000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.), згідно якого сума збитку становить 117951,23 грн., а до відшкодування за умовами страхування підлягає сума у розмірі 18951,23 грн.

Дійсна сплата вказаної суми позивачу підтверджується копією платіжного доручення №6132 від 16.04.2020 року.

Отже, загалом АТ «СК «ІНГО» здійснено страхове відшкодування на користь позивачки у загальному розмірі 117951,23 грн. (99000,00 грн. + 18951,23 грн.), що дорівнює сумі вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ на запчастини у сумі 117951,23 грн. за даними звіту про оцінку складеного на замовлення страхової компанії, адже у своїй заяві про здійснення відшкодування оціненої шкоди потерпіла особа зазначила про перерахування коштів на її власний рахунок. У разі ж зазначення позивачем у своїй заяві про перерахування коштів на рахунок СПД/СТО, що здійснюють ремонт або надання документів про фактично проведені ремонтно-відновлювальні роботи, страхова компанія мала би сплати/доплатити повну суму матеріального збитку, яка відповідно до звіту про оцінку, складеного на замовлення страховика, складає 134368,65 грн.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №191 від 27.01.2020 року проведеного на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Мітсубісі, д.н.з. НОМЕР_2 , на дату оцінки 08.10.2019 року складає 121680,51 грн.

Зі змісту вказаного експертного дослідження вбачається, що зазначена сума вартості матеріального збитку не включає у себе податку на додану вартість та розрахована як повна вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту зносу і ураховуючи, що втрата товарної вартості дорівнює нулю.

Таким чином, різниця між розміром матеріального збитку згідно експертного дослідження, проведеного на замовлення позивача, та звіту про оцінку, складеного на замовлення страхової компанії становить 3729,28 грн. (121680,51 грн. - 117951,23 грн.).

Відповідно до ст.ст. 979, 980 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

За положеннями ст.ст. 4, 5, 6 Закону України «Про страхування», предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності). Страхування може бути добровільним або обов`язковим. Видами добровільного страхування можуть бути: 12) страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (включаючи відповідальність перевізника).

Згідно ст.ст. 8, 9 Закону України «Про страхування», страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

За змістом ст.ст. 22, 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Ліміт відповідальності страхової компанія за договором добровільного страхування з урахуванням здійснених виплат на загальну суму 117951,23 грн. залишився не вичерпаним на суму 82048,77 грн. за договором добровільного страхування.

У своїй позовній заяві сторона позивача посилається на те, що з урахуванням положень ч.ч. 1, 4 ст. 636 ЦК України право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

При цьому, відповідно до положень ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 23.12.2015 року у справі №6-2587цс15, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зазначила, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, потерпілий має право на відшкодування завданої шкоди саме за рахунок винної особи у випадку перевищення розміром матеріального збитку лімітів відповідальності страховика та/або якщо визначений матеріальний збиток не входить до структури страхового відшкодування (наприклад, розмір втрати товарної вартості, який в даному випадку дорівнює нулю).

За змістом положень ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Жодних даних, які б свідчили про оскарження стороною позивача рішення страховика про здійснення страхового відшкодування у загальному розмірі 117951,23 грн. матеріали справи не містять. Своїм процесуальним правом на залучення страхової компанії в якості співвідповідача у справі та звернення до неї позовних вимог в частині питань належності розрахунку розміру страхового відшкодування та його виплати, сторона позивача, яка представлена у справі професійним адвокатом, не скористалась.

Перевищення завданої позивачу шкоди лімітів відповідальності страховика, стороною позивача не доводилось, а наявні в матеріалах справи письмові докази свідчать про те, що а ні з урахування розміру збитку визначеного на замовлення позивача, а ні з урахуванням розміру такого збитку визначеного на замовлення страхової компанії, ліміт відповідальності страховика, який за договором добровільного страхування становить 200000,00 грн., не є вичерпаним.

Поскільки судом не встановлено перевищення розміру завданої шкоди лімітів відповідальності страховика та не вбачається, що така шкода не входить до структури страхового відшкодування, відсутні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача завданої в результаті ДТП матеріальної шкоди, яка в даному випадку охоплюється обов`язками страховика за договорами обов`язкового та добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу.

Стосовно іншої завданої позивачу шкоди у зв`язку з пошкодженням її майна, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

До своїх збитків позивачем віднесено витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у сумі 3500,00 грн. із посиланням на наявність квитанції №70 від 24.01.2020 року на вказану суму.

На думку суду, відшкодування таких витрат не може бути покладено на відповідача, з огляду на те, що фактично вказаний висновок експертизи за розміром встановлено збитку суперечить розміру збитку встановленому страховою компанією при здійсненні розрахунку страхового відшкодування. Отже, фактично існує спір між позивачем та страховиком відповідальності відповідача щодо розміру заподіяної шкоди, який має безпосередній вплив на розмір страхового відшкодування. Поскільки судом не встановлено перевищення ліміту відповідальності страховика фактичним розміром завданої шкоди, такі витрати можуть бути стягнені зі страхової компанії у відповідності до положень ст. 22 ЦК України, як збитки, яких понесла особа для відновлення свого порушеного у права у разі доведення неправомірності та безпідставності здійсненого страховою компанією розрахунку страхового відшкодування та його розміру.

Безпідставними, на переконання суду, є і вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення автотехнічного та транпортно-трасологічного дослідження по матеріалах адміністративних справ відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно висновку №131/19 від 26.10.2019 року, оскільки вказаний висновок був складений на замовлення ОСОБА_3 , а не позивача, самим же ОСОБА_3 підписаний і акт наданих послуг №103, в якому зазначено, що вартість наданих послуг становить 4500,00 грн. Крім того, відсутні докази на підтвердження дійсної оплати послуг у сумі 4500,00 грн. та ким така оплата була здійснена.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача заподіяної моральної шкоди у розмірі 30000,00 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З урахуванням положень наведених норм закону завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивачка зазнала у зв`язку із пошкодженням свого майна, ураховуючи також поведінку відповідача щодо невизнання своєї провини у вчиненні ДТП, невчинення дій з добровільного відшкодування моральної шкоди, дійсно має бути стягнута з відповідача.

При цьому, визначена позивачем сума моральної шкоди у розмірі 30000,00 грн., на думку суду, не відповідає принципам співмірності, розумності і справедливості та має бути зменшена до 5000,00 грн.

Посилаючи на погіршення здоров`я позивача у зв`язку з обставинами ДТП, сторона позивача тим найменш не надала суду доказів такого погіршення та перенесення позивачем емоційного стресу, як то відповідна медична документація, підтвердження звернення до лікарів тощо.

Посилаючись на те, що у зв`язку з пошкодженням автомобіля позивачка не має змоги пересуватись на власному транспорті та користується громадським, що призводить до моральних страждань, сторона позивача не надала суду доказів на підтвердження того, що позивачка є не лише власником автомобіля, а й має посвідчення водія, натомість рішення суду у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України не може ґрунтуватись на припущеннях. Також не підтверджено на реалізацію яких саме намірів позивача вплинуло пошкодження її майна, що в свою чергу мало би підтвердити глибину душевних страждань.

Здійснивши оцінку посилань сторони позивача, дотримуючись принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 5000,00 грн.

Позивачем також заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у зальному розмірі 15000,00 грн.

З даного питання суд констатує, що стороною позивача дотримано вимог ст.ст. 137, 175 ЦПК України, розмір понесених витрат підтверджується матеріалами справи.

За змістом положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи положення наведених норм цивільного процесуального закону, на відповідача має бути покладений обов`язок з відшкодування витрат позивача понесених нею на отримання професійної правничої допомоги пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

В даному випадку загальна ціна позову складає 60680,51 грн., при цьому із вказаної суми судом задоволено стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., що дорівнює 8% від заявленої до стягнення суми. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1200,00 грн. (60680,51 грн. х 8%).

Стосовно розподілу сплаченого позивачем судового збору у загальному розмірі 1681,60 грн. двома квитанціями по 840,80 грн. суд дійшов висновку, що із вказаної суми, з огляду на положення ст. 176 ЦПК України, 840,80 грн. сплачені позивачем надмірно, а тому розподілу між сторонами справи не підлягають, та можуть бути повернуті останньому за його клопотанням відповідно до положень Закону України «Про судовий збір».

Ураховуючи ціну позову та відсоткове співвідношення задоволеної частини позовних вимог до їх загального розміру, судом встановлено, що пропорційно розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить менше мінімального розміру судового збору за подання позовної заяви майнового характеру. Таким чином, стягнення сплаченого позивачем розміру судового збору має бути встановлене у розмірі мінімальної ставки за подання позову майнового характеру у сумі 840,80 грн., поскільки менший розмір суми не дозволяє позивачу звернутись до суду за захистом своїх прав, тож такий розмір має бути відшкодований відповідачем не залежно від пропорційності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 76-82, 89, 133, 137, 141, 258-260, 263-265, 273, 275, 279, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 22, 23, 979, 980, 1166, 1167, 1194 ЦК України, Законами України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «Про страхування», суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 25.08.2020 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 );

Третя особа - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 );

Третя особа - Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» (м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33, ).

Суддя -